GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מיקי אריאלי: זה סטרואידים אנאבוליים של אלי האנה, שברח לאוקראינה, ויחד עם המכס באמת עבדו על הסיפור הזה.
נחמן שי: הוא לא בארץ, אלי האנה?
<מיקי אריאלי: לא, הוא ברח לאוקראינה.
נחמן שי: הוא נלחם ברוסים.
<מיקי אריאלי: אם אתם רואים זה חומר הזרקה, הוא הכין את החומר בתוך מחסן מלוכלך והחומר נמכר גם בחוץ לארץ וגם בחדרי כושר במדינת ישראל.
<מיקי אריאלי: הבעיה שלנו כרגע – באמת אני אומר לכם – ממה שאנחנו מקבלים כמעט אין חדר כושר שאין בו מכירה של דברים כאלה.
נחמן שי: אצלנו אין, תירגע.
<מיקי אריאלי: בכנסת ידוע שיש.
נחמן שי: לא במבשרת, במעלה החמישה.
נחמן שי: במבשרת גם, אני לא מאמין.
נחמן שי: אבל אני מניח שיש מקומות שאומרים - - -
<דודו פפו: הם יודעים למי לפנות ולמי לא לפנות.
<מיקי אריאלי: בהרבה חדרי כושר זה נכנס.
נחמן שי: נכון, יכול להיות שאומרים לאנשים: תשמע, אתה רוצה לטפל בשרירים שלך, אז הנה חומרים.
<מיקי אריאלי: רק כדי להבין מה זה – זו ילדה צעירה, באמת עדינה, נחמדה, עשינו פשיטה יחד עם ימ"ר חוף, יחד עם מכס סמים חיפה, וככה היא נראית אחרי סטרואידים.
<חיים מהל: איפה היא קונה את זה?
<מיקי אריאלי: יש ב"יוטיוב" שהיא סוחבת משאית.
<רוני ברקוביץ: היא, אגב, מרת ישראל לשעבר ואם נקליד את השם שלה תראה אותה סוחבת משאית.
<מיקי אריאלי: זה היה כדורי אפדרין.
נחמן שי: סוחבת משאית?
<רוני ברקוביץ: כן, משאית, פשוטו כמשמעו, סוחבת משאית.
נחמן שי: ככה זה בתחרויות האלה.
<מיקי אריאלי: זה היה כדורי אפדרין יחד עם סטרואידים אנאבוליים מפרדס חנה, גם כן אחד שיש לו חדר כושר, עשינו את זה גם כן עם יחידת הסמים של המכס.
<חיים מהל: מיקי, סליחה שאני מתפרץ, אבל אפשר שעתיים להעביר עד שיגמר הדיון.
<חיים מהל: השאלה אם - - -
<מיקי אריאלי: לא, אני עושה את זה מהר מאוד, גמרנו את זה.
נחמן שי: כן, הוא צודק, חיים.
<חיים מהל: אנחנו רוצים להגיע לעיקרון הרי.
<מיקי אריאלי: אוקיי.
<מיקי אריאלי: זה הנושא של תוספי תזונה שהם מכילים חומר פעיל תרופתי.
<מיקי אריאלי: יש לפחות 20 נשים במדינת ישראל שמאושפזות מ-2011 על זה שיש להן חומר פעיל תרופתי סיבוטרמין.
<מיקי אריאלי: זה חומר ממריץ, גם מבחינה פסיכיאטרית וגם מבחינת קרדיווסקולרית.
<מיקי אריאלי: הוא נמכר כאילו בתוך תוסף תזונה טבעי.
<מיקי אריאלי: זאת הבעיה.
<מיקי אריאלי: גמרתי את זה, אני לא אכנס ליתר.
נחמן שי: טוב, אז מה המסקנה?
נחמן שי: מה הקו התחתון שלך?
נחמן שי: אתה רוצה להגיד שהתופעה קיימת ושאתם נלחמים בה והשאלה שאני אשאל אותך ואשאל את המשתתפים האחרים היא: חוץ מלשמוע על זה ולעשות נו-נו-נו עם הראש, מה היכולות שלנו לצמצם, להילחם, למנוע ולעשות משהו שיקדם את הנושא?
נחמן שי: זאת השאלה שלי בסוף.
נחמן שי: כן, חיים.
<חיים מהל: למי שלא מכיר אני חיים מהל מהרשות למלחמה בסמים.
נחמן שי: ומי האורחות האחרות?
<חיים מהל: יעל צדוק, היא סטטיסטיקאית ומנהלת מרכז ניטור שאנחנו מקימים היום, שבדיוק צריך לעשות בין השאר את הדברים האלה, וד"ר ענת פליישמן, היא פסיכיאטרית שהנושא קרוב ללבה והיא אוספת נתונים עליו.
