GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יוסי הראל פיש: את הבנייה של האלטרנטיבות אנחנו המבוגרים והרשויות הרלוונטיות חייבים להירתם, ולפעמים זה תלוי בתקציבים או במשאבים אחרים אבל אנחנו חייבים לשים את הדגש על בניית האלטרנטיבות הללו ולהמשיך להעצים את זה כדי שיהיה את האיזון הזה שיוריד לגמרי את הצורך ואת הרצון ללכת לחפש את ה-קולינס ואת הכיף ואת הבילוי במקומות המסוכנים.
<יוסי הראל פיש: הדבר האחרון ובזה אני רוצה לסיים את החלק שלי הוא שכולנו, כל החברה הישראלית, גם המבוגרים ובעיקר הצעירים, אנחנו חייבים להתחיל לשנות את התרבות המעוותת הזאת שפיתחנו בשנים האחרונות שכאילו בלי איזה חומר כימי אנחנו לא יכולים לעשות כיף.
<יוסי הראל פיש: אנחנו צריכים להתחיל להבין שאפשר להשפיע על הכיף במקום לחפש כיף תחת ההשפעה.
<יוסי הראל פיש: זה צריך להיות המסר העיקרי.
<יוסי הראל פיש: אנחנו המבוגרים לא צריכים בחתונות להכניס את האלכוהול לתוך רחבת הריקודים עם מבחנות כדי ליצור תחושה שאם לרגע אחד לא יהיה אלכוהול, כל הריקודים ידעכו והשמחה תדעך.
<יוסי הראל פיש: זה לא ידעך.
<יוסי הראל פיש: הצעירים, אתם יכולים להפסיק את הנוהג שלמדתם אותו מאתנו המבוגרים לפני 10-15 שנים, שלא הולכים לבלות ותוך כדי בילוי אולי שותים קצת אלכוהול או לוקחים איזה סם אלא שהיום הולכים לבלות כשמטרת הבילוי היא לשתות או למצוא את הסם.
<יוסי הראל פיש: את זה צריך לשנות.
<יוסי הראל פיש: אתם חייבים להיות שותפים אתנו בדרך הזאת כי אלה החיים של כולנו, זאת התרבות של כולנו ואם יש דבר יחיד שאני לא כל כך מסכים עם פולה ואני בטוח שהיא מסכימה אתי - זה שהחיים כאן לא קשים.
<יוסי הראל פיש: הם מורכבים.
<יוסי הראל פיש: החיים כאן הם מדהימים, הם נהדרים, והחיים בתקופת הנעורים הוא הדבר היפה ביותר והמדהים ביותר, ואפילו אני עדיין נאחז בזה ואני מרגיש את עצמי עדיין נער.
<יוסי הראל פיש: המסר הוא: תחיו את החיים האלה, תעשו את הכיפים שלכם אבל אתם תשפיעו על הכיף ואל תחפשו איזה חומר כימי שיעזור לכם להשפיע עליו.
<יוסי הראל פיש: תודה.
מוחמד ברכה: נשמע את אשר כץ ממועצת התלמידים.
מוחמד ברכה: לאחר מכן נשמע את חבר הכנסת חנא סוייד שצריך לעזוב למשימה אחרת בכנסת.
מוחמד ברכה: לאחר מכן נשמע את משרד החינוך.
<אשר כץ: שלום.
<אשר כץ: אני ממועצת התלמידים, הגוף שמייצג את כל התלמידים ובני הנוער בישראל.
מוחמד ברכה: אתה נדרש לומר את הדברים הכי חכמים.
<אשר כץ: אני אשתדל.
<אשר כץ: הצבת לי משימה.
<אשר כץ: אני דווקא רוצה להצטרף לדבריו של דוקטור יוסי ולהציג גם כבעיה וגם כפתרון את השעמום.
<אשר כץ: פעמים רבות בני הנוער מוצאים את עצמם חוזרים הביתה מבית הספר, עושים שיעורי בית ורוצים להפעיל את עצמם ולעשות משהו.
<אשר כץ: אין להם הרבה פעילויות, הם הולכים לפארק או למקום אחר ופעמים רבות כדי להכניס קצת אקשן, הם ייקחו את האלכוהול, סמים וכל מה שהזכירו כאן.
<אשר כץ: זה לוקח אותי לפתרון.
<אשר כץ: כלומר, פעמים רבות זה לא מגיע ממצוקה אלא זה מגיע פשוט משעמום, כי פשוט אין להם משהו לעשות.
<אשר כץ: זאת המשימה שלנו.
<אשר כץ: המשימה שלנו היא להגיד שנמצא להם פתרון.
<אשר כץ: בית ספר הוא לא רק בשעות בית הספר.
<אשר כץ: נעודד תנועות נוער, נעודד תרומה לקהילה, נעודד תעסוקה של בני נוער, נעודד כל מיני דברים שלא רק שהם יפיגו את הצריכה של סמים אלא יהיה להם אפקט חיובי.
<אשר כץ: כלומר, תהיה יותר תרומה לקהילה, בני הנוער ילמדו לעבוד וכולי.
<אשר כץ: אנחנו באמת צריכים להתמקד בנושא הזה של שעמום.
<אשר כץ: כמו שאמרתי, אלה בני נוער שמגיעים מבית טוב וממקום טוב והם מוצאים את עצמם במקומות האלה בלי שהם רוצים.
<אשר כץ: אם נעודד את התעסוקה, נוכל לפתור הרבה מהמקרים האלה.
<אשר כץ: דיברו כאן על דיפרסיה.
<אשר כץ: חשוב מאוד שבית הספר יעודד כך שיהיה מבוגר, שיהיה יועץ, שיהיה מישהו שבני הנוער יכולים לדבר אתו, שבני הנוער יכולים לתאר בפניו את הקשיים שלהם ואת הבעיות שלהם.
<אשר כץ: אנחנו מקווים הדברים האלה יגרמו לכך שבני הנוער ימצו את עצמם וגם יפסיקו את צריכת הסמים.
מוחמד ברכה: לפני כשנה נאמר לנו בוועדה שמי שמשפיע על בני נוער, אלה דווקא יותר בני נוער מאשר מבוגרים.
<אשר כץ: אני לגמרי מסכים אתך.
<אשר כץ: בטח המשימה שלי היא להיות עם החבר שלי כשיש לו בעיה וזה מובן מאליו, אבל לפעמים גם צריך את המבוגר.
<אשר כץ: דיברנו על זה גם במועצת נוער ארצית.
<אשר כץ: לפעמים ללכת למישהו בוגר, מישהו עם ניסיון חיים, מישהו שאתה יכול לדבר אתו, דבר שיכול לפתור את המצוקה.
מוחמד ברכה: חבר הכנסת דוקטור חנא סוייד.
חנא סוייד: שלום לכולם.
חנא סוייד: אדוני היושב ראש, חברי חבר הכנסת מוחמד ברכה.
חנא סוייד: אני רוצה להודות ולהעלות על נס את ההזמנה ואת העריכה והארגון של הכנס הזה בנוכחות כל כך הרבה אורחים מכובדים, מומחים, יועצים ובעיקר בני ובנות נוער שהם חשופים בעיקר לסכנות של סמים.
חנא סוייד: אני רוצה לציין שהדרך הטובה ביותר, היעילה והאפקטיבית ביותר להיאבק בנגע הסמים היא לא להתקרב לסמים.
חנא סוייד: הגמילה הטובה ביותר היא לא לגעת בזה כי אחרת נכנסים לסרבולים ולמעגלים מתכנסים שאי אפשר לצאת בהם או בקושי רב ובסבל רב אפשר לצאת מהם.
חנא סוייד: לכן הדרך היעילה ביותר והטובה ביותר היא לא להתקרב לא לעישון סיגריות, לא להתקרב לאלכוהול ולעוד דברים אחרים שאזכיר אותם.
חנא סוייד: כל אחד יזכור.
חנא סוייד: אם הוא נכנס לזירה הזאת, היא בעצם גורם לנזק בל ישוער לעתיד שלו, למוביליות החברתית, לאפשרות שלו להתקדם אם בלימודים, אם בתעסוקה, בכל החיים.
חנא סוייד: זה בעצם מעין גזר דין מוות או מאסר עולם שאחד גוזר על עצמו אם הוא נכנס למעגלים האלה.
חנא סוייד: לכן החשוב ביותר הוא לא להיכנס לזה.
חנא סוייד: אני יודע שלפעמים עומדים במצבים קשים, לנסות בצורה זו או אחרת, לגעת, אבל צריך לזכור תמיד להתרחק מזה כי אתה נופל בבור שקשה לך אחר כך לצאת ממנו.
חנא סוייד: אני רוצה להוסיף לזה, במיוחד לבני ובנות הנוער.
חנא סוייד: הבעיה של סמים והבעיה של נהיגה במהירות מופרזת, תשוו את שני הדברים, יש בהם סיכונים.
חנא סוייד: אין בהם יחס חד חד-ערכי שאם אתה מעשן, יהיה לך סרטן ריאות ואם אתה נוסע במהירות אתה עלול להיות מעורב בתאונת דרכים ותיהרג, אבל הסיכון לכך הוא מאוד גבוה.
חנא סוייד: לכן אני רואה הזדמנות לבקש ולפנות לבני הנוער מכל המגזרים להיזהר מאוד בנסיעה.
חנא סוייד: אי אפשר לומר אל תנהגו, תנהגו, הנהיגה היא דבר מותר ובהחלט רצוי אבל צריך לצרוך אותה בזהירות רבה.
חנא סוייד: דבר אחרון אותו אני רוצה לומר ואני מצטרף לדברי היושב ראש חבר הכנסת מוחמד ברכה הוא בעניין החשיבה המשונה לאפשר שימוש בסמים קלים.
חנא סוייד: אני חושב שבעצם זאת הזמנה פתוחה לאפשר לבנות ובני הנוער להיכנס למעגל מסוכן זה.
חנא סוייד: אני יכול לחשוב על זה רק במקרה אחד, כשזה סוף של תהליך גמילה ובפיקוח רפואי שיעזור לך לצאת ולהיגמל מסמים קשים, אבל לאפשר לבני או בנות נוער להתחיל עם ההקדמה שהיא כאילו קלה, זה ברוב המקרים יכול להביא להתמכרות מוחלטת.
חנא סוייד: לכן אני חושב שכדאי שתצא קריאה מהוועדה לוועדת השרים שלא תחשוב ולא תביא בחשבון את העניין הזה.
חנא סוייד: אני משווה גם עישון לסיגריה אלקטרונית.
חנא סוייד: סיגריה אלקטרונית יכולה לבוא בחשבון אם אתה רוצה להיגמל מעישון אבל לא שתתחיל עם סיגריה אלקטרונית כי בסופו של דבר זה יגרום לך להתרגל לניקוטין ולהתחיל לעשן.
חנא סוייד: שוב, אני מברך על הכנס הזה ומקווה מאוד שההמלצות תהיינה בכיוון החיובי.
מוחמד ברכה: תודה חבר הכנסת סוייד.
מוחמד ברכה: גברת קרן רוט איטח ממשרד החינוך.
<קרן רוט איטח: בוקר טוב לכולם.
<קרן רוט איטח: אני מברכת את חבר הכנסת לקיים ישיבה כזאת בה משתתפים כל כך הרבה בני נוער חשובים ויקרים.
<קרן רוט איטח: זאת הזדמנות להודות לכם, בני נוער, שבחרתם להגיע לכאן יחד עם היועצים והמחנכים שהם בעצם האנשים שנמצאים בקו הראשון בעבודה ובעשייה החינוכית עם בתי הספר.
<קרן רוט איטח: נמצאים כאן ילדים שהם בעצם שותפים לעשייה בתוך בית הספר, לצוות החינוכי, בקביעה וביישום תכניות מניעה.
<קרן רוט איטח: אנחנו יודעים שהתנסויות בעישון, בשימוש בסמים ובשתייה של אלכוהול, היא חלק מהתנסויות שמאפיינות את גיל ההתבגרות.
<קרן רוט איטח: הנקודה היא שמה שיגרום לזה להפוך להתנהגות שהיא התנהגות ממכרת, זאת מידת המצוקה הנפשית שאותו בן נוער חווה.
<קרן רוט איטח: המשימה שלנו כמערכות שונות – מערכת חינוך, רווחה ובריאות – היא לזהות את אותם ילדים שנמצאים בסיכון ובמצוקה על מנת לסייע ולמנוע את המעורבות בשימוש בחומרים.
<קרן רוט איטח: אנחנו בהחלט חיים בחברה מורכבת - לא בחברה קשה אלא במציאות מורכבת – בה המסרים הם מאוד שונים, סותרים והרבה פעמים מאוד מבלבלים.
<קרן רוט איטח: לשאלתך לגבי המקום של המבוגרים בהשפעה על העמדות של בני נוער, אמר כאן אשר שלמתבגרים יש בהחלט מקום אבל מקום מאוד מאוד גדול וחשוב המקום של המבוגרים.
<קרן רוט איטח: כשאנחנו שמים את המקום של המתבגרים, אנחנו כאילו מתנערים מהאחריות שלנו בהשפעה על התפיסות של המסוכנות של הדבר הזה או מה אנחנו כדמויות חיקוי או מה אנחנו כדמויות שמהוות דוגמה, מה אנחנו מעבירים לבני הנוער.
<קרן רוט איטח: אני רוצה לחזור ולומר כאן שלבני הנוער יש תפקיד מאוד מאוד חשוב כשומרי סף, כמסייעים בגיבוש תפיסה של קידום בריאות אבל גם לנו כמבוגרים יש אמירה מאוד מאוד גדולה.
<קרן רוט איטח: בשימוש היום של מושגים כמו חומרים קלים, חומרים קשים, לגליזציה של שימוש בחומרים כמו מריחואנה, יש לנו כאן תפקיד מאוד חשוב ואנחנו צריכים להבין את התפקיד הזה ושלא נברח ממנו.
<קרן רוט איטח: אני מזמינה אותנו כוועדה, בוודאי את בני הנוער, להשמיע את הקול שלהם ולשמוע מה להם יש לומר בנושא הזה.
<קרן רוט איטח: דבר נוסף ואחרון.
<קרן רוט איטח: אנחנו היום מבינים את תפקיד בית הספר כמקום המשמש עוגן וכמקום שמאפשר חוויה חיובית וגם מצמצם את תחושת המצוקה של הילדים.
<קרן רוט איטח: לכן גם בבית הספר אנחנו עובדים על קידום הכלים, על קידום אווירה חיובית ועל המקום של הצוותים החינוכיים כמסוגלים וכעומדים כדמויות משמעותיות מול המתבגרים וככתובת לפנייה לעזרה.
<קרן רוט איטח: אני מקווה שיחד נוכל באמת לפתור את משימה המורכבת הזאת.
מוחמד ברכה: אני בכל זאת מבקש שתרחיבי בכל מה שקשור לפעילות האמיתית בשטח.
מוחמד ברכה: האם זה פרונטלי מול תלמידים, מול מחנכים?
מוחמד ברכה: האם יש הידברות, שיחות, הקשבה וטיפול נקודתי היכן שיש בעי?
<קרן רוט איטח: אנחנו עוסקים בכמה מישורים - במישור של המניעה, של החינוך, של בניית החוסן.
<קרן רוט איטח: אני חושבת שנתונים שמדברים על הפחתה של שימוש או על מגמה של ירידה, זה בין היתר תוצאה של עבודה חינוכית בתוך מערכת החינוך.
<קרן רוט איטח: העבודה שלנו נעשית בכמה רבדים.
<קרן רוט איטח: יש לנו מב"סים בתוך בתי הספר בחינוך העל יסודי, שהם הדמויות המקצועיות שמובילות.
<קרן רוט איטח: הם המדריכים את העשייה בתוך בתי הספר.
<קרן רוט איטח: אנחנו מכשירים יועצים, מכשירים מב"סים, עובדים מול צוותי חינוך על מנת להעביר תכניות של כישורי חיים.
<קרן רוט איטח: בצד זה אנחנו מכשירים מנהיגות נוער, בעיקר בחטיבת הביניים ובשנים האחרונות גם בבתי הספר היסודיים בקרב תלמידי כיתות ה'-ו' בנושא של אלכוהול ובנושא של מניעת עישון.
<קרן רוט איטח: אנחנו משתפים מנהיגות נוער כדי שיהיו שותפים בהעברת תכניות המניעה בתוך בתי הספר.
<קרן רוט איטח: בצד זה אנחנו גם מעבירים את תכנית אופי מול פיתוח יכולות התמודדות, תכניות שמכוונות לילדים שכבר מעורבים בשימוש בסמים או מעורבים באלכוהול או בעישון ושמעוניינים לעשות שינוי.
<קרן רוט איטח: אנחנו פועלים בכמאה קבוצות.
<קרן רוט איטח: נכון, זה לא מספיק ויש לנו עוד לאן לגדול אבל כמאה קבוצות פועלות מדי שנה בבתי הספר התיכוניים והמשימה שלהם יחד עם היועצים או הפסיכולוגים או עם העובדים הסוציאליים לפתח את האופי ולפתח מיומנויות, במקום שימוש בהתנהגות בלתי רצויה, מה ניתן לעשות.
<קרן רוט איטח: בצד זה אותם ילדים בוודאי לא מתאימים לפעילות אופי ושהם מעורבים בשימוש בסמים, נמצאים בטיפול בקהילה, אצל גורמי הרווחה המקובלים והם בקשר עם בית הספר לטיפול ושילוב בחברה.
מוחמד ברכה: האם יש שיתוף פעולה מוסדר עם מועצת התלמידים?
<קרן רוט איטח: יש שיתוף פעולה.
מוחמד ברכה: שמעתי כמה פעמים, ואני חושב שזה נכון, שלפעמים אני יכול לדבר עם בני נוער אבל בסופו של דבר זה ייפתר ביניהם.
<קרן רוט איטח: אני לגמרי מסכימה אתך ולכן בשנים האחרונות יש יותר עשייה בתוך מערכת החינוך לעבודה על רצפים, זה החיבור בין החינוך הפורמלי לבלתי פורמלי.
<קרן רוט איטח: אנחנו עובדים יחד מועצות הנוער ועם תנועות הנוער על מנת לגבש מסרים בשפה משותפת.
<קרן רוט איטח: זאת עבודה שאנחנו בהחלט מבנים אותה גם ברמה הארצית ומפתחים אותה גם ברמה המקומית.
<קרן רוט איטח: אלה מהלכים אנחנו בהחלט עושים יחד עם הרשות למלחמה בסמים ובאלכוהול.
<קרן רוט איטח: עושים עבודה משותפת ומתוך תפיסה והבנה שחייבים את כל הרצף, גם עם מנהיגות הנוער וגם עם ההורים.
<קרן רוט איטח: הסיפור של ההורים הוא סיפור מאוד מאוד חשוב ואנחנו מנסים לשלב את העבודה עם ההורים כמה שיותר בתוך בתי הספר, החל בגיל בתי הספר היסודיים.
<קרן רוט איטח: התכנית שלנו "גדולים ולא שותים" בתוך בתי הספר היסודיים, התכנית "ביל דין" מערבת ומשתפת הורים.
<קרן רוט איטח: בתפיסה, ההבנה של המקום של המבוגרים היא מאוד מאוד דומיננטית ומאוד קורהנטית.
<קרן רוט איטח: זה ישוב מאוד חזק בתפיסת העבודה שלנו.
מוחמד ברכה: אני רוצה לבקש מהתלמידים, אם מישהו רוצה לדבר.
מוחמד ברכה: אנחנו מאוד מעוניינים לשמוע אתכם.
<ליאור עמירה: שלום, אני לומדת בכיתה י"א בגימנסיה העברית בירושלים.
<ליאור עמירה: אני חושבת שהבעיה היא שאין מספיק מקומות בילוי לבני הנוער.
<ליאור עמירה: הפתרון הזה גם מבחינת הרשויות וגם המערכת החינוכית לדעתי הוא מדד מאוד חשוב בכל העניין הזה כאשר בעצם אנחנו יותר זמן בבית הספר מאשר בבית.
<ליאור עמירה: המורים שלנו רואים אותנו יותר מאשר רואים אותנו ההורים שלנו ואם כבר יש לנו אנשי חינוך שכן מבינים וכן יודעים את המשמעות של הדבר הזה, הם צריכים לטפל בזה נקודתית.
<ליאור עמירה: גם מבחינת הפתיחות בין תלמידים ליועצים, לא תמיד יש פתיחות וצריכים אותה כדי שתלמיד יוכל לגשת ליועצת או ליועץ שלו ולדבר אתו בדיוק על הדברים האלה כי זה באמת עניין של חיים או מוות.
<ליאור עמירה: ספציפית אני יודעת שבבית הספר שלי כן עושים פעילויות למניעה וכן עושים למתן אפקט הזעזוע לתלמידים וזה כן עוזר.
<ליאור עמירה: זה צריך להתקיים בכל בתי הספר ולא באופן חד פעמי אלא באופן רציף ושנתי.
<אבנר שורק: תלמיד בכיתה י"ב בבית ספר קשת, ירושלים.
<אבנר שורק: אני חושב שההפרדה בין הסמים הקשים והקלים היא מאוד מאוד קריטית כי ברגע שיש בפקודת הסמים המסוכנים קנביס והרואין, אני חושב שהגבול הפסיכולוגי שכל בן אדם עובר לגבי סם כלשהו שמוצע מהחוק, והרי הקנביס לא שונה מאלכוהול, הוא לא משפיע יותר לרעה מאלכוהול, וברגע שקנביס נמצא בפקודת הסמים המסוכנים בדיוק באותו מעמד שהרואין נמצא, אדם שמשתמש בקנביס יכול להתפתות הרבה יותר בקלות להגיע לסמים אחרים.
מוחמד ברכה: אתה אומר שהאפקט הוא הפוך.
<אבנר שורק: כן, כי קנביס הוא לא מה שמתייגים אותו והוא לא סם כמו שאר הסמים.
<אבנר שורק: הוא לא יותר גרוע מאלכוהול.
<אוליאל טל: זה הוכח מחקרית.
<אוליאל טל: במקומות שם הופסקה צריכת קנביס, צריכת הסמים הקשים ירדה באופן משמעותי.
<אבנר שורק: מישהו אחר שאלה החיים של כולנו.
<אבנר שורק: אני דווקא חושב שאלה לא החיים של כולנו אלא אלה החיים של כל אחד בנפרד וכל אחד צריך לעשות את השיקולים שלו ולהחליט מה מתאים לו ומה לא מתאים לו, כל עוד זה לא דבר שיכול להיות באמת ממכר ובעל השפעה בלתי נמנעת וחוזרת על הפעם הראשונה.
<אבנר שורק: בכל זאת השימוש בקנביס לא מזיק בתדירות ובצורה שמנסים לצייר לנו אותו ואנשים שמתנסים בזה אומרים שאולי גם סמים אחרים הם לא כפי שמתארים לנו והם לא מפחידים ובעייתיים כפי שאומרים.
<אבנר שורק: זה מה שיוצר את הבעיה.
<אוליאל טל: אני מבית ספר קשת, ירושלים, כיתה י"ב.
<אוליאל טל: אחד הדברים שדיברו עליו כאן היא הסברה.
<אוליאל טל: כמי שהיה שותף והיה חלק לתכניות, גם הדרכתי בבית ספר והייתי בכל הסדנאות, אני חושב שההסברה מנותקת לחלוטין מהמציאות.
<אוליאל טל: אני חושב שבמקום מסוים היא גם כושלת.
<אוליאל טל: בסופו של דבר כשאתה בגיל יותר צעיר, מנסים כל הזמן ליצור אצלך פחד והרתעה אבל זה תלוש לחלוטין מהמציאות.
<אוליאל טל: לא מזמן הייתה כתבה בערוץ 10 בה ראש הרשות למלחמה בסמים לשעבר ---
מוחמד ברכה: למה זה תלוש מהמציאות?
מוחמד ברכה: יכול להיות שבתחילת הדרך ההשפעה היא מזערית, אבל בן אדם צריך להסתכל על עוד שנה, על עוד חמש שנים ועל עוד עשר שנים.
<אוליאל טל: בסופו של דבר אנשים שפותחים את העיניים רואים שאותה מפלצת, אותו צרכן קנביס יכול להיות באותה מידה גם איש חינוך, יכול להיות איש היי-טק ואז אתה אומר לעצמך שזה תלוש לחלוטין מהמציאות ולגמרי מגזימים.
<אוליאל טל: כאן בעצם הבעיה.
<אוליאל טל: אני חושב שהדגש ששמים על האכיפה, במקום לשים על הסברה, זאת לדעתי הטעות הגדולה.
<אוליאל טל: התקציב של המלחמה בסמים הוא כ-690 מיליון בשנה ומהו תקציב ההסברה?
מוחמד ברכה: 690 מיליון?
מוחמד ברכה: הלוואי.
<אוליאל טל: זה נתון שפורסם.
מוחמד ברכה: בתקציב הזה היה אפשר לקנות את כל הסמים בשוק ולמנוע את השימוש.
<אוליאל טל: אני חושב שתקציב ההסברה עובר את השלושה מיליון שקלים.
<אוליאל טל: כאן הבעיה העיקרית.
<אוליאל טל: מחפשים עם פינצטה את מי לעצור וזאת הבעיה העיקרית.
<אוליאל טל: אני חושב שהיו צריכים למקד את התקציבים ואת המשאבים בהסברה נכונה ובמניעה, להסביר לאנשים את המציאות כפי שהיא ולא ליצור אצלם תדמית שונה לחלוטין שבסופו של דבר כאילו אלכוהול הוא חוקי וקנביס לא.
<אוליאל טל: זה יוצר בלבול.
<אוליאל טל: אתה רואה אנשים נורמטיביים לחלוטין ואתה לא צריך ללכת לסמטאות חשוכות ולחפש אנשים שהידרדרו.
מוחמד ברכה: אנשי הרשות יגיבו בהמשך.
מוחמד ברכה: תקציב הרשות הוא שלושים מיליון שקלים לשנה.
מוחמד ברכה: עלות נזקי ההתמכרויות למדינה, אם זה ביטוח לאומי, קרוב לשלושה מיליארד שקלים.
מוחמד ברכה: לכן אנחנו מנהלים כאן מערכה להעלות את תקציב הרשות לשישים מיליון ואז לחסוך לפחות שני מיליארד שקלים.
<מיקי אריאלי: מבחינת הסמים הקלים והקשים.
<מיקי אריאלי: אני ראש אגף אכיפה של משרד הבריאות וגם רוקח.
<מיקי אריאלי: הסמים שהם כאילו חוקיים ועכשיו אנחנו יודעים שהיום עם החוק החדש הם לא חוקיים, רק מנקודת הנזקים אנחנו בשנת 2013 טיפלנו – לפחות קיבלנו דיווחים – על שלושה ילדים מאושפזים במצב פסיכוטי קשה מאוד מהסיפור של נייס גאי.
<מיקי אריאלי: לומר על סם שהוא סם קל ושאין השפעה כלכלית וגם בריאותית?
<מיקי אריאלי: תבינו דבר אחד.
<מיקי אריאלי: הנזק הבריאותי הוא נזק כבד ביותר ואנחנו רואים את זה.
<מיקי אריאלי: אנחנו רואים את זה בחדר מיון בבית החולים הדסה.
<שירין מאסארווי: דבריה מתורגמים מערבית לעברית על ידי היושב ראש.
<שירין מאסארווי: אנחנו תלמידי כיתה ט', בית ספר נג'אח בטייבה.
<שירין מאסארווי: יש לנו פרויקט למלחמה בסמים.
<שירין מאסארווי: אנחנו מנסים לדון עם התלמידים על התוצאות שיכולות להיגרם כתוצאה מאלכוהול וסמים.
<שירין מאסארווי: השימוש בדברים האלה הוא ביטוי של חולשה, זה המסר אותו אנחנו מנסים להעביר.
מוחמד ברכה: האם אלה תלמידים מול תלמידים?
<שירין מאסארווי: כן.
<שירין מאסארווי: אנחנו דנים עם התלמידים – מדובר על כיתה ט' - שלא יעמידו את עצמם במצבים לא נעימים ושלא יסתבכו בשימוש בדברים האלה.
<מולא ראג'י: מקיף ראשון לציון.
<מולא ראג'י: אחד הדברים עליהם דיברנו הוא חוסר מעורבות של ההורים.
<מולא ראג'י: ההורים צריכים להתערב קצת בחיים של הילדים שלהם, לדעת לאן הוא הולך, היכן הוא מבלה ולהיכן הוא יוצא עם חברים ולמה הוא בכלל צריך כסף.
<מולא ראג'י: הם לא יודעים מה הוא עושה עם הכסף, אם הוא קונה אלכוהול, קונה סמים או סתם משחקים למחשב.
<מולא ראג'י: הם צריכים לדבר אתו על לחץ חברתי.
<מולא ראג'י: אם הוא יוצא למסיבה, מה הוא צריך לעשות ואיך הוא יתנהג, האם הוא יכול להיכנע ללחץ, האם האו יכול לעמוד בו.
<מולא ראג'י: זה דבר מאוד חשוב.
<מולא ראג'י: ההורים צריכים להתערב.
מוחמד ברכה: זה שההורים יתערבו, זה ישפיע?
<מולא ראג'י: אני חושב שזה מאוד עוזר.
<מולא ראג'י: אם הם ידעו מה הילדים עושים והיכן הם מבלים, הם ידעו איך נראים החיים של הילדים שלהם.
מוחמד ברכה: זאת לא תהיה התערבות בוטה בחיים של הילד וזה דווקא יעצבן אותו עוד יותר?
מוחמד ברכה: אני מכיר את זה מהבן הקטן שלי.
<מולא ראג'י: אולי כן, אבל זה יעזור להם כי הם ידעו איך הילדים שלהם מתנהגים, הם ידעו אם הם שותים, אם הם מעשנים.
<מולא ראג'י: אני חושב שאם זה יעזור לפתור את הבעיה, אז כן, ההתנהגות הבוטה הזאת שווה את זה.
<מולא ראג'י: בתכנית העמיתים אנחנו מקבלים הכשרה שזה בהתחלה סמינר ואחד התפקידים שלנו הוא להיות חוליה מקשרת בין התלמידים לבין היועצים והמבוגרים שעוזרים.
<מולא ראג'י: הרבה תלמידים חושבים שאם הם מדברים עם יועצים, איכשהו זה יגיע להורים והם פוחדים שההורים ידעו על כך ויכעסו או משהו.
<מולא ראג'י: אחד התפקידים שלנו הוא לדבר אתם ולהראות שיש מישהו שיהיה אתם, שיכול לעזור להם ושזאת לא סיבה מספיק טובה לעשן ולשתות.
מוחמד ברכה: מאוד חשוב מה שאמרת.
<רקפת בן גיא: אני סגנית מנהלת השירות לטיפול בהתמכרויות במשרד הרווחה.
<רקפת בן גיא: אני מברכת על השיח הזה.
<רקפת בן גיא: אני חושבת שאנחנו חיים בעידן שהנוער יודע יותר מאשר אנחנו יודעים ואנחנו צריכים להקשיב לנוער ולתרגם את הדברים לעשייה.
<רקפת בן גיא: אלינו מגיע הