GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יוסי הראל-פיש: לגבי התכנים, דבר ראשון ברור שכאשר יש ירידה בתחושת המסוכנות, כמו שקורה למשל עם המריחואנה והקנביס, בגלל השיח הליברלי, גם עם האלכוהול הייתה תקופה שפתאום הילדים ובני הנוער אמרו שאלכוהול, קצת שותים.
<יוסי הראל-פיש: יש תחושה שברגע שיש ירידה של תחושת המסוכנות או חוסר ידע לגבי המסוכנות בשבילי, שיעור השימוש עולה.
<יוסי הראל-פיש: אותן תכניות מניעה למיניהן שמחדירות את הידע ומחדירות את לקיחת האחריות הן מאוד חשובות להשאיר אותן בפנים, אלא מה, למדנו בשנים האחרונות מהמחקרים בעולם שצריך לא להתרכז כל הזמן רק בגורמי הסיכון שמחוללים את ההתנהגות סיכון אלא ללכת בדיוק לכיוון ההפוך, להתמקד על אותם גורמי חוסן, על אותם גורמי הגנה שגורמים לילדים ולצעירים להיות במקום שטוב להם ובמקום מועצם, כך שהם בכלל לא זקוקים ללכת ולהוכיח לאנשים כמה הם "קול" ולהיות במקומות של התנהגויות סיכון כולל הנושא של האלכוהול.
<יוסי הראל-פיש: האסטרטגיות הללו הן הרבה יותר יעילות מבחינת התוצאה וזה אומר לנו שחלק גדול מהמסרים שלנו צריכים להפסיק להיות מסרים של מה לא לעשות ולהתחיל לעסוק במצוות עשה.
<יוסי הראל-פיש: כלומר, כל הורה מתחיל יודע שאם אתה אומר לילד אל תעשה ואל תעשה ואל תעשה, זה לא עוזר כלום אם אתה לא נותן לו את האלטרנטיבה מה לעשות במקום.
<יוסי הראל-פיש: כאן יש לנו דרך ארוכה מאוד לפתח את הנושא של האלטרנטיבות.
<יוסי הראל-פיש: כאן, ממש בקצרה על קצה המזלג, ארבעה מחוללי חוסן מאוד מרכזיים שאנחנו הכנסנו לכל החשיבה שלנו גם במשרד החינוך וגם אצלנו.
<יוסי הראל-פיש: הנושא של המבוגרים המשמעותיים.
<יוסי הראל-פיש: אלה לא רק ההורים אלא אלה ההורים, המחנכים, המדריכים, מבוגרים משמעותיים שנמצאים שם בנוכחות עם הילדים ובמעורבות שהיא מכילה, תומכת וכן הלאה, כפי שכתוב כאן.
<יוסי הראל-פיש: נושא של חוויות גם בזירות בקהילה וגם בבית הספר, חוויות מצמיחות וחיוביות שילד עוסק בדברים שהוא טוב בהם והוא מתקדם והוא מקבל פרגונים, ובעקבות כך יש לו גם תחושה של ערך עצמי וילד שקם בבוקר ויש לו תחושה של ערך עצמי, הוא מתמודד עם המצוקות שלו בדרך הרבה יותר קונסטרוקטיבית מאשר לפנות למקומות של התנהגויות סיכון ושל אלכוהול.
<יוסי הראל-פיש: מחוברות חברתית בריאה עם עשייה שהיא עשייה נקייה מסמים ואלכוהול.
<יוסי הראל-פיש: התפקיד של ההורים, שוב, רק לסבר לכם את האוזן, להיות מבוגר משמעותי, נוכחות ותקשורת שוטפת.
<יוסי הראל-פיש: תמיד באים אלי ושואלים מה פתאום שהילד יספר לי.
<יוסי הראל-פיש: בטח שהילד לא יספר לך, אם אתה לא פיתחת תרבות משפחה שמדברים, שנפגשים פעם ביום באיזו ארוחה או שיש תרבות שמדברים על דברים ומשתפים.
<יוסי הראל-פיש: כשילד רגיל לזה, ברגע שיש לו משהו שמציק לו, אתה תהיה הראשון אתו הוא יבוא לדבר.
<יוסי הראל-פיש: הנושא הזה של תרבות משפחה, של שיתוף, ליכוד ואכפתיות, שילוב של מסרים שההורים מוסרים את אותם מסרים שמוסרים בבית ספר ולא נוצר מצב כמו שקרה באחת הערים שעבדתי אתן לאחרונה, שם בבית הספר אסרו להכניס אלכוהול למסיבה וההורים כן אישרו להכניס אלכוהול.
<יוסי הראל-פיש: אסור שיהיה דבר כזה.
<יוסי הראל-פיש: מעורבות ונוכחות בקהילה, יצירת רצף חינוכי בין בית הספר והקהילה, הבניית מרחב הפנאי הזה -אפשר לדבר עליו שעות ועוד מעט אני אזכיר את זה שוב – דרבון של פעילויות אלטרנטיביות ומתן דוגמה עצמית.
<יוסי הראל-פיש: הדברים הללו מובילים אותנו לאומנות הזאת של יצירת האלטרנטיבות של מה לעשות במקום,.
<יוסי הראל-פיש: הדבר הראשון.
<יוסי הראל-פיש: כולנו, כל אנשי המקצוע, יודעים שהשעמום והחלל הריק הזה של שעות הפנאי שלא מובנות, זה אבי אבות הטומאה.
<יוסי הראל-פיש: שם הדברים מתרחשים.
<יוסי הראל-פיש: הדרך היעילה ביותר למנוע את זה, זה להבנות את הזמן הזה ביחד עם הילדים.
<יוסי הראל-פיש: כלומר, לא לבוא ולהחליט עבור הילדים מה הם צריכים לעשות אלא הילדים צריכים להיות חלק מהחשיבה ומהתכנון והפיתוח, אבל להבנות את החלל הזה של הפנאי עם שיתוף בני הנוער בתכנון, פיתוח זירות נגישות ומפוקחות שכמובן הן נקיות מאלכוהול.
<יוסי הראל-פיש: אגב, כרמיאל הייתה אחת הערים הראשונות בארץ – סליחה, ראשון לציון עשתה את זה קודם בפסטיבל היין בסוכות וכרמיאל עשתה את זה לפני ארבע שנים בפסטיבל המחולות בכרמיאל – לאסור על הכנסת אלכוהול לתוך המתחם וזה כמעט כל העיר.
<יוסי הראל-פיש: המקום סגור עם גדרות ויש כניסות מפוקחות וזה שינה את כל האווירה בפסטיבל, גם בלילות.
<יוסי הראל-פיש: הכול השתנה מקצה לקצה.
<יוסי הראל-פיש: זה קרה בראשון לציון עם פסטיבל היין שגם שינו את שמו מפסטיבל היין לפסטיבל זמר עברי.
<יוסי הראל-פיש: יש ערים אחרות, לא אזכיר אותן, שמביאות את תעשיות הבירה שהן נותנות החסות לאירועים של הנוער.
<יוסי הראל-פיש: אז מה הרעיון?
<יוסי הראל-פיש: אתה הולך ומשלם למתאמת שתעשה עבודות כדי לשנות את תרבות הבילוי רוויית האלכוהול ומצד שני אתה נותן לאלכוהול לבוא ולהיות נותן החסות.
<יוסי הראל-פיש: עידוד ההשתתפות.
<יוסי הראל-פיש: כאן אלה מסרים שאנחנו יודעים אותם כבר שנים.
<יוסי הראל-פיש: בן אדם שהוא שותף במשהו ואתה לוקח את הנוער ורותם אותו לפעילות בקהילה, עצם ההירתמות הזאת שמה אותו במקום אחר לגמרי ונותנת לו את המשמעות הקהילתית.
<יוסי הראל-פיש: ברגע שיש משמעות ופרטיסיפיישן, יש תחושה של שייכות ואכפתיות והדברים הללו יוצרים בני נוער מתפקדים.
<יוסי הראל-פיש: ילד שטוב לו הוא ילד שמתפקד והוא מתפקד כמו שצריך.
<יוסי הראל-פיש: הילדים שמגיעים למקומות של הקצה ושנסחפים עם הלחץ הקבוצתי במסיבות ובבילויים להתנהגויות קיצון, אלה ילדים שמשהו חסר להם כדי שהם יוכלו לעמוד בזה.
<יוסי הראל-פיש: אנחנו, החברה, חייבים להעצים את המשהו הזה שצריך להיות שם יחד עם הילדים.
<יוסי הראל-פיש: אני כמובן רוצה לסיים בכך שאני לא מוריד מהנוער את האחריות.
<יוסי הראל-פיש: שני דברים אני אומר ובזה אסיים.
<יוסי הראל-פיש: בני נוער, זאת לא הבעיה.
<יוסי הראל-פיש: אם מישהו פותח את העיתון, הוא תמיד חושב שעושים דמוניזציה לנוער, שזאת אוכלוסייה שנחתה עלינו מהמאדים.
<יוסי הראל-פיש: זאת הבבואה שלנו, זאת המראה שלנו ומה שאנחנו רואים אצלם, זה בעצם משהו שאנחנו חוללנו או שאנחנו לא הצלחנו לחול משהו שונה אותו רצינו לחולל אתם ביחד.
<יוסי הראל-פיש: הם לא המושא.
<יוסי הראל-פיש: הם לא מישהו שאנחנו צריכים לעשות עליהם אלא צריך לעבוד אתם ביחד והם המנוף הגדול ביותר של הפתרון.
<יוסי הראל-פיש: אבל האחריות היא של בני הנוער, ואת זה לא נוכל לעשות עבורם.
<יוסי הראל-פיש: האמת היא שאנחנו כן צריכים לעשות את זה אבל לא עבורם אלא עבורנו.
<יוסי הראל-פיש: אני אומר כאן משהו שאולי יפתיע אתכם.
<יוסי הראל-פיש: בני הנוער הישראלי לא הכניסו את האלכוהול למדינת ישראל.
<יוסי הראל-פיש: הם גם לא אלה שפיתחו את תרבות הבילוי שבמקום ללכת לבלות ובבילוי שותים קצת אלכוהול, אז הולכים לבלות כשמטרת הבילוי היא לשתות אלכוהול.
<יוסי הראל-פיש: זה לא הנוער עשה את זה אלא המבוגרים עשו את זה.
<יוסי הראל-פיש: כל תרבות הפאבים והחתונות שמכניסים את האלכוהול עם מבחנות לתוך רחבת הריקודים, כאילו אם לרגע אחד לא יהיה אלכוהול כל השמחה תדעך.
<יוסי הראל-פיש: אנחנו המבוגרים עשינו.
<יוסי הראל-פיש: אם זאת הדוגמה שאנחנו נותנים, אז מה שאנחנו רואים, את הבעיה של האלכוהול בקרב החבר'ה הצעירים, זה משהו שאנחנו יצרנו.
<יוסי הראל-פיש: אבל אחריות של בני הנוער היא לשנות את התרבות של הבילוי, זה לשנות את האיניות של השתייה כדרך היחידה שאפשר לעשות כיף.
<יוסי הראל-פיש: אנחנו מגדלים כאן איזה זומבי – שזה גם אנחנו המבוגרים – שחושבים שבלי חומר כימי אי אפשר לעשות דברים בחיים, שכדי שיהיה לי אומץ לדבר עם בחורה אני צריך לשתות אלכוהול, וכדי שאני אוכל להתרכז בבחינה אני צריך לקחת ריטלין, וכל דבר שאני צריך לעשות - אני צריך איזה חומר שיעזור לו.
<יוסי הראל-פיש: זה המסר.
<יוסי הראל-פיש: אנחנו צריכים ללמוד איך להשפיע על הכיף ולא לחפש כיף תחת ההשפעה.
<יוסי הראל-פיש: זה תהליך.
<יוסי הראל-פיש: זה לא משהו שקמים ומחליטים שביום שני בבוקר זה מה שנעשה.
<יוסי הראל-פיש: זה תהליך וזה משהו שאנחנו צריכים להיות ממוקדים בו.
<יוסי הראל-פיש: חלק גדול מאוד מהפעילויות שאנחנו עושים, למרות שהן פעילויות של תכניות מניעה ותכניות הכשרה של מפקדים בצבא ודברים כאלה, המסר הזה כל הזמן נמצא שם באיזשהו מקום בפנים.
<יוסי הראל-פיש: הדברים עליהם דיברתי הם דברים שצריכים להיות ברקע של הפעילויות והאסטרטגיות שאנחנו רוצים להטמיע ואת זה צריך לזכור.
מוחמד ברכה: הדובר היה דוקטור יוסי הראל-פיש שהוא המדען הראשי של הרשות למלחמה בסמים ובאלכוהול.
<יוסי הראל-פיש: אפשר לשאול אתכם באיזה שכבת גיל אתם?
<תלמידה: כיתה י"ב.
<תלמידה: שמי נטע.
<תלמידה: אני חושבת שאתה ממש צודק בעניין של כל התרבות הזאת.
<תלמידה: יש חודשיים חופש גדול בהם לנוער אין מה לעשות.
<תלמידה: באשקלון העירייה לא נותנת לנו שום מענה בערבים ואין מקומות בילוי ואין לאן לצאת.
<תלמידה: כל מקומות הבילוי באשקלון הם ברים ופאבים שלא נותנים להיכנס אחרי שעה 10:00 בלילה.
<תלמידה: זאת אומרת שהנוער באשקלון, שאני חלק ממנו ואני רואה אותו, כל ערב מנסים לחפש מה לעשות, לאן לפנות ואין.
<תלמידה: לכן הכי פשוט זה ללכת לפיצוצייה ולבקש ממישהו שיקנה אלכוהול וזה מה שעושה את הערב.
<תלמידה: חלק מהדרך למנוע את התופעה היא שהעיריות ייקחו את הנוער בידיים כי בשישי בערב אין מה לעשות בפריפריה.
<יוסי הראל-פיש: לא יכולתי לנסח את זה טוב יותר.
<יוסי הראל-פיש: אני שמח שזה בא ממך.
<קרן רוט איטח: מבחינתנו אסטרטגיה חדשה, היא לא חדשה כי אני חושבת שאנחנו בתוך תהליך של אסטרטגיה והצורך לחדש הוא לא תמיד צורך.
<קרן רוט איטח: אני רוצה לומר שזאת באמת תופעה מורכבת שהיא תופעה חברתית מעבר לתופעה של מערכת החינוך, שמערכת החינוך בוודאי נדרשת לתת מענה ברמה החברתית.
<קרן רוט איטח: העבודה שלנו סביב הסיפור של האלכוהול היא במקום הרבה יותר רחב של עבודה בתחום החינוכי ומתבססת על הגישה שיוסי הציג כאן של עבודה על הרווחה, על החוויה של בית הספר, על מה קורה קשר שבין מורה לתלמיד כי בית הספר הוא כתובת שמאפשרת חוויה חינוכית ובמקום הזה אנחנו נראה פחות התנהגויות סיכון שזה בעצם ליבת העשייה שלנו.
<קרן רוט איטח: בתוך זה נכנסים גם שיעורים שמתייחסים ספציפית לאלכוהול.
<קרן רוט איטח: היית עם סימני שאלה לגבי המספרים שיוסי הציג וכולנו הרמנו גבה, אבל מאוד במקביל לנתונים של יוסי התפרסמו גם הנתונים של רמ"א, רשת מחקר ארצית של משרד החינוך, והמחקר בדק דפוסי התנהגויות סיכון ואקלים וראה שהמגמה הייתה מאוד בהלימה לממצאים שיוסי הציג.
<קרן רוט איטח: זאת אומרת, שני מחקרים שדיברו על אותה מגמה של ירידה בהתנהגויות סיכון כולל בשתייה של אלכוהול, אלימות וחוויה חיובית יותר בתוך בית הספר.
<קרן רוט איטח: אנחנו עובדים יחד עם הרשות למלחמה בסמים.
<קרן רוט איטח: כתוצאה מהתכנית האסטרטגית נכנסנו קצת יותר לתוך בתי הספר היסודיים עת זיהינו את המגמה של ירידה בגיל השתייה.
<קרן רוט איטח: המשכנו להעמיק את העבודה בתכנית כישורי חיים, פתחנו מרכז למידה לתלמידי כיתות ה'-ו' שעוסק באלכוהול שנקרא גדולים ולא שותים, וילדים אמרו לנו שעדיף לקרוא לו גדלים ולא שותים, וזה משהו שמכוון לעשייה.
<קרן רוט איטח: ממצאי הערכה ראשונים איכותנים מלמדים שהתכנית משפיעה על העמדות של הילדים.
<קרן רוט איטח: זאת עבודה מאוד טובה ומאוד רלוונטית.
<קרן רוט איטח: היו הרבה סימני שאלה כמה זה רלוונטי לעסוק בנושא הזה בכיתות ה'-ו', במיוחד בקרב המורים שהיו צריכים להטמיע את זה, אבל פגשנו ילדים שזה פוגש אותם במקום מאוד מאוד רלוונטי.
<קרן רוט איטח: היו אחרים שזה לא היה רלוונטי עבורם אבל בוודאי הקול הדומיננטי היה שחשוב שנדבר אתם על הנושאים האלה.
<קרן רוט איטח: היחידה של משרד החינוך עוסקת במניעת שימוש בסמים, באלכוהול ובטבק.
<קרן רוט איטח: אנחנו עוסקים באלכוהול כבר הרבה מאוד שנים.
<קרן רוט איטח: אני חייבת לומר שכתוצאה מהמגמה שינינו את הדגשים שלנו.
<קרן רוט איטח: אם פעם התכנית הזאת נקראה טיפ טיפה במידה הנכונה ודיברנו על שתייה מבוקרת, כתוצאה מההבנה ששתייה מתחת לגיל מסוים היא מאוד בעייתית ומאוד מסוכנת גם מבחינת הבריאות וגם מהבחינה ההתפתחותית, המסר שלנו ברמה הלאומית הוא שתייה היא לא מומלצת.
<קרן רוט איטח: זה מאוד מאוד מורכב ואני יודעת שעוסקים בנושא הזה בגילאים הבוגרים יותר.
<קרן רוט איטח: זה דורש מהמורים להיות עם אג'נדה מקצועית מאוד חזקה.
מוחמד ברכה: באיזו מידה התופעה קיימת בתוך כתלי בתי הספר?
<קרן רוט איטח: כמעט ולא קיימת בתוך בתי הספר.
<קרן רוט איטח: עיקר התופעה מתרחשת בשעות הערב, בסופי שבוע, בפעילות הפנאי שלהם.
<קרן רוט איטח: זאת לא התנהגות שמתרחשת בתוך בית הספר, תודה לאל וטוב שכך.
<קרן רוט איטח: יש הנחיות מאוד ברורות שאוסרות שתיית אלכוהול בתוך כתלי בית הספר וגם בתוך פעילות חוץ בית ספרית, בטיולים, במסיבות.
<קרן רוט איטח: זה דבר שהוא אסור בתכלית האיסור.
<קרן רוט איטח: לומר לך שמצליחים להגיע לזה בצורה של מאה אחוזים, בוודאי שלא, אבל יש גבול מאוד ברור וכשאירוע כזה קורה, אנחנו מתמודדים אתו בכל מיני אספקטים.
<קרן רוט איטח: צריך להבין שהאספקט הוא לאו דווקא בענישה כמו בהבנה בוודאי כאשר מדובר בילדים שמעורבים בשתייה בעייתית שמביאה לאיבוד הכרה או לאשפוז.
<קרן רוט איטח: יש כאן הבנה של איזושהי מצוקה וכאן אנחנו מנסים להנחות את הצוותים בשיתופי הפעולה עם משרד הרווחה כן להתייחס לתופעה ולראות מה הקשיים ואיך אפשר לעזור.
<קרן רוט איטח: בהקשרים האלה אני רוצה לומר שעשינו שינוי גם בעבודה עם מנהיגות נוער.
<קרן רוט איטח: אני רוצה לומר שכמדריכה, כאשר אני פניתי בעיר אשדוד עם המתאמת לעבודה אל יועצת הנוער, הם אמרו לי שלא רלוונטי להם סוגיה של אלכוהול וסמים.
<קרן רוט איטח: יש שם דברים אחרים, מועדון נוער בעיר, שמעניינים אותם אבל בוודאי לא אלכוהול וסמים.
<קרן רוט איטח: אנחנו רואים שבשנים האחרונות בתהליך שנעשה מועצת הנוער הארצית כן לוקחת אחריות על הדבר הזה וכן שותפה לגיבוש מסרים והטמעת הנושא בקרב התלמידים.
<קרן רוט איטח: אותו הדבר לגבי תנועות הנוער.
<קרן רוט איטח: גם תנועות הנוער מבינות היום שיש להם תפקיד כמבוגרים משמעותיים בחיים של החניכים שלהם והם שותפים למהלכים ולהבאת מסרים כך שאנחנו רואים יותר את תנועות הנוער בתוך הסיפור הזה.
<קרן רוט איטח: הדבר האחרון שמאוד חשוב לי להדגיש זה הסיפור של המבוגרים ואיזו דוגמה אישית אנחנו נותנים.
<קרן רוט איטח: הסיפור שלנו הוא סיפור של הורים.
<קרן רוט איטח: השימוש באלכוהול פוגש אנשים מבוגרים בתרבות הפנאי שלהם, באהבות שלהם, בתשוקות שלהם, ועד אנחנו לא נצליח לעשות את השינוי בהבנה של איזה תפקיד יש למבוגרים בגיבוש תפיסות ועמדות בנושאים האלה, יש לנו עוד עבודה רבה.
<קרן רוט איטח: זה בעיני הדבר המרכזי שצריך לקדם.
מוחמד ברכה: איך מתייחסים למה שנקרא משקאות אנרגיה?
<יוסי הראל-פיש: היה על זה דיון.
<יוסי הראל-פיש: הבעיה היא שהילדים עושים למשקאות האלה אביוז.
<יוסי הראל-פיש: כלומר, במשקה אנרגיה עצמו, חוץ מקופאין ודברים דומים לקופאין אין אלכוהול אלא אם כן הילדים מערבבים וזה מה שהם עושים.
<יוסי הראל-פיש: הם מערבבים אלכוהול בתוך המשקה ואז הוא מסוכן.
מוחמד ברכה: כאשר מערבבים, הוא יכול לשמש כהסוואה.
<קרן רוט איטח: גם כאן זאת מודעות של המבוגרים להבנה של הסיכון שבשתיית משקאות אנרגיה בגילאים הצעירים, שזה לא מומלץ ולא בריא.
<קרן רוט איטח: שוב, זה עניין של מודעות.
מוחמד ברכה: משרד הרווחה.
מוחמד ברכה: איריס.
<איריס פלורנטין: אני אכנס מאספקט אחר לגמרי שהוא בעצם האספקט של הטיפול ולכן אני לרגע לוקחת כיוון אחר.
<איריס פלורנטין: אני רוצה להתייחס בכמה מלים למבוגרים ואז להרחיב את היריעה לגבי הנוער.
<איריס פלורנטין: אני חושבת שיוסי אמר מאוד נכון, שאנחנו המבוגרים הבאנו את זה ואחר כך זה עבר לבני הנוער.
<איריס פלורנטין: אני כן רוצה לומר שבנושא של מבוגרים יש הרבה מאוד טיפול והרבה מאוד של שנים של טיפול ואני רואה את העלייה.
<איריס פלורנטין: כל שנה אני צריכה לדרוש משאבים נוספים ולתת מענה לכמות המבוגרים שמגיעים לטיפול.
<איריס פלורנטין: כרגע, בנקודת הזמן הזאת של 2012 – אלה הנתונים שנאספו - יש 8,000 מבוגרים שנמצאים בקשר טיפולי לגבי אלכוהוליזם.
<איריס פלורנטין: זה כדי לראות היכן אנחנו נמצאים עם האנשים ששותים באופן קבוע.
<איריס פלורנטין: אנחנו עדיין לא מודדים את האנשים שמשתמשים לרעה ואין לנו מספיק נתונים לגביהם.
<איריס פלורנטין: אני מקווה שבעתיד, בשנה הקרובה, תיכנס מערכת מחשב אחרת ונוכל לנטר את זה טוב יותר.
<איריס פלורנטין: אני רוצה לומר שמבוגרים משולבים במסגרת מרכזי היום בקהילות טיפוליות, כך שיש מענים למבוגרים ואנחנו מגיעים עם המענים למבוגרים גם בקצה הרצף כשצריך להכניס אותם לאשפוז בו הם צריכים להיות כבית לחיים ועד סוף התהליך, כאשר יש גם בעיות רפואיות בתחום של אלכוהול.
<איריס פלורנטין: אנחנו מוצאים אותם בבתים לחיים, אי אפשר לשחרר אותם הביתה ושם הם נמצאים.
<איריס פלורנטין: עוד דבר נוסף לגבי מבוגרים.
<איריס פלורנטין: אני חושבת שמבחינת חלון הזדמנויות אנחנו נמצאים במקום חדש מבחינת קביעת מדיניות וזה בעניין החוק הפלילי.
<איריס פלורנטין: לפני כעשר שנים ניסינו עם הרשות לשנות את החוק הפלילי ולאפשר למבוגרים ששותים להיכנס לטיפול במקום חלופת מאסר או מעצר.
<איריס פלורנטין: לא הצלחנו לעשות את זה באותו זמן כי המגמה הציבורית הייתה שהמשרדים והממשלה לא בנויה לזה באותה נקודת זמן מאחר ורוב העבירות של האלכוהוליסטים הן נגע ואלימות שהיא עבירה שפוגעת במשפחה הקרובה ולא הסכימו ללכת אתנו עם זה.
<איריס פלורנטין: כרגע אנחנו נמצאים במצב שמשרד המשפטים ואחרים נמצאים אתנו במקום של לאפשר לזה להיכנס, לאפשר שיקום אלכוהוליסטים והמשטרה נגדנו.
<איריס פלורנטין: עוד לא הצלחנו לדעת למה אבל היא טוענת שמאחר וזה חוקי, אפרופו עמדות חברתיות, לא צריך להכניס את זה לחוק הפלילי.
<איריס פלורנטין: עכשיו אני עוברת לטיפול בנוער.
<איריס פלורנטין: אנחנו פרוסים היום בשבעים רשויות בארץ שנותנות מענה לבני הנוער שמשתמשים קבוע בסמים ובאלכוהול.
<איריס פלורנטין: בדרך כלל זה מגיע ביחד.
<איריס פלורנטין: מי שנוגע בסמים, גם נוגע באלכוהול ומי שנוגע באלכוהול, לא בהכרח נוגע בסמים.
<איריס פלורנטין: אנחנו מדברים על 2,529 בני נוער שנמצאים כרגע בטיפול ביחידות השונות ברחבי הארץ.
<איריס פלורנטין: קצת לגבי הסוגים השונים של היחידות.
<איריס פלורנטין: אני רוצה להתחיל ממיזם משותף עם כמעט כל משרדי הממשלה שיושב על הפלטפורמה של התכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון.
<איריס פלורנטין: אני מדברת על תכנית שבעצם נשתלה והתחילה בתכנית הלאומית לאלכוהול ואני מדברת על יחידות האיתור שעובדות בשיתוף עם משרד הבריאות, משרד החינוך, משרד הקליטה, המשרד לביטחון פנים, כשבעצם אנחנו מדברים על עשר יחידות איתור שהתפקיד שלהן להגיע לבני הנוער במקומות בהם הם נמצאים בעשר רשויות מקומיות ברחבי הארץ, כשבעצם האנשים שלנו שהם אנשי האיתור נמצאים שם בתוך הערים, במרכזי הבילוי והפעילות, ונמצאים גם בפריפריה בשכונות.
<איריס פלורנטין: הם מגיעים לבני הנוער שנמצאים בסיכון בשתייה הלכה למעשה.
<איריס פלורנטין: אנחנו יודעים שבשלושה חודשים בתחילת השנה הזאת היו כאלף בני נוער שאיתרו אותם ברחבי העיר.
<איריס פלורנטין: כרגע אנחנו נמצאים בשלב של הארכת המיזם לפחות בעוד שלוש שנים ואחר כך להבנות אותו בבסיס התקציב של משרד הרווחה כממשיך לעבוד וזה בתפיסה בכלל להגיע לבני נוער היכן שהם נמצאים ובאמת לסייע להם שם ברגע של הסכנה.
<איריס פלורנטין: אני מדברת גם על כניסה ליחידות שונות שמטפלות בבני נוער ואני אתן שתי דוגמאות.
<איריס פלורנטין: כניסה למתקנים של בתי ספר של משרד הרווחה, מפתנים ומיתרים, שהם בעצם בתי ספר של ילדים בקצה הרצף ושם אנחנו נכנסים עם קבוצות מיוחדות של מניעה בתוך מיתרים ומפתנים.
<איריס פלורנטין: בשנה האחרונה ראינו שאם רצינו להיכנס שם עם תכנית מניעה טיפולית בתוך מיתרים ומפתנים, אנחנו היום נמצאים בשלב שצריך לשנות את תכניות המניעה והטיפול ואנחנו מוצאים יותר ויותר בני נוער בתוך מיתרים ומפתנים ששותים בצורה כזאת שצריך להיכנס ליותר טיפול ופחות מניעה.
<איריס פלורנטין: אנחנו נמצאים במקום של שינוי תפיסת העולם, מה עושים בתוך המיתרים והמפתנים כשיש שם בני נוער והם שותים, איך מגיבים לזה, מה עושים ואיך עושים שם סביבה נקייה ואולי להכניס את מרכזי היום שלנו לתוך המקום ולשנות מעט את התפיסה.
<איריס פלורנטין: שתי תכניות נוספות אני רוצה להתייחס אליהן.
<איריס פלורנטין: תכנית שבטח שרה תתייחס יותר באריכות והיא מתבגרים בעלייה.
<איריס פלורנטין: אלה קבוצות לבני נוער יוצאי אתיופיה, חבר העמים ואחרים וכאן אנחנו רוצים להגיע לבני נוער ולראות את השתייה ולתת מניעה בזמן.
<איריס פלורנטין: הדבר האחרון שאני רוצה להתייחס כאן הוא בעניין של צעירים ונוהגים.
<איריס פלורנטין: יש לנו כשמונה קבוצות עם שירות המבחן למבוגרים כרגע לאנשים ששתו ופגעו, בעיקר צעירים כרגע, ואנחנו הולכים לתכניות מניעה שכבר מוכחות כמשנות את העמדות ואנשים שותים פחות.
<איריס פלורנטין: אפשר להגיד עוד, אבל אני אעצור כאן.
מוחמד ברכה: שאלה גם אליך וגם לאחרים.
מוחמד ברכה: בשנה האחרונה כידוע הועלו מחירי האלכוהול, במיוחד האלכוהול הזול.
מוחמד ברכה: זה יכול לדעתי להשפיע בשני הכיוונים, בכיוון של הורדת הצריכה באופן רוחבי אבל גם יכול להיות שילכו למשקאות פיראטיים אם אפשר לקרוא להם כך, ואז תעלה רמת הסיכון לאנשים ששותים.
מוחמד ברכה: האם עקבתם אחרי זה?
מוחמד ברכה: האם משהו נראה אחרת בחודשים האחרונים?
<איריס פלורנטין: אני שוב מדברת על טיפול שהוא קצה הרצף ולכן אני זהירה.
<איריס פלורנטין: אנחנו לא חווים ירידה בכמות בני הנוער ששתו ומגיעים אלינו לטיפול.
מוחמד ברכה: מידת המסוכנות של השתייה יכולה להיות יותר גדולה?
מוחמד ברכה: אני לא חושב אם מעלים את מחיר הערק משלושים שקלים לשבעים שקלים, אנשים יוכלו לשתות אלא יחפשו משהו זול או אפילו משהו שהוא תוצרת בית.
<יוסי הראל-פיש: יש גם את העניין של מכירה דרך האינטרנט, במקום במקומות הרגילים, כך שזה עוד יותר פיראטי.
מוחמד ברכה: אני מדבר על המחירים.
מוחמד ברכה: האם ההעלאה במחיר צמצמה או לא? או שעדיין קשה לבחון?
<יוסי הראל-פיש: אנחנו עוד לא יודעים.
<איריס פלורנטין: אם אני לוקחת שתי נקודות – וכרגע בלי מספרים – ואם אני מסתכלת על הפעילות בקיץ, אם אנחנו הכרנו את זה לפני שנה-שנתיים-שלוש שזה קורה בחופים, היום הם לוקחים בית ונכנסים ועושים את זה שם.
<איריס פלורנטין: אתה פחות רואה את זה בחוץ.
<איריס פלורנטין: אם אתה הולך לכינרת בקיץ, אתה מסתכל, היה שם אלכוהול באוויר בכל קיוסק.
מוחמד ברכה: בגלל החקיקה.
מוחמד ברכה: אני מדבר על השפעת המחירים.
<איריס פלורנטין: אני לא יודעת אם הצלחנו להוריד.
<יוסי הראל-פיש: יש נתונים של מכון שכרגע אני לא זוכר את שמו.
<יוסי הראל-פיש: מכון שעוקב אחרי השיווק של מוצרים בארץ וברמה הארצית יש ירידה מאוד משמעותית של רכישה של אלכוהול.
מוחמד ברכה: אמרתי שזה יכול להביא לשתי תופעות, לירידת הצריכה או הקנייה אבל בכמה מקומות האלכוהוליזם הופך להיות עמוק יותר, מזיק יותר וקשה יותר.
<אורית שפירו: בוקר טוב.
<אורית שפירו: אני אתחבר לדברים שנאמרו כאן, בעיקר להקדמה של יוסי.
<אורית שפירו: עיקר העבודה שאנחנו רואים היא לאתר את הצרכים הספציפיים שקיימים מהשטח ובהתאם לכך לבנות התערבויות מותאמות על פי הרגישויות כפי שיוסי ציין המגזריות והמגדריות, לעשות איזשהו תהליך של מחקר הערכה להתערבויות ואחר כך להתאים אותן בשטח.
<אורית שפירו: כמובן שהרצף הוא מגיל גן, יסודי, על יסודי, מוסדות אקדמיים ששם יש לנו את הסטודנטים, אנשי מקצוע והורים ואנחנו חייבים לראות את הרצף היומי בין המערכת הפורמלית והמערכת הבלתי פורמלית גם במסרים וגם במידע שאנחנו מעבירים.
<אורית שפירו: לא יתכן שבבוקר יועבר מסר אחד במסגרת התוך בית ספרית ואחר הצהרים במרכז נוער יהיה מסר אחר.
<אורית שפירו: חייב להיות מסר זהה כאשר כמובן המתודות משתנות בהתאם למקומות ולבני הנוער.
<אורית שפירו: בשנתיים האחרונות בשיתוף כמעט כל הגופים שיושבים כאן בחדר – משרד החינוך, המשטרה, משרד הבריאות, המשרד לקליטת העלייה, משרד הרווחה, הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים וכמובן בהובלה שלנו, של הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול – הקמנו ועדה שכפי שאתה רואה פעלה על הרצף של כמעט שנה וחצי כי אמרנו שאנחנו רוצים לנסות לזקק, להבין מה המאפיינים של התערבויות שונות שהיום מופעלות בארץ והאם ההתערבויות האלה הן אפקטיביות, האם יש איזשהו מכנה משותף ואנחנו חושבים שחייבים להיות בכל אחת ואחת מההתערבויות.
<אורית שפירו: כפי שאתה רואה, בתחילת הדרך יצאנו עם קול קורא כדי שכותבי התערבויות ידעו שזה מה שאנחנו עושים.
<אורית שפירו: ביקשנו במשך זמן של כחודשיים ימים לקבל התערבויות.
<אורית שפירו: ישבנו בוועדה כמעט חמישה חודשים והגדרנו את התחומים ואת הקריטריונים - שעוד מעט אני אציין אותם כי הם חשובים להמשך התהליך מכאן והלאה – שרלוונטיים וצריכים להיות בכל התערבות.
<אורית שפירו: בשלב הבא ישבנו על כל התערבות והתערבות, קראנו אותה לעומק ובהתאם לקריטריונים כתבנו לכל אחד ואחד מכותבי ההתערבויות מכתב אישי שבו אמרנו איפה היינו רוצים שהוא יחדד ויפרט את השינויים הנדרשים וקיבלנו השלמות.
<אורית שפירו: בסיום התהליך כתבנו דוח מסכם שהועבר למנכ"ל הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול והיום אנחנו נמצאים לקראת היערכות של ועדת הקבע שאני מאמינה שהיא כבר תצא לפועל ברבעון הראשון של 2014.
<אורית שפירו: אלה שבעת התחומים הנדרשים בכל התערבות בוודאי כאשר מדברים על נושא של אלכוהול, כמו גם סמים.
<אורית שפירו: חייבת להיות הגדרת מטרות.
<אורית שפירו: אנחנו לא רוצים לראות הגדרות דיפוזיות רחבות.
<אורית שפירו: לא יתכן שאם יש פעילות חד פעמית כמו סרט או הצגה, יגידו שהמטרה היא לצמצם את כמות שתיית האלכוהול בקרב בני נוער.
<אורית שפירו: זה לא אפקטיבי.
<אורית שפירו: המטרה חייבת להיות מאוד מפורטת, מה ההתערבות הספציפית הזאת ברצף ההתערבויות צריכה לעשות.
<אורית שפירו: ביסוס מדעי.
<אורית שפירו: מצאנו שאין ביסוס מדעי.
<אורית שפירו: לא מעט מכותבי ההתערבויות כתבו שהם כותבים את ההתערבות כיוון שהם למדו את זה באוניברסיטה, כיוון שהם חוו את זה על בשרם, אבל אין שום תיאוריה שיושבת מאחורי ההתערבות שלהם ואנחנו היום דורשים שיהיה ביסוס מדעי בכל התערבות שאנחנו נקבל.
<אורית שפירו: דרכי התערבות.
<אורית שפירו: מתי עושים את זה.
<אורית שפירו: צריך לדעת שאם ההתערבות נעשית במסגרת תוך בית ספרית, לא יתכן שההתערבות תהיה של שעתיים ולא לקחת בחשבון את העובדה ששיעור בממוצע הוא 45 דקות ואז יש צלצול והצלצול מפריע.
<אורית שפירו: אם יתחילו סרט אחרי עשרים דקות, אין סיכוי שההתערבות תהיה אפקטיבית ביותר.
<אורית שפירו: אוכלוסיית היעד.
<אורית שפירו: מצאנו שהתערבויות שנכתבו לנו נאמרו שהן יכולות להתאים לכיתה ה'-ו' ובא בעת הן יכולות להתאים לחטיבת ביניים וחטיבה עליונה.
<אורית שפירו: זה לא יתכן שאותה התערבות מתאימה לרצף שכזה.
<אורית שפירו: חייב להיות איזשהו שוני באופן שבו היא מועברת, בשפה, בדוגמאות.
<אורית שפירו: גם לא יתכן שתהיה התערבות לצורך העניין לכיפות הסרוגות או לחרדים ולחילונים באותה עת.
<אורית שפירו: צריך להיות משהו שיהיה שונה כדי שתהיה התאמה מקסימלית.
<אורית שפירו: מקצוענות.
<אורית שפירו: דרשנו לדעת מה היום המקצוענות של מי שמעביר את ההתערבויות האלה.
<אורית שפירו: כל כך הרבה מעבירי התערבויות מגיעים לבית הספר, למקומות במרכזי נוער, ולמדריכים עצמם אין ידע.
<אורית שפירו: כשהנוער שואל אותם שאלה, או שהידע שמועבר להם הוא לא נכון או שהוא דל מתוכן והוא לא מדויק, וצריך מאדו להיזהר.
<אורית שפירו: כמובן שמשוב והערכה נדרשים וברוב ההתערבויות היום, בוודאי לא מחקר והערכה אלא גם משוב שמודד מה בתוך ההתערבות נעשה שיהיה הטוב ביותר ותיעוד.
<אורית שפירו: בשתי הדקות הקרובות אני אתן שלוש דוגמאות להתערבויות.
<אורית שפירו: הראשונה, קרן נגעה בה, מועצת תנועות הנוער.
<אורית שפירו: בשלוש השנים האחרונות אנחנו עובדים עם מכלול הרכזים, רכזי הדרכה של מועצת תנועות הנוער.
<אורית שפירו: נמצאות שם תנועות נוער דוברות השפה הערבית, העברית, דתיים, חרדים, מגוון רחב של התנועות.
<אורית שפירו: צוות היגוי שמלווה על ידי הנציגים שלנו, של הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול, שפ"י, שירות פסיכולוגי ומינהל חברה ונוער.
<אורית שפירו: אחת לחודש אנחנו מתכנסים למשך כארבע שעות אקדמיות עם כל המדריכים וביחד אנחנו עושים חשיבה לגבי מה קורה, כאשר מיקדנו את עיקר העבודה בשנתיים האחרונות למיקוד מספרי – מה המסר שאנחנו רוצים להעביר, איך המסר הזה עובר, איך אנחנו בונים התערבות לחניכים שלנו בגילאים השונים ואיך אנחנו בודקים את ההצלחה.
<אורית שפירו: עבודה יוצאת מן הכלל עם המון כוחות שמביאות התנועות עצמן.