<ענת פליישמן: במערך לטיפול בהתמכרויות ביפו.
<חיים מהל: והיא עוסקת בתחום הזה במיוחד.
<חיים מהל: תראו, בחצי שנה האחרונה נכנסו לעניין בגלל שאנחנו מכירים בכך שהוא חלק ממיתוג כלל אירופאי ויש לנו עניין, א', לקבל את הנתונים, לדעת במה מדובר, איך אנחנו לעומת מדינות אחרות ואיך הטרנדים משנה לשנה.
נחמן שי: אתה הופתעת ממשהו שהוא אמר?
<חיים מהל: לא.
<חיים מהל: אני לא רוצה להיכנס לסיפורים שאני שומע על ילדים שלוקחים סירופ לשיעול והם מפיקים מזה - - -
<מיקי אריאלי: נכון, עם קודאין, נכון.
<חיים מהל: כן, קודאין.
<חיים מהל: בעיקרון הדברים ידועים אבל נראה לנו שהיום זה מקבל מסה יותר גדולה.
<חיים מהל: בשביל לקבל את הנתונים, אני מוכרח להגיד – יושב פה אלי מרום, סגן ראש אגף הרוקחות – אנחנו פנינו אליהם ואני מוכרח להגיד שהתפלאתי כי קיבלנו שיתוף פעולה, עוד לא קיבלנו את הנתונים אבל קיבלנו שיתוף פעולה, הם אומרים: נביא לכם את הנתונים שיש בידנו.
<חיים מהל: ובכל זאת, למה אני מציין את העניין הזה?
<חיים מהל: כי יש שיתוף פעולה מאוד קטן עם קופות החולים.
<חיים מהל: למשל קופת חולים "שירותי בריאות כללית", שמקיפה 55% מהאוכלוסייה בארץ ויש להם נתונים, הם אוספים את הנתונים האלה על אנשים שלוקחים תרופות וכו', הם מוכנים לתת לנו את הנתונים רק עד 2006.
<יחיאל שלזינגר: סליחה, איזה נתונים?
<יחיאל שלזינגר: איזה נתונים הם אוספים?
<ענת פליישמן: כמות מרשמים, מינון, מה משך התקופה.
<חיים מהל: שעלה מאוד במשך בשנים.
<יחיאל שלזינגר: אין להם?
<יחיאל שלזינגר: הם לא יכולים לפלח את זה לפי - - -
<ענת פליישמן: הם יכולים לפלח, אני ראיתי את הנתונים, הם נתונים מקיפים.
<ענת פליישמן: הכול אפשר לפלח, הם פשוט לא מוכנים לתת את הנתונים.
<ענת פליישמן: אני ראיתי אותם.
<חיים מהל: לא ברור לנו אם לא רוצים לתת לנו את הנתונים אחרי 2006 בגלל - - -
נחמן שי: איזה נתונים הם לא נותנים לכם?
<חיים מהל: של מספר האנשים שמקבלים מרשמים לתרופות שניתנות לשימוש לרעה ובאיזה מינון.
<יחיאל שלזינגר: אולי איזה רופא רשם את זה.
<חיים מהל: האם רופא מיוחד רושם יותר.
<ענת פליישמן: איזה רופא, כמה חודשים או שנים הוא מקבל את זה.
<חיים מהל: הם עושים מעקב על זה אבל הם מוכנים לתת רק עד 2006, אני לא יודע אם בגלל שהם רוצים לפרסם את זה באקדמיה או בגלל שהם מסתירים נתונים כי יש קפיצה אדירה מ-2006 עד היום.
נחמן שי: אתה לא מבקש לדעת למי נתנו, אתה רוצה לדעת את ההיקף.
<חיים מהל: היקף, היקף.
<דודו פפו: יש עניין של חיסיון מידע, אין פה עניין.
<ענת פליישמן: לא, בלי שמות.
נחמן שי: זה לא חיסיון, אין פה חסיון.
<דודו פפו: אני אומר, הנתונים שהוא מבקש הם לא נתונים שמיים.
נחמן שי: מ-2006 אתה לא מצליח לקבל?
<חיים מהל: אני לא מצליח לקבל.
<חיים מהל: למשרד הבריאות יש - - -
נחמן שי: אבל קופת החולים, נגיד זו שהזכרת, "שירותי בריאות כללית", יודעת את היקף הצריכה.
<חיים מהל: הם יודעים.
<ענת פליישמן: ודאי.
<ענת פליישמן: אני פניתי לקופות החולים, רק קופת חולים אחת הסכימה למסור נתונים אבל זו דווקא "לאומית", שהיא הכי קטנה – 10%.
<ענת פליישמן: הם מסרו לי ש-8.6% מהמטופלים שלהם מקבלים מרשמים לאופיואידים, למשככי כאבים אופיואידים.
<ענת פליישמן: זה מספרים גדולים אם אנחנו משווים את לאירופה.
<יחיאל שלזינגר: זה כולל ריטלין?
<ענת פליישמן: לא, רק משככי כאבים אופיואידים.
<ענת פליישמן: יחסית לאירופה זה מספרים גבוהים, רק אנגליה עוברת אותנו עם 15%.
<חיים מהל: אז אם אני חוזר למה ועדת הכנסת יכולה לעזור לנו – היא יכולה לעזור לנו בלחץ בעצם לקבל את הנתונים, אין לזה עלויות כספיות.
נחמן שי: אפשר לדרוש, תרשום.
נחמן שי: אני רוצה לרשום דברים לטיפול חוץ ממה שהמזכירה רושמת.
<חיים מהל: לא מדובר פה בעלויות כספיות, פה צריך לחץ בשביל לקבל את הנתונים.
נחמן שי: יש סיבה שהם לא מעבירים נתונים?
<חיים מהל: אני מעריך כי הם קפצו כנראה נורא ויש מה לא להראות.
<חיים מהל: כי מגיעים אלי אנשים בודדים שפונים למערכת ואומרים: רופא המשפחה נתן לי אופיואידים לטיפול, התחלתי עם רופא כאבים, הרופא משפחה המשיך, העלה לי את המינון, לא אמר לי שזה ממכר ופתאום מצאתי את עצמי מכור לתרופה, ולא אחד ולא שניים.
<ענת פליישמן: במיוחד בגריאטריה.
<מיקי אריאלי: היום בארצות הברית למשל, אוקסיקונטין – מה שאנחנו ראינו שם את ה-1,000 בקבוקים – הוא כמעט מספר אחד מבחינת השימוש לרעה של תרופות מרשם, זה נקרא - - -
<ענת פליישמן: שני אחרי קנביס.
נחמן שי: אבל אתה הצגת שני סוגים של דברים: חלק מזה אלה תרופות שאנשים לוקחים – ועל פי מרשם של רופא, הם לא עושים את זה לבד – והן ממכרות אותן; ויש תרופות שהתרופה עצמה היא בסיס לשימוש לרעה.
<יחיאל שלזינגר: היו פה כמה תתי-אוכלוסיות: היתה פה קטגוריה אחת של מעבדות מחתרתיות שלוקחות, מפיקות ומייצרות – שזה ברור לגמרי.
<חיים מהל: שזה סם לכל דבר, זה לא שונה מסמים אחרים.
<מיקי אריאלי: כן, אבל עם שימוש של חומר פעיל תרופתי.
<יחיאל שלזינגר: הדבר השני שהיה הוא תרופות אמיתיות שנגנבות ונמכרות.
נחמן שי: פחות מצוי.
<יחיאל שלזינגר: נכון, פחות מטריד.
<יחיאל שלזינגר: הדבר השלישי היה פשוט שרופאים נותנים מרשמים, אני חושב שזה הדבר אולי הכי – אולי זה מה שאפשר לתפוס דרך הקופות – שרופאים כותבים, כמו שמיקי אמר, כמויות עצומות של תרופה שברור שהצרכן לא צריך אותה וזה בעצם עסקה אפלה והם עושים יחד את הכסף.
<יחיאל שלזינגר: זה מה שאתה הזכרת, נכון?
נחמן שי: הם רושמים תרופה - - -
<יחיאל שלזינגר: אני רושם למטופל שלי 1,000 אמפולות של אוקסיקונטין, בית מרקחת אמור לעצור את זה.
<רוני ברקוביץ: כמו שמיקי הזכיר, נניח הורמון גדילה, מותר לקחת עד 3 זריקות בחודש, שזה גג.
<רוני ברקוביץ: אין שום צורך יותר מזה, צריך כבר אישור של רוקח מחוזי ואישורים מיוחדים, וגילינו 92 זריקות לאותו בן אדם מבוגר.
<מיקי אריאלי: מאותו רופא.
<יחיאל שלזינגר: איך הרוקח נתן את זה?
<יחיאל שלזינגר: אז גם הרוקח חלק מזה.
<רוני ברקוביץ: הרוקח, אגב, איבד את האחריות שלו, גם בית המרקחת נסגר.
<יחיאל שלזינגר: הוא היה שותף לקנוניה.
<רוני ברקוביץ: ברור, הרוקח הוא כבר לא רוקח.
נחמן שי: מה הקנוניה?
נחמן שי: הקנוניה היא מצד הקופה שרושמת?
<ענת פליישמן: לא, זו לא קנוניה.
נחמן שי: אני שואל את השאלה – איפה הכסף?
<ענת פליישמן: בארצות הברית קוראים לזה מגיפה כבר בגלל שיש עליה מטורפת בתמותה, זה סם שני בשימוש אחרי קנאביס, סם שני בשימוש הגורם לתמותה, כל הדברים האלה.
<ענת פליישמן: הסערה שהתחילה בעולם הרפואי היא כי 70% מהתרופות שיש בשוק – אנשים משיגים 70% מרופא משפחה במרשם בודד.
<ענת פליישמן: זאת אומרת, אנשים לא משיגים באופן לא חוקי, זה לא שהם צריכים ללכת לדילר.
<ענת פליישמן: רוב הסמים בשוק, 70%, זה מרופאים.
<ענת פליישמן: זאת אומרת, יש איזושהי הזנחה של המערכת ברגולציה אם כל כך הרבה תרופות יוצאות החוצה.
<חיים מהל: אם מותר רק 3 למה שייצאו 90?
<ענת פליישמן: הבעיה היא בגלל שרופאי המשפחה עומדים בעומס אז הם גם מתחילים לבד טיפול, הם גם ממשיכים טיפול לפעמים שנים אחרי שהבן אדם ראה רופא כאב פעם אחת, ממשיכים לו טיפול שנים שזה כבר גורם לו נזק.
<יחיאל שלזינגר: על ריטלין פשוט אתה צריך לכתוב את הריטואל הזה: "ניתן על פי המלצת נוירולוג ומעקב.
<יחיאל שלזינגר: .".
<מיקי אריאלי: אבל זה מבוטל, נכון?
<ענת פליישמן: כל רופא יכול לתת מעל גיל 21, כל רופא יכול לתת ריטלין.
<מיקי אריאלי: נכון, זה מבוטל.
<ציון אפרתי: אם יורשה לי, בבקשה, אנחנו במכס הרי עושים את האכיפה בגבולות אבל אני רוצה רק להוסיף למה שהיא אומרת.
<ציון אפרתי: נכון שהמרשמים הרופאים נותנים, אבל יש המון המון תופעה של זיוף ויש לנו על זה קצת נתונים, על מבצע שעשינו לאחרונה.
<ציון אפרתי: הזיוף של התרופות – כמו שהיה בזמנו גם זיוף של הסיגריות – בסופו של דבר התרופות שמגיעות מחו"ל, המזויפות, מתערבבות בשוק הישראלי עם התרופות האמיתיות ואז נוצר מצב שהאדם חושב שהוא לוקח על פי מרשם אבל הוא לא בדיוק לוקח את מה שהרופא רצה.
<ציון אפרתי: יש לי קצת נתונים, אחר כך בסבב נשלים.
נחמן שי: אלי, בבקשה.
<אלי מרום: אני מבקש להתייחס לתרופות החוקיות ולמרשמים.
<אלי מרום: היתה יוזמה לפני מספר שנים של הרשות ושל משרד הבריאות להקים מערכת סגורה של מרשמים לסמים ואני אשמח שהוועדה תאמץ את הקריאה לנסות ולעשות את זה שוב, כי היום מטופל הולך לרופא פרטי אחד ולשני ואוסף את המרשמים ובצורה כזאת הוא לוקח מבתי המרקחת כמות פי כמה ממה שהוא צריך לטיפול נכון.
<מיקי אריאלי: הוא הולך לבית מרקחת בית מרקחת.
<אלי מרום: נכון.
<אלי מרום: מערכת סגורה של מרשמים תאפשר לרופא להיכנס למערכת, להפיק מרשם אלקטרוני ולא ידני – מה שקיים היום – ובית המרקחת יוכל לנפק את התרופה רק מהמערכת הממוחשבת.
<אלי מרום: בצורה כזאת נוכל לאתר מרשמים כפולים, נוכל לאתר אם יש רופאים שחס וחלילה חוטאים, אז הם יוצפו והם יהיו מטופלים.
<אלי מרום: הסיבה שמשרד המשפטים לא איפשר לנו להקים את המערכת זה הנושא של הקמת מאגר רפואי סודי היא שיש חשש שהוא ידלוף וכו', אבל היום המשמעות האחרת לחברה היא הרבה יותר חמורה.
<יחיאל שלזינגר: אני יכול להגיד משפט?
<יחיאל שלזינגר: היום הרי נכנסה מערכת "אופק", כל חולה בכל מערכת רפואית – אתה יכול לראות עליו איפה הוא היה, אם הוא בא ל"שערי צדק", אם הוא היה מאושפז לפני שנה ב"העמק", אתה יכול לראות את זה.
נחמן שי: אבל זה לא אומר שזה התרופות שהוא קיבל.
<דודו פפו: אם הוא קנה אצלי בבית המרקחת הפרטי, באופן פרטי - - -
<יחיאל שלזינגר: לא, אני אומר על הסיבה שמשרד המשפטים מתנגד – הקטע הזה פחות רלוונטי.
<דודו פפו: אבל אתם צריכים להבין שיש פה אספקטים נוספים.
<דודו פפו: אני יושב-ראש הסתדרות הרוקחים, אני רוקח וגם בעל בית מרקחת.
<דודו פפו: צודק אלי במה שאמר.
<דודו פפו: ישנם הרבה מקרים, חלקם מתוך רצון לשמור על פרטיות – למשל זוהי תופעה שנפוצה מאוד במגזר החרדי, כדי לא לפגוע בשידוך העתידי – תרופות פסיכיאטריות לא נלקחות בתוך המערכת הציבורית אלא נקנות באופן פרטי למרות העלות הגבוהה מאוד.
<דודו פפו: ישנם אנשים שמתמודדים על משרות ציבוריות או כל מיני משרות אחרות שלא רוצים שירשם שהם לוקחים תרופות נגד דיכאון או תרופות ממריצות.
<דודו פפו: הם רוכשים את זה באופן פרטי וחוקי לחלוטין.
<דודו פפו: פעם שהוא נכנס אלי לבית המרקחת וקונה את זה באופן פרטי - - -
<יחיאל שלזינגר: ויש לו מרשם?
<דודו פפו: אנחנו מדברים כשהקנייה לגיטימית.
<דודו פפו: אבל ברגע שהוא אומר לי: אני לא רוצה את זה דרך הקופה, אני רוצה את זה פרטי, בית המרקחת שלי בתל אביב, הבחור מגיע מטבריה, א', אין לי אפשרות לבקר את מה שאמר אלי קודם על הנושא של המרשמים המזויפים, ב', זה נרשם אצלי כחוק, כל הפעולה נעשתה חוקית אבל אף אחד חוץ ממני לא יודע את זה.
נחמן שי: אז הוא יכול לחמישה בתי מרקחת ולקנות.
<דודו פפו: הוא יכול ללכת ל-10 רופאים, ל-50 בתי מרקחת.
<ענת פליישמן: יש 9 רופאים, 3 מרפאות כאב ועוד 6 רופאים פרטיים.
<דודו פפו: אין שום בעיה.
<דודו פפו: המחיר של התרופות האלה שניתנות באופן לגיטימי – הן בדרך כלל זולות מאוד, מלבד הסטרואידים האנאבוליים.
<דודו פפו: ברגע שהן מגיעות לשוק השחור המחיר שלהם ממריא פי 10, פי 20.
<דודו פפו: זו תופעה שכל אחד מאתנו מכיר – שעכשיו עונת הבחינות באוניברסיטה, תמיד יש שניים-שלושה סטודנטים שמוכרים לחבר'ה בפקולטה את הריטלין לקראת הבחינות, זה ידוע.
<דודו פפו: אני אקצר, אני לא אמשיך.
נחמן שי: כן, יש פה שמחה גדולה.
<דודו פפו: כן.
<דודו פפו: לדעתי אבי אבות הטומאה – ואני התרעתי על זה בעבר – זוהי מערכת הרכישה באינטרנט.
<דודו פפו: החברות, כמו "גוגל", "פייפאל" וכל החברות הסולקות מעדיפות לטמון את הראש בחול כי מדובר פה בהיקף כספי גדול מאוד.
<דודו פפו: פניתי בהצעות בעבר ל"גוגל" אבל פני הושבו ריקם.
<דודו פפו: מה יותר פשוט מלשים תו איכות שהאתר הזה שפנית רשוי ומפוקח על ידי משרד הבריאות?
<יחיאל שלזינגר: מה אכפת לך שהוא לא רשום?
<יחיאל שלזינגר: אתה הצרכן הפרטי הקרימינלי, מה אכפת לך?
<דודו פפו: "גוגל" לא תוכל לתת לך להיכנס לאתרים שלה אם אין לך את תו האיכות הזה.
<דודו פפו: לכאורה למה "גוגל" מתנגדת לזה?
נחמן שי: "גוגל" מוכרת תרופות או "פייפאל", מה שאמרת?
<מיקי אריאלי: היא נותנת פרסום לחברות שמוכרות.
<חיים מהל: "פייפאל" זה ה"ישראכרט", זה ה"ויזה".
נחמן שי: היא נותנת במה.
<דודו פפו: היא נותנת במה לאותם דילרים בטיבט ובהודו ובסין, ונותנת לילד בן 14 נגישות לרכוש את זה בלי ידיעת ההורים גם.
<ציון אפרתי: גם סמים מוכרים באינטרנט, אז לאן אתה רוצה להגיע?
<לודמילה חלד: גם רצפטים איך עושים את זה.
<דודו פפו: אז אני שואל: למה אנחנו כחברה נותנים להם את הבמה הזאת בלי להתערב ברגולציה?
נחמן שי: עם כל הכבוד, אני חושב שזה קצת גדול עלי, גם על הישיבה הזו, גם על הוועדה הזו וגם על הכנסת, לעשות סדר ב"אמזון" או ב"גוגל".
נחמן שי: נוח נורא להיתלות בעולמות אחרים, בסוף אנחנו צריכים לשאול איך אנחנו מנהלים את חנות המכולת שלנו פה ולראות אם יש פה נקודות שהוועדה יכולה איכשהו להצביע לפחות על צורך ולראות.
נחמן שי: מה שאתה אמרת על מאגר ארצי של מרשמים, אלי, זה ברור שבמדינה שלנו – לא אוסיף לה תארי גנאי עכשיו – זה לא ישמר.
נחמן שי: מישהו יידע בדיוק – אז עוד תעשה פה מאגר?
נחמן שי: זה נכון שדרכו אתה תוכל לדעת מי קיבל 10 פעמים אותה תרופה אבל מהר מאוד יידעו מי קיבל את התרופה, שמות של אנשים ואני ממש לא ממליץ.
<אלי מרום: אנחנו מדברים על תרופות פליאטיביות, לטיפול בכאב, אני לא מדבר על תרופות פסיכיאטריות.
<אלי מרום: הנתונים שהציגו, שבישראל הכמות היא גדולה, זה מראה שהטיפול בחולי סרטן בנושא כאב הוא נכון ומתקדם.
<אלי מרום: דרך אגב, אני לא נבהל מהמספר, זה שיש עליה בפנטניל זה נפלא, זה אומר שהטיפול במטופלים בישראל הוא לאין ערוך יותר טוב מאשר במקומות אחרים בעולם.
<אלי מרום: זה שיש סחר בחלק מהתרופות לשימוש לרעה – בזה אנחנו צריכים להילחם.
<אלי מרום: אבל לא בשימוש החוקי, הלגיטימי והמתקדם.
<לודמילה חלד: בקשר לרגולציה יש בדרך שני מסמכים: אחד, חוזר מינהל רפואי בעניין מעקב אחר מתן טיפול בריטלין לסובלים מהפרעות ריכוז וקשב, כי נכון להיום, פעם אחת קובעים את התרופה ואז באופן אוטומטי מתחדש המרשם, אז בחוזר מנכ"ל תהיה כנראה דרישה לעשות מעקב חצי שנה ברגע שמתחילים ואחר כך פעם בשנה; החוזר השני, שכנראה גם כן בדרך, זה גם כן לנסות בעצם לארגן מעקב אחרי מתן ריטלין לצורך שיפור יכולת קוגניטיבית.
<לודמילה חלד: כאן אנחנו לא מדברים על סובלים מהפרעות ריכוז וקשב אלא לסטודנטים, כל מיני אנשים שמבקשים פשוט לשפר את היכולת הקוגניטיבית, כי עד היום לא היה שום מסמך שפחות או יותר מסווג את זה.
<לודמילה חלד: זה לפחות מה שיש בדרך.
נחמן שי: מי עוד רוצה להתייחס?
<ציון אפרתי: כמו שאמרתי, אני נציג המכס כאן, אני מהיחדה למלחמה בסמים והלבנת הון אבל בעצם הנושא הזה משיק לנו, כמו שגם הזכיר מיקי לפני כן.
<ציון אפרתי: אנחנו בעצם במכס שומרים בגבולות על מה שנכנס למדינת ישראל ואנחנו עדים, יחד עם מיקי בעבודה המשותפת שלנו עם היחידה שלו, לכניסה של כמות אדירה של תרופות מחו"ל.
<ציון אפרתי: זה יכול להיות תרופות שאדם בודד מזמין באינטרנט וזה יכול להיות גם סוחרים ודילרים שמזמינים כמויות גדולות למסחר.
נחמן שי: של תרופות לגיטימיות או של תרופות שצריכות לשמש אותם - - -
<ציון אפרתי: גם וגם וגם וגם.
<ציון אפרתי: זה מתחיל בהכול ונגמר בהכול.
<ציון אפרתי: זה יכול להיות גם תרופות לגיטימיות, זה יכול להיות גם תרופות מזויפות שרק אחר כך - - -
<אלי מרום: סליחה שאני קוטע, תרופות חוקיות לגיטימיות זה רק באמצעות בתי מסחר ואישור של משרד הבריאות.
<אלי מרום: כל יבוא אחר הוא לא לגיטימי.
<מיקי אריאלי: הוא מדבר על מוברחות.
<ציון אפרתי: מוברחות, הוא לא מביא ביבוא רשמי.
<אלי מרום: לכן זה לא לגיטימי, לגיטימי זה מה שאנחנו מאשרים.
נחמן שי: אבל התרופה היא לגיטימית.
<ציון אפרתי: התרופה היא אמיתית אבל היא מוברחת לארץ.
<מיקי אריאלי: לא בהכרח, זה יכול להיות מזויף.
<אלי מרום: זה בכלל לא ברור, זה לא נכון, זה לא נכון לחלוטין.
נחמן שי: אבל התרופה יכולה להיות תרופה אמיתית.
<דודו פפו: לכאורה.
<אלי מרום: לא, ממש לא, כי שרשרת שיווק של תרופה חוקית היא מסוימת, אם היא לא בשרשרת הזאת היא לא לגיטימית.
<חיים מהל: אבל היא אמיתית.
<אלי מרום: לא, היא לא אמיתית.
<אלי מרום: אם היא אוחסנה בתנאים לא נכונים היא כבר לא אמיתית ולכן צריך להפריד בין תרופה חוקית ולגיטימית לבין כל השאר.
<ציון אפרתי: ברגע שהיא הוברחה ארצה היא לא אמיתית לצרכינו.
<ציון אפרתי: היא מוברחת ארצה, אנחנו מדברים על ההברחות, על מי שמביא ואנחנו תופסים והוא לא יבואן רשמי של קופה.
<ציון אפרתי: מבריחים למיניהם שמבריחים כמויות של סחורה.
נחמן שי: מבריחים שמכניסים לארץ ולא מדווחים לך מה הם הכניסו – מה הם כותבים על ההזמנה?
<ציון אפרתי: הם מנסים לעוות את זה בכל מיני מושגים אחרים ואז אנחנו, ביחד עם משרד הבריאות, מגיעים למצב שפותחים אריזות מסוימות.
<ציון אפרתי: כמובן שאנחנו לא מגיעים לחשיפה של מאה אחוז.
<ציון אפרתי: לאורך כל השנה החוקרים שלנו ואנשי השטח שלנו עוסקים בשוטף במלחמה בתרופות ובכמויות אדירות, במהלך כל השנה.
<ציון אפרתי: לאחרונה – ומה שחשוב שנבין – היה בחודש מאי מבצע לשבוע בלבד שהוא נקרא "מבצע פנגיאה", שזה מבצע שהמכס עושה פעם בשנה בשיתוף ארגוני בריאות בינלאומיים וארגוני מכס בינלאומיים, כמובן בשת"פ של משרד הבריאות.
<ציון אפרתי: אז רק בשבוע הזה, במסגרת פוש שאנחנו כמכס נותנים – אנחנו כמובן מפעילים את כל בתי המכס, מוכוונים בשבוע הזה לנושא של תרופות, מפעילים סמ"חים, סימנים מחשידים, בכל מערך הפרופיילינג שלנו, דווקא בפוש לכיוון הזה.
<ציון אפרתי: אז סתם במקרה של שבוע כזה בלחץ, נמצאו בבדיקות של 4,000 חבילות שנבדקו בסך הכול 30 חבילות שהיו חשודות אבל היו בהן 16,000 כדורים, אבקות ובקבוקים נוזלים: היו בהן סטרואידים אנאבוליים, היו בהם כדורים למניעת הריון, כדורים של אין-אונות ועוד ועוד, אני לא אמשיך להקריא.
נחמן שי: פתחת חבילות באופן אקראי ומצאת 30 חבילות?
<מיקי אריאלי: זה לפי פרופילים.
<ציון אפרתי: על פי פרופילים.
נחמן שי: לפי פרופיל מסוים.
<ציון אפרתי: אני עשיתי סמ"חים עם פרופיל כלשהו שאמרתי: את החבילות האלה נבדוק.
<ציון אפרתי: זה בלחץ, לא בשוטף, בשוטף אני לא יכול לעמוד בכמויות האלה.
<דודו פפו: הן עוברות.
<ציון אפרתי: הן עוברות בשוטף.
<ציון אפרתי: כי אם אני ארצה לבדוק בשוטף כמו שבדקתי בשבוע הזה אז אני אעשה רק בדיקות תרופות ולא אעשה שום בדיקות מכס בכל דבר אחר בארץ.
<ציון אפרתי: לקחנו את השבוע הזה כמבצע בינלאומי ביחד עם כל העולם ואמרנו: השבוע הזה אנחנו נגביל את הבדיקות בסמ"חים שהם מוחשדים בתחום התרופות.
<ציון אפרתי: אז יש לנו אפשרות במערך הפרופייל הלאומי שלנו, של המכס, להכווין בדיקות בהתאם לתרופות על פי דאטה-בייס של השולח.
<ציון אפרתי: הדאטה-בייס הזה נותן לנו אפשרות לסמן יותר חבילות מהשוטף ובשבוע הזה מצאנו את הכמות הזאת שהיא לאין-ערוך גדולה מאוד.
<ציון אפרתי: עוד פעם, מגיעים כדורים של אין-אונות, מגיעים כדורים של מניעת הריון, סטרואידים אנאבוליים וכל הדברים האלה ואנחנו גם מזהים מדינות חדשות.
<ציון אפרתי: פתאום אנחנו מבינים שזה לא רק מגיע מסין ומהודו, זה מגיע גם מאנגליה, מגיע מירדן, מגיע מארצות הברית.
<ציון אפרתי: אז יושב לו איזה דוד ישראל, מזמין באינטרנט 50 כדורים והוא באופן פרטי מקבל את החבילה.
<ציון אפרתי: אז הוא יכול להזמין 50, יכול להזמין 500, או יכול להיות דילר שמרשה לעצמו להזמין כמה אלפים ואז הוא מוכר ויש לו ספקים.
<ציון אפרתי: בכל המערך הזה אני לא יודע אם התרופה של מניעת הריון יצאה ממפעל רשמי וחוקי – כי גם בזמנו סיגריות אמיתיות היו מוברחות ארצה ולא רק מזויפות – אז אני לא נכנס כרגע אם היא אמיתית מהמפעל, היא הגיעה לישראל בצורה לא חוקית, כהברחה, לא כיבוא רשמי.
<ציון אפרתי: אנחנו יודעים ואנחנו יכולים להגיד בפה מלא יחד עם משרד הבריאות: הכמויות שנכנסות לארץ ביבוא הן כמויות אדירות, אנחנו מוצפים בדברים האלה.
<דודו פפו: אנחנו תחנת מעבר?
<ציון אפרתי: לא, אנחנו צרכנים.
<מיקי אריאלי: לא, זה המקום.
<מוריס פרג': זה כל פעם מדהים אותי לשמוע את הנתונים.
<מוריס פרג': עם כמה שאני יודע את הנתונים שאתה אומר זה מדהים מחדש.
<מוריס פרג': אנחנו פועלים המון בשביל לתת ידע ולהכניס בייחוד בבתי ספר ואני רואה את הבורות וגם את חוסר האונים של ההורים לתופעה עצמה.
<מוריס פרג': בעצם, מצד אחד, המלחמה האמיתית שיש היום במדינת ישראל היא מה העתיד שהולך לקרות ב-10 השנים הקרובות עם הכמויות שאתה מציין שנכנסות פה למדינה.
<מוריס פרג': אנחנו רואים שהדרך היחידה זו עבודת שטח ועבודת הסבר וצריכים לקבל הרבה סיוע בתחום החינוך.
<מוריס פרג': הסוחרים היומיומיים – שהם יכולים להיות כל אחד, כל ילד הוא סוחר, עושה הפצה פי 100 יותר מאשר אנחנו כוועדה עושים במדינה.
<מוריס פרג': זאת אומרת, הם מיחצנים, הם פועלים בשביל להכניס את כל הסמים בהגדרה המלאה.
<מוריס פרג': מה שאנחנו עושים זו מלחמה יומיומית לעצור.
<מוריס פרג': קשה לאכוף את זה כי צריך להביא את זה אחד אחד לידיעת הציבור, הנוער, ולהכניס את זה למערכת החינוך כמערך.
<רוני ברקוביץ: אני יכול להתייחס?
<רוני ברקוביץ: כמה דברים: דבר ראשון, לגבי מה שציון אמר, כמי שהשתתף באופן פעיל, רוב התפיסות עכשיו של ה-16,000 הם היו סטרואידים אנאבוליים, אלפים של כדורים שנתפסו, חלק ממש תרופות מרשם שהוברחו לארץ, חלק חוקי נראה, חלק לא חוקי, אבל רוב התפיסות זה סטרואידים.