GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יאיר גלר: את זה בכל הכבוד אני חושב שהוא גם תפקיד המדינה למנוע, כמו שהיא שמה רמזור אדום ברחובות וכמו שהיא עושה הרבה מאוד פעולות אחרות.
<יאיר גלר: אנחנו לא אוהבים את האכיפה.
<יאיר גלר: הרצון שלנו – ואנחנו עושים כל מאמץ בכל הגיבויים האפשריים – למנוע מגע של אדם צעיר מול שופט ואנחנו לא מגיעים לשם.
<יאיר גלר: מישהו הזכיר כאן את המילה מעצרים.
<יאיר גלר: אין מעצרים.
<יאיר גלר: יש פתיחת תיקים רישום פלילי משום שזה גורם הרתעה, משום שאנחנו מאמינים שעדיין לא הגענו למסקנה הזאת שאפשר להתיר את הסמים ואנחנו עדיין חושבים שמדובר במשהו רע.
<יאיר גלר: אגב, אלכוהול, אם היום היינו נתקלים בו בפעם הראשונה, הוא היה נכנס לפקודת הסמים.
<יאיר גלר: אלכוהול הוא סם, הוא מוגדר כסם בכל העולם המערבי אלא שאנחנו לא דון קישוטים.
<יאיר גלר: זה חלק מהתרבות, זה חלק מההוויה ואין לנו שום כוונה להתעמת מול חומר שאין לנו שום סיכוי לנצח אותו.
<יאיר גלר: על כן אנחנו מנסים לבוא לתובנות ולמזער את הנזקים.
<יאיר גלר: אנחנו עובדים על הרבה מאוד הסברה ולא אכיפה.
<יאיר גלר: הנתונים שצוינו, הנתונים הכלכליים, הם אינם הנתונים הנכונים.
<יאיר גלר: אלה אמירות פופוליסטיות של כל מיני מכוני מחקר כאלה ואחרים שמנסים לזרוק באוויר.
<יאיר גלר: באותה כתבה עליה דיברת, על ה-690 מיליון שקלים, הוא דיבר על 1.6 מיליארד בכותרת.
<יאיר גלר: מה זה המיליארד?
<יאיר גלר: אם המדינה הייתה מתירה סמים, אפשר היה למסות את הסמים הנמכרים כך שזה הפסד אלטרנטיבי של מיליארד שקלים.
<יאיר גלר: כלכלה חדשה, אני מודה, פנטסטית.
<יאיר גלר: אפשר גם למסות בעשרה מיליארד שקלים ולמה רק במיליארד?
<יאיר גלר: אפשר לומר שכתוצאה מהלגליזציה שלא מתקיימת אנחנו מפסידים 10.6 מיליארד שקלים.
<יאיר גלר: קשקוש ולא אומר מעבר לזה.
מוחמד ברכה: נשלם שלושים מיליארד שקלים לשיקום.
<יאיר גלר: נכון.
<יאיר גלר: אני אומר שוב שהמסר שלנו הוא מסר חינוכי, הוא מסר חברתי, הוא מסר שתבינו.
<יאיר גלר: אין כאן מסר של אכיפה.
<יאיר גלר: אני רוצה להגיד לך שמדינת ישראל אינה רודפת את המשתמשים.
<יאיר גלר: כל הסיפורים האלה על המעצרים ועל בתי הסוהר, הבל הבלים.
<יאיר גלר: אנחנו מכירים את הסטטיסטיקות, אנחנו מכירים את הנתונים.
<יאיר גלר: המדינה קודם כל דואגת לטיפול, קודם כל דואגת לשיקום, יש קבוצות אופי בבתי ספר, יש עמותות כמו אל-סם, יש כל כך הרבה מערכי טיפול ואפשר גם לפנות ליועצים.
<יאיר גלר: אני יודע שזה לא קל, זה לא פשוט, אם לא תמיד מאמינים לכל המבוגרים, לא תמיד המגע בינינו הוא כזה שאני אאמין לך וכולי.
<יאיר גלר: אנחנו מכירים את העניין ושאל היושב ראש לגבי הנושא של נער מול נער.
<יאיר גלר: למי אתה מאמין יותר, זה קונפליקט מאוד מאוד בעייתי אבל המסר הוא מסר חינוכי.
<יאיר גלר: לא תמצא שום קמפיין, להבדיל מסיגריות שם כותבים שזה הורג וכולי.
<יאיר גלר: מריחואנה לא הורגת אלא אם כן אתה מקבל סרטן כתוצאה מהעישון ודברים כאלה.
<יאיר גלר: אתה מתמכר, אתה עלול להגיע להרואין, עלול אני אומר כי אני לא מכיר אף אחד שהתחיל בהזרקות.
<יאיר גלר: אני יודע שמי שהתחיל במריחואנה דילג לאורך הרצף עד שהוא הגיע לאן שהוא הגיע.
<יאיר גלר: אף אחד לא מתחיל לקחת מזרק יום אחד ולתקוע בוורידים שלו.
<יאיר גלר: זה לא עובד כך.
<יאיר גלר: כאן התפקיד של המדינה - ואולי כאן יש איזושהי מחלוקת על הערכים - ואני חושב שזה כן התפקיד של המדינה למנוע, להסביר לך בכל דרך אפשרית, לעבוד בכל ערוצי הפעולה האפשריים על מנת לשכנע אותך שלא תצרוך את החומר הזה לטובתך ולטובת כולנו.
מוחמד ברכה: חבר הכנסת דוקטור עפו אגבאריה.
עפו אגבאריה: אתה כבר הדגשת שאני דוקטור.
עפו אגבאריה: אכן אני רופא ואני מאמין בטיפול מניעתי ולא רק בטיפול במה שקיים.
עפו אגבאריה: קודם כל, אני מברך את יוזמי הדיון.
עפו אגבאריה: אני חושב שהיוזמה היא מאוד מבורכת.
עפו אגבאריה: אני מברך את התלמידים ואת הנוער שהגיעו מכל קצוות הארץ.
עפו אגבאריה: אהלן וסהלן.
עפו אגבאריה: תהיו מבורכים.
עפו אגבאריה: אני חושב שהנוער הוא היעד שלנו, הייעוד שלנו והעתיד שלנו.
עפו אגבאריה: אם אנחנו נשקיע בהם, אולי אנחנו נוכל להרוויח.
עפו אגבאריה: אני חושב שיש כמה סוגיות אליהן אנחנו צריכים להתייחס.
עפו אגבאריה: קודם כל, אנחנו שמענו כמעט מכל הדוברים הצעירים שיש מילה אחת שאולי כולם התאחדו סביבה והיא השעמום.
עפו אגבאריה: אכן, זה השעמום.
עפו אגבאריה: האלטרנטיבה לשעמום.
עפו אגבאריה: אני יודע שלמשל במרכז יש אפשרות לתלמידים ללכת לבלות, יש מועדונים אבל בפריפריה זה לא קיים והפריפריה לא כל כך רחוקה מהמרכז אלא הפריפריה יכולה להיות גם ירושלים.
עפו אגבאריה: שמענו מבחורה אחת שדיברה על המצב בירושלים וכך גם בטייבה שנמצאת 15 קילומטרים מכפר סבא.
עפו אגבאריה: אני מדבר גם על הפריפריה בצפון.
עפו אגבאריה: לאנשים האלה שם באמת אין איזה שהן תכניות אחרי הלימודים הפורמליים.
עפו אגבאריה: מצד אחד אנחנו אומרים שבתל אביב יש להם לאן ללכת אבל אם הם הולכים, הם הולכים למועדונים ובמועדונים יכולים לגרות אותם להתנסות בסמים כלשהם.
עפו אגבאריה: יש פתגם האומר שהדוגמה הרעה מדבקת.
עפו אגבאריה: היכן שיש דוגמה רעה, הם יכולים להידבק ממנה אבל זה לא יכול להיות נכון לגבי אותם צעירים בפריפריה שלהם אין את הדוגמה הרעה אבל יש להם את השעמום.
עפו אגבאריה: לגבי השעמום יש פתגם שאומר שבגלל חוסר מעש, אתה לומד כל מיני דברים.
מוחמד ברכה: בטלה מלמדת סריגה.
עפו אגבאריה: לכן, מי הכתובת אליה צריך לפנות?
עפו אגבאריה: אנחנו יודעים שאם רק לפני שבוע יצאה סטטיסטיקה ממשרד הבריאות שיש פי שניים התאבדויות מאשר מוות עקב תאונות דרכים.
עפו אגבאריה: בתאונות דרכים יש כ-300 קורבנות בשנה, כאשר אחוז הצעירים ביניהם הוא גבוה יחסית למספרם באוכלוסייה, ויש מעל 500 התאבדויות כאשר אחוז הצעירים ביניהם הוא גבוה מאוד וזה קורה בגלל דיכאון והדיכאון הוא דבר מאוד מאוד מחריד.
עפו אגבאריה: מבחינה רפואית כאשר הבן אדם נכנס לדיכאון, אתה לא יודע באיזה שלב הוא עובר את נקודת האל חזור ואז הוא יכול לפגוע בנפשו.
עפו אגבאריה: הוא לא צריך רק לפגוע בנפשו מבחינה גופנית וללכת להתאבד, אלא הוא יכול לחפש את המוצא הזה של הסמים.
עפו אגבאריה: אני מסכים עם אלה שאומרים שאולי לא כל הסמים הם באותה קטגוריה, זה נכון, אבל בדרך כלל זה מתחיל בדברים קטנים.
עפו אגבאריה: אנחנו עדים לסם שלא כולם מכירים אותו והוא לא מוגדר כסם, ואני מתכוון לסם המזגנים שהוא הגז של המזגנים.
עפו אגבאריה: גז המזגנים, יש בחור צעיר שעכשיו מטופל.
עפו אגבאריה: בחור צעיר שנפל מקומת הגג אחרי שהוא שאף את הגז הזה ועכשיו אין אפילו מסגרת שתטפל בו.
עפו אגבאריה: הוא נמצא בבית חולים גריאטרי.
עפו אגבאריה: זה דבר מחריד.
עפו אגבאריה: אני לא רוצה לגזול מזמן המתווכחים האחרים אבל לדעתי המניעה היא דבר גדול מאוד ואנחנו אכן צריכים לתת לצעירים האלה, לבני הנוער, תעסוקה אחרת.
עפו אגבאריה: אני זוכר את תנועות הנוער שהיו לפני הרבה שנים, אם משמאל ואם מימין.
עפו אגבאריה: היו באמת תנועות נוער גדולות אבל היום אין תנועות נוער.
עפו אגבאריה: תנועת הנוער היא רק או במועדונים או בפיצוציות וזה חבל.
עפו אגבאריה: יש מתנ"סים והמתנ"סים לא נותנים את התשובה הנכונה לתעסוקה של הצעירים האלה, לכן צריך למצוא את הדרכים להעסקת הצעירים אחרי התכנית הפורמלית של משרד החינוך.
עפו אגבאריה: זאת לא הערובה היחידה - כמובן יש עוד הרבה דברים - אבל אחד הדברים היסודיים שצריך לעשות, לתת להם אלטרנטיבה שתוציא אותם מהשעמום.
מוחמד ברכה: אנחנו נשאף לסיים לא אחרי 1:15, זאת אומרת, עוד עשרים דקות מקסימום.
<שון ליקוב: אני מעמותת על"ם.
<שון ליקוב: אנחנו בין היתר יוצאים לרחובות בשעות הלילה כדי לשמוע מה לנערים יש לומר ולדבר אתם על מה שמעניין אותם בחיים שלהם.
<שון ליקוב: זה מה שבעצם התבקשתי להביא לכאן ואלה דברים שאני שומע כשאני שואל את הנערים למה אתם מעשנים, למה הנערים מעשנים ומה אפשר לעשות אחרת.
<שון ליקוב: יש לי כן דבר אחד שאני מרגיש מחויב לומר אותו והוא אולי יותר דעה שלי למרות שאני מניח שזה יותר יתקבל.
<שון ליקוב: בשיח עם בני הנוער צריך להיות הרבה פחות דיבור אל בני הנוער והרבה יותר הקשבה לבני הנוער.
<שון ליקוב: כשהם באים והם רוצים לדבר על לגליזציה, על נושא אחר, שווה להיכנס אתם לתוך השיח הזה כדי להבין מה באמת יושב שם מתחת לזה.
<שון ליקוב: הרבה מהפעמים – ואם אנחנו מסתכלים על כותרת הדיון, התמכרות במקום דיפרסיה וכל המחלות הנפשיות של הדור הזה, ואגב, יש חלק מהם שבאמת חושבים שהם דור חולה לגמרי – בסופו של דבר אנחנו מגיעים לכך שחסר להם אדם אליו הם מסוגלים לבוא ולהתייעץ אתו בלי פחד שהם ייעצרו בגלל הדברים שהם יאמרו, בלי פחד שישפטו אותם ושיסכנו אותם, אדם שיכול באמת לשבת ולשמוע אותם.
<שון ליקוב: אז מגלים שיש להם הרבה יותר מה להגיד.
<שון ליקוב: כשאני שואל נער למה הוא משתמש בסמים, בדרך כלל התשובה הראשונה היא שזה כיף.
<שון ליקוב: זה כיף, זה נעים, זה עושה לי טוב, זאת דרך הרבה יותר נעימה להעביר את הערב.
<שון ליקוב: כששואלים אותם למה נערים לוקחים סמים, הם מדלגים על השלב של הכיף והם ישר מתחילים לדבר אתי על כמה קשה להיות נער בארץ, על הלחצים מבית הספר, על הלחצים מההורים, על הלחצים החברתיים, יש את כל הלחץ שהם תופסים כמציאות ומה שהחברה הבוגרת שהם תופסים מהטלוויזיה ואין להם שמץ של מוזג איך הם אמורים ליישב את כל הדברים האלה, ומזה הם מנסים להרפות.
<שון ליקוב: אני לא רוצה להגיד לברוח כי לחלקם זו בריחה ולחלקם זה לא, אבל במקום לשבת ולדאוג, יותר קל להם ליהנות עם החברים כך.
<שון ליקוב: מעט מאוד מהם עושים זאת מתוך מרדנות.
<שון ליקוב: מתחילים וממשיכים בגלל שאמרו לי שאסור.
<שון ליקוב: גם זה דבר קיים.
<שון ליקוב: יש גם הרבה מהנערים – ואני מדבר כרגע על החבר'ה לפני שהם מגיעים לרווחה – שמרגישים שהעולם המבוגר כבר ויתר להם וויתר עליהם.
<שון ליקוב: בבית ספר הם שורדים, לפעמים גם מצליחים, אבל לא מנסים לבדוק מה באמת קורה בפנים.
<שון ליקוב: אלה חבר'ה שהרבה פעמים יעברו מהשימוש החד פעמי לשימוש היותר קבוע.
<שון ליקוב: דיברו כאן על השעמום.
<שון ליקוב: גם כאן אנחנו צריכים לנהל שיח עם הנוער ולשמוע אותו ולתת לו להוביל.
<שון ליקוב: הרבה פעמים כשנערים אומרים משעמם לי, התשובה היא: כשאני הייתי ילד לא היה לנו אינטרנט, לא הייתה לנו טלוויזיה, לא יכולנו להסתובב ברחובות, מה זאת אומרת משעמם לכם?
<שון ליקוב: כשאומרים קשה לנו, הרבה פעמים אנחנו באים עם הסיפורים של למה זה לא קשה להם.
<שון ליקוב: גם לזה צריך לתת את הדעת והרבה יותר להפעיל את בני הנוער.
<שון ליקוב: זה טוב שמועצת התלמידים מעורבת, זה טוב מאוד שילדי הרווחה מעורבים, אבל יש קבוצה מאוד גדולה של בני נוער שהם לא שם ולא שם ואין להם מקום להשמיע את קולם.
<שון ליקוב: אני אסתפק בדברים אלו כי אני מעדיף שהנערים עצמם ידברו.
<עירית ורונין: אני ממרכז השלטון המקומי.
<עירית ורונין: אני רוצה לברך את כל מי שהגיע לכאן.
<עירית ורונין: אכן מדובר בדיון מאוד חשוב.
<עירית ורונין: ככל שאני שומעת יותר, המסקנה המתבקשת היא שהתופעה היא בסופו של דבר נוגעת לכל בית ובית, בין אם זה בצורה ישירה, בין אם זה בצורה עקיפה.
<עירית ורונין: צריך באמת לפעול למיגור התופעה.
<עירית ורונין: כמרכז שלטון מקומי אנחנו נשמח לפעול בכל דרך לעידוד הרשויות המקומיות למיגור התופעה או לסיוע למציאת פתרונות אלטרנטיביים.
מוחמד ברכה: איך הקשר שלכם עם השלטון המקומי?
<קרן רוט איטח: יש קשר.
<קרן רוט איטח: יושבים בוועדות מקומיות.
<עירית ורונין: יש קשר מצוין.
<קרן רוט איטח: בסופו של דבר משרד החינוך פועל ברשויות מקומיות ועובד יחד עם מתאמים בתוך הרשויות המקומיות.
<קרן רוט איטח: הדברים מאוד מסונכרנים.
<קרן רוט איטח: אלה לא דברים מנותקים.
<עירית ורונין: כמו שאמרתי, מרכז השלטון המקומי ישמח לתת סיוע בכל מה שקשור למיגור התופעה ועידוד הרשויות לטיפול בנושא.
<יובל אלמוג: אני ממקיף ראשון לציון.
<יובל אלמוג: הייתי רוצה לדבר על המקום בו הנוער חשוף ביותר, שזה כל המדיה, האינטרנט, הטלוויזיה.
<יובל אלמוג: זה בעצם מה שאנחנו עושים לרוב כאשר משעמם לנו.
<יובל אלמוג: דווקא שם אני חושבת שאפשר להביא את כל תשדירי ההימנעות ואולי גם את אלה שכן שותים אלכוהול.
<יובל אלמוג: אפשר למשל לעשות תשדיר הסברה ב-יו טיוב, כמו הפרסומות שיש לפני ששומעים שיר או רואים סרטון שרוצים לצפות בו.
מוחמד ברכה: אבל אחרי שלוש שניות אתם עושים סקייפ.
<יובל אלמוג: דווקא לא.
<יובל אלמוג: אם יש פרסומות שהן מספיק מעניינות ומספיק מושכות את העין, אנחנו נשארים ומסתכלים.
<יובל אלמוג: אם כן, תשדיר הסברה ב-יו טיוב שאומר איך להשתמש באלכוהול, איך לשתות נכון, למשל לאכול לפני ששותים, לדעת את המינון הנכון ואת הגבולות שהגוף יכול להכיל.
<יובל אלמוג: אני חושבת שזה ישפר את השימוש ויותר יפנה את חדרי המיון במקרים כאלה ביום שישי בערב.
<קים סלבינסקי: אני ממקיף ח' ראשון לציון.
<קים סלבינסקי: , כיתה י'.
<קים סלבינסקי: אמרת לחולל שינויים בנוגע לסכנות, ואני חושבת שאין כל כך הרבה מודעות מה לעשות במצב שאתה נמצא עכשיו.
<קים סלבינסקי: לדוגמה, אתה רואה מישהו שעכשיו מקיא, יוצא לו קצף או כל מצב אחר ובני הנוער לא יודעים מה לעשות במצב הזה.
<קים סלבינסקי: אני לדוגמה, רק אחרי שחוויתי מצב דומה אצל חברה שלי, לא ידעתי שאדם שמקיא צריך להשכיב אותו על צידו ולא לתת לו לשכב על הגב כי הוא יכול להיחנק מהקיא שלו.
<קים סלבינסקי: רוב בני הנוער פוחדים מתגובת המבוגרים ולרוב הם מסתירים את הנער.
<קים סלבינסקי: אם אני לא טועה היה סיפור לפיו הייתה מסיבה בבית וילד אחד לא הרגיש טוב, החביאו אותו במקלחת וחשבו שהוא נרדם אבל הוא לא התעורר אלא נשאר צמח.
<קים סלבינסקי: אין מודעות לגבי הדברים האלה.
<קים סלבינסקי: כולם אומרים שאסור אבל רוב בני הנוער אוהבים לעשות את ההפך ואף אחד לא יודע מה לעשות במצב האמיתי.
<קים סלבינסקי: אני חושבת שזה מתקשר לנקודת המבט של המבוגרים שהם עדיין לא עשו את הסוויצ' הזה שאנחנו נמצאים בדור חדש.
<קים סלבינסקי: הרי פעם לרוב המבוגרים היו אומרים שטיפת יין היא סם והיא מסוכנת אבל עכשיו תאמרי את זה לילד, הוא יצחק עליך והוא יגיד לך שאת מדברת שטויות.
<קים סלבינסקי: אם כן, זה מאוד תלוי בנקודת מבט ואיך מסבירים את זה לילדים.
<קים סלבינסקי: כמו שנאמר כאן, אם בני הנוער ידעו על כך, אולי זה יפנה את חדרי המיון ביום שישי בערב.
מוחמד ברכה: אנחנו נשמע עוד תלמיד ואחר כך את נציג המשטרה.
<עובאדי חאג' יחיא: מדבר בשפה הערבית (דבריו מתורגמים לעברית על ידי היושב ראש).
<עובאדי חאג' יחיא: אני ראש מועצת התלמידים בבית הספר התיכון בטייבה.
<עובאדי חאג' יחיא: חשוב לנו שיהיו פעילויות ותכניות ברורות על מנת להגביר את המודעות של התלמידים לסכנות של עישון, של הסמים ושל האלכוהול.
<עובאדי חאג' יחיא: יש כאלה שלוקחים דוגמה רעה מהמבוגרים וכשהם צורכים אלכוהול הם חושבים את עצמם למבוגרים יותר.
<עובאדי חאג' יחיא: לכן חשובות מסגרות תרבותיות של המדינה, של משרד החינוך, דרכן אפשר להגביר מודעות.
<עובאדי חאג' יחיא: אני מבקש מכל האחראים במדינה שיעזרו דווקא לציבור הערבי, לאוכלוסייה הערבית, שם המחסור הוא גדול.
<עובאדי חאג' יחיא: בקרב הציבור הערבי, יותר מאשר בקרב הציבור היהודי, יש תופעות של אלכוהול ושל סמים ועישון.
<עובאדי חאג' יחיא: תודה.
<יובל מרדכי: אני מבית ספר קשת בירושלים.
<יובל מרדכי: כיתה י"ב.
<יובל מרדכי: רציתי קודם כל לומר שאני חושב שכל העיסוק במציאת תעסוקה לנוער, הוא ממש חשוב.
<יובל מרדכי: בהתייחס למה שנאמר, אני רוצה לומר שהסמים הקלים כביכול מדרדרים לדברים יותר קשים.
<יובל מרדכי: אני חושב שזה קצת בעייתי להתייחס לזה בצורה כזאת.
<יובל מרדכי: אני חושב שזה מאוד שולי.
<יובל מרדכי: בגובה העיניים אני חושב שמספר האנשים שמדרדרים מסמים קלים כביכול לסמים יותר קשים, הוא מאוד שולי ביחסי לאנשים שמדרדרים ממשככי כאבים למיניהם - וכל מיני דברים שחברות התרופות שולטות בהם – לסמים.
<יובל מרדכי: אני חושב שזה לא העניין.
<שרון בר: אני מראשון לציון, מקיף ח', כיתה י'.
<שרון בר: אני חושבת שאתם לא מתרכזים בדבר החשוב ביותר שהוא בעצם מאיפה האלכוהול מגיע לילדים ולמה לא עושים משהו בקשר לפיצוציות והמקומות שם מוכרים אלכוהול לילדים צעירים.
<שרון בר: אני כנערה שיש לי המון חברים ששותים, חצי מהחברים שלי שותים ומעשנים ולוקחים סמים, אני שואלת אותם מאיפה הם משיגים אלכוהול והם אומרים שזה מגיע מהפיצוצייה ההיא או מתחנת הדלק ההיא.
<שרון בר: למה אף אחד לא עושה משהו בקשר לזה?
<שרון בר: אם אני הייתי יודעת שתחנת דלק מוכרת אלכוהול לקטינים, ישר הייתי מתקשרת למשטרה כי אני יודעת שיש חוק לפיו אפשר לסגור את תחנת הדלק.
<שרון בר: אני באמת חושבת שכולם יותר מתעסקים בהשפעת האלכוהול אבל לא מתייחסים איך הוא מגיע לילדים.
מוחמד ברכה: רב פקד אבי הדי.
<אבי הדי: אני ראש חוליית בילוש של נוער במחלקת הנוער במטה הארצי.
<אבי הדי: אני אתחיל דווקא בדברים שאמרה מישהי ממקיף ח' בראשון לציון.
<אבי הדי: גם אני מראשון לציון.
<אבי הדי: יש למעשה עשרות פעילויות, אם לא מאות, אכיפה שאנחנו כן עושים כנגד עסקים רבים בארץ.
<אבי הדי: אני לא אפרט כרגע את צורת האכיפה ושיטות הפעולה, אבל אנחנו סגרנו מאות עסקים בתקופה האחרונה, עסקים שמכרו אלכוהול לקטינים.
מוחמד ברכה: בעקבות החקיקה.
<אבי הדי: כן.
<אבי הדי: בעקבות החקיקה.
<אבי הדי: כך גם בעקבות החקיקה החדשה בנושא סמי הפיצוציות שנותנת לנו סמכות לסגור כל עסק שיש בו ממכר כזה או אחר או הפצה.
<אבי הדי: לגבי הנושא הזה יש פעילויות רבות שכן נעשות.
<אבי הדי: לגבי הליך האכיפה עצמו והמטרות.
<אבי הדי: קודם שמעתי שאוכפי החוק מחפשים את מי לעצור ואת מי להביא וכדומה.
<אבי הדי: יש שם קונספט ממנו צריך לצאת מעט וטיפה לצאת מהקופסה ולראות את המעגל הרחב יותר.
<אבי הדי: מטרת האכיפה, לפחות של מחלקת הנוער, היא לא בהכרח הענישה בסופו של דבר.
<אבי הדי: אף אחד מאתנו לא מנסה או לא מגלה מיוזמתו את החברים שלו שכן משתמשים, שכן צורכים אלכוהול או צורכים סמים בצורה מופרזת או בצורה מינורית כזו או אחרת.
<אבי הדי: אם אחד מהחבר'ה הצעירים שיושבים כאן יבוא ויאמר לי שהוא בעצמו יודע על נער זה או זה שמעשן או שצורך אלכוהול בכמויות מופרזות עד כדי אובדן הכרה ויבקש שאטפל בו ושאקח אותו, אני חושב שזה יהיה די תלוש מהמציאות שמישהו ירים כאן את היד שלו וייתן את השם של החבר שלו.
<אבי הדי: יחד עם זאת, המשימה שלנו קשה כפליים.
<אבי הדי: אני צריך להוציא אנשים לשטח על מנת לגלות את אותם נערים ובסופו של דבר, מכיוון שאני אוכף חוק ואני פועל על פי חוק, אם יש סעיף שכתוצאה מפעילות של אותו אדם הוא עבר על החוק, אני מחויב לפתוח לו איזשהו תיק.
<אבי הדי: התיק בהתחלה הוא תיק שלמעשה מהווה אזהרה כזאת או אחרת והפרטים שלו מועברים לגורם טיפולי אחר שאמור לקחת את המושכות ולהמשיך את הליך הטיפול כדי להוציא את אותו קטין מתוך המעגל ההרסני, שלטעם כולנו כאן הוא נכנס אליו.
<אבי הדי: אני חושב שגם בני הנוער שיושבים כאן רואים את אותו מעגל הרסני בדיוק באותה מידה.
<אבי הדי: זאת אומרת, אף אחד כאן לא תמים דעים שאם נער, חבר כזה או אחר יגיע למצב שהוא הופך להיות נרקומן גמור, זה דבר טוב.
<אבי הדי: כולם ליד השולחן מסכימים שזה דבר שהוא לא טוב.
<אבי הדי: נושא האכיפה בא על מנת לחשוף תופעות מסוימות, אנשים מסוימים, על מנת שאנחנו נוכל להכניס אותו לתוך גורמי הטיפול על מנת להוציא אותו מתוך אותו מעגל אליו הוא נכנס.
<אבי הדי: אנחנו לא מחפשים אף אחד אלא ההפך הוא הנכון, אנחנו מאוד מאוד נשמח שאנחנו נהיה מחוסרי עבודה ואף אחד לא ישתמש ואף אחד לא יצרוך אלכוהול.
<אבי הדי: אני שמח מאוד שיש כאן מעורבות באמת גדולה של בני הנוער ויש כאן קווי מחשבה וחשיבה כאלה ואחרים.
<אבי הדי: אנחנו מסתובבים בתוך בתי הספר ובדרך כלל מגיעים שוטרים לבתי הספר שבאים להרצות.
<אבי הדי: אם יש רעיון כזה או אחר להסברה או משהו כזה, אנחנו בהחלט השגרירים אליהם אתם יכולים לפנות ואנחנו נשמח להעלות את זה הלאה על מנת לפתח את זה ולקחת את זה צעד אחד קדימה.
מוחמד ברכה: האם זה נכון לומר שהתופעה של שימוש בקרב בני נוער פחתה או עלתה בעקבות החקיקה בעניין הפיצוציות?
<אבי הדי: אנחנו יודעים שזה כך כתוצאה מהאכיפה על שטח.
<אבי הדי: אתן לכם דוגמה.
<אבי הדי: לפני כשלושה שבועות הסתובבתי בפעילות כזו או אחרת שנעשתה בצפון ואני יכול לומר ששקית נייס גיא שעלתה בעבר בפיצוצייה כחמישים שקלים, כבר לא נמכרת בפיצוצייה אלא היא נמכרת במחשכים ומחיר שקית כזאת הרקיע שחקים ומגיע בין 150 ל-200 שקלים ומדובר באותה שקית ובאותה כמות זאת אומרת, יש לחץ והאכיפה כן נותנת את אותותיה.
<אבי הדי: אנחנו גם יודעים שמבחינת ההסברה, יש השפעה כזו או אחרת על קטינים למרות שקשה מאוד למדוד הסברה.
<אבי הדי: יש דוגמאות של קטינים, של אנשים שמגיעים לטיפול פסיכיאטרי כזה או אחר בעקבות צריכת החומרים האלה, ויש מקרים כאלה, בהחלט נותן את ההשפעה שלו על דעת קהל ועל דעת בני נוער בעניין הזה של שימוש בחומרים מסוימים.
<אבי הדי: לאכיפה יש השפעה בשטח.
מוחמד ברכה: אני לא יכול לסרב לתלמידות ולתלמידים, על אף שעברנו את הזמן.
מוחמד ברכה: נמשיך עד 1:30.
<רותם בוחבוט: מקיף ח', ראשון לציון.
<רותם בוחבוט: שמעתי כאן כמה דיבורים על תנועות נוער ואמרו שאין להן כבר כוח.
<רותם בוחבוט: האמת היא שזה ממש לא נכון.
<רותם בוחבוט: אני אישית כן בתנועת נוער וזה כן מחנך לאחריות.
<רותם בוחבוט: עצם זה שבתנועת נוער אומרים לך שאם אתה מעשן או שאם אתה שותה, אתה מחוץ לתנועה.
<רותם בוחבוט: לאט לאט תנועת הנוער הופכת למעין משפחה שלך ואתה כן יכול להיות פתוח עם האנשים שם ולדבר אתם.
<רותם בוחבוט: אני כן חושבת שצריך לעודד ללכת לתנועות נוער כי שם יותר פתוח וניתן לדבר שם על הכול.
<יוסי הראל פיש: הוקסמתי היום.
<יוסי הראל פיש: אני חייב לומר לכם זאת.
<יוסי הראל פיש: את הקולגות שלי אנשי המקצוע אני שומע מדי פעם עת אנחנו נפגשים אבל כל פעם שיש לי הזדמנות לשמוע את החבר'ה הצעירים מדברים ולשמוע את ההגיגים והמחשבות שלכם והרעיונות שלכם, זה תמיד מוסיף לנו הרבה חומר למחשבה ואני באמת רוצה להודות לכם.
<יוסי הראל פיש: אני בטוח שאני מדבר בשם הרבה מהמבוגרים שנמצאים כאן בחדר.
<יוסי הראל פיש: הוקסמתי גם מהחבר'ה של בית ספר קשת.
<יוסי הראל פיש: אני מאוד אוהב את ההתגייסות שלכם ואת החשיבה, אבל אני הייתי מציע שני דברים.
<יוסי הראל פיש: ראשית, להיות מאוד זהיר בשימוש במושג הזה של הוכח מחקרית.
<יוסי הראל פיש: מה שנאמר תחת הכותרת הוכח מחקרית, בהרבה מקרים, וגם הפעם, הוא לא כל כך נכון.
<יוסי הראל פיש: כדי לאזן אני רק אומר שני דברים לדוגמה.
<יוסי הראל פיש: באותם מקומות בעולם – והם לא הרבה.
<יוסי הראל פיש: יש ארבע מדינות בלבד בעולם שם הקנביס הוא לגלי – בהם הייתה לגליזציה של קנביס, שיעורי הצריכה עלו בצורה מטורפת כמו בקולורדו.
<קריאה: לגליזציה יש רק באורוגוואי.
<יוסי הראל פיש: בארבע מקומות יש לגליזציה לקנביס לשימוש לא רפואי, לא לצרכים רפואיים.
<יוסי הראל פיש: ארבע מדינות ואורוגוואי היא אחת מארבעת המדינות האלה.
<יוסי הראל פיש: באורוגוואי זה עוד לא עבר את החוק, אגב, אבל זה לא משנה.
<יוסי הראל פיש: זאת לא הנקודה.
<יוסי הראל פיש: הנקודה שאני מנסה לומר והיא הנקודה החשובה, ואני מקווה שאתם קשובים, שבאותם מקומות שם זה כן הפך לחוקי, קרו שני דברים: הצריכה עלתה בצורה מאוד מאוד משמעותית בעיקר אצל הנוער ושיעורי הפשיעה שקשורה לסמים גם כן עלתה בצורה מאוד דרמטית, עד כדי כך שהיום כבר שלוש-ארבע שנים ממשלת הולנד מתלבטת איך להחזיר בחזרה את החוק למה שהיה קודם והם מנסים בכל מיני דרכים לעשות את זה אבל יש להם בעיה רצינית.
<יוסי הראל פיש: דבר שני.
<יוסי הראל פיש: יש כל כך הרבה עדויות על הנזק של הקנביס - אתם הזכרתם את הנושא של הקנביס והמריחואנה – ואני מציע לא לשכוח את זה.
<יוסי הראל פיש: למשל, הוכח מחקרית בצורה חד משמעית שילדים שמתחילים לצרוך את הקנביס מתחת לגיל 17, הקבוצה הזאת נרשמת עם בין שש לשבע נקודות אי.
<יוסי הראל פיש: קיו יותר נמוך מילדים בגיל שלהם שלא צורכים קנביס וגם אלה מחקרים שנמצאים.
<יוסי הראל פיש: כשעושים הוכחה מדעית, תהיו זהירים.
<יוסי הראל פיש: מה שכן, וזה אולי המסר הכי חשוב ובזה אני רוצה לסיים, אני מאוד הייתי שמח אם דווקא הסיפא של דבריך וזה שאתה התחלת לדבר על כך שבאמת צריך לתמוך במקומות בילוי ובאלטרנטיבות, שאת המנהיגות שלכם הכול כך מקסימה והכול כך מדבקת תשקיעו אותה לא בניסיון להבין האם יש הבדל בין סם כזה או אחר והאם כדאי לחשוב על לגליזציה אלא באמת להשקיע בווקטור הזה של להציב את המקומות בהם נוער יכול ללכת ולעסוק בפעילויות שכיף לכם לעסוק בהן ושזה יהיה חופשי מהדברים הללו.
<יוסי הראל פיש: אני אסגור רק במשפט שאמרתי קודם.
<יוסי הראל פיש: אתם לא צריכים את הסמים הכימיים האלה כדי לעשות את הכיף ולהרגיש מקובלים בחברה ולצמוח ולהתקדם בחיים.
<יוסי הראל פיש: אפשר לעשות את זה בדרך הרבה הרבה יותר נכונה ובטוחה.
<פאולה רושקה: גם אני רוצה להודות לכל התלמידים.
<פאולה רושקה: למדתי הרבה מכם.
<פאולה רושקה: אנחנו באמת לא כל כך עסקנו בלימוד הסכנות כשיש נער או נערה שנכנסו למצב שאנחנו קוראים לו הרעלת אלכוהול, הרעלת סמים, ואני באמת לוקחת את זה לעצמנו ובמשרד הבריאות ננסה לפעול כדי שברשתות המדיה יהיה הסבר לכך.
<פאולה רושקה: אני מודה לכם על ההזדמנות הזאת.
מוחמד ברכה: חבר הכנסת אחמד טיבי.
אחמד טיבי: אני רק רוצה לברך את הוועדה, את העומד בראשה חברי חבר הכנסת מוחמד ברכה על קיום הדיון החשוב הזה לציון שבוע הסמים הבין לאומי.
אחמד טיבי: גם ההשתתפות של תלמידים היא הדבר המעניין והמרתק בדיון הזה וההפריה ההדדית שהייתה בכל מה שאמרתם.
אחמד טיבי: אני מתחבר למה שאמרה התלמידה האחרונה מראשון, רותם, שדיברה על תנועות הנוער.
אחמד טיבי: אני מחזק את דבריך לגבי החשיבות של תנועות הנוער שמהוות מגן או כלי חשוב כדי למנוע הדרדרות או פנייה לאפיק לא נכון של שימוש בסמים.
אחמד טיבי: חשיבות המשטרה היא שאם עברנו את הגבול, אם הנוער עבר את הגבול ושם תפקיד המשטרה גם במניעה וגם בטיפול.
אחמד טיבי: אני רוצה להודות לך אדוני היושב ראש ולכולם על קיום הדיון הזה.
<קריאה: בהצלחה בשבת.
אחמד טיבי: משחק בית"ר וסכנין.
מוחמד ברכה: על אף הנטיות הספורטיביות שלי שהן לא לטובת בית"ר ירושלים, אני חושב שמה שפורסם היום על אלי טביב ומה שעושים לו, אני חושב שזה דבר שאי אפשר לקבל אותו והוא ראוי לכל גינוי, גם במסגרת הוועדה הזאת שמדברת אל נוער ואל צעירים.
מוחמד ברכה: אדם שבא כדי לנהל קבוצת כדורגל, לא ראוי שיקבל איומים כולל איומים פיזיים על חייו.
מוחמד ברכה: זה היה מחוץ לקונטקסט, על אף שאני מסכים לתוצאה המיוחלת שהיית רוצה לראות.
<יאיר גלר: שלושה משפטים.
<יאיר גלר: אני מאוד שמח על השיח הזה.
<יאיר גלר: אנחנו נוהגים לקיים את השיח הזה עם הצעירים כי מזה אנחנו לומדים בדיוק גם את הלכי הרוח וגם מה משפיע ואיך אנחנו יכולים לעשות את הדברים טוב יותר.
<יאיר גלר: מילה אחת למשטרת ישראל.
<יאיר גלר: אני חושב שמגיעה לה ברכה ותודה על הנושא של סמי הפיצוציות.
<יאיר גלר: היא עמדה במשימה הזאת.
<יאיר גלר: זאת הייתה אחת מהרעות החולות ביותר בשנתיים האחרונות והמשטרה יחד עם כלל השותפים עשתה כאן באמת מעשה נפלא וסמי הפיצוציות כמעט ונעלמו, במכירה פרונטלית ודאי, ואני מקווה מאוד שגם המכירה באינטרנט ובטלפון תיעלם.
<יאיר גלר: צריך לעבוד כאן בחכמה.
<יאיר גלר: זה מאוד מעשה לא פשוט ואני יודע שאתה כיושב ראש מוביל כרגע את הדיונים בעניין הזה.
<יאיר גלר: בסופו של דבר אנחנו רוצים רק דבר אחד ואני חושב שהמטרה היא משותפת והיא ליצור בסוף אזרח בריא, מועיל, שיש לו איכות חיים גבוהה.
<יאיר גלר: את זה אנחנו עושים ואנחנו עושים את זה באמונה שלמה ומתוך שליחות.
<יאיר גלר: כלל הגורמים שעוסקים בזה, אני חושב שצריך לברך אותם ולהודות להם כולל כמובן גם לצעירים כפי שכבר צוין, למנהיגות שהם מגלים ובואו נגלה את זה לכיוונים הנכונים, להרבה מניעה.
<יאיר גלר: בסופו של דבר נהיה חברה הרבה יותר טובה.
מוחמד ברכה: אני רוצה להגיד כמה מילות סיכום קצרות.
מוחמד ברכה: מי שמלווה את הפעילות של הוועדה יודע שהגישה שלנו, לצד הצורך בהרתעה וענישה וכל המושגים האלה, מתמקדת בשני מישורים.
מוחמד ברכה: המישור הראשון הוא מניעת המגע הראשוני בין הצעיר, בין האדם, בין האזרח לבין הסם, והמישור השני, מניעת המגע בין המדינה לבין הסם, זאת אומרת, המאבק בהברחות.
מוחמד ברכה: אם אנחנו נצליח בשני הדברים האלה, אני חושב שעשינו יותר משמונים אחוזים מכפי שצריך לעשות.
מוחמד ברכה: לכן אני מתחבר לדבריהם של הרבה התלמידים, גם אלה שהיה נשמע מעין טון של סלחנות או של קבלה.
מוחמד ברכה: גם הם אמרו שלא צריך לטפל בעצם השימוש אלא בסיבות שקדמו לשימוש.
מוחמד ברכה: כלומר, למה הגענו לזה.
מוחמד ברכה: לכן הטיפול הוא גם של הרשות, הוא גם של משרד החינוך, הוא גם של רשויות הרווחה, הוא גם של השלטון המקומי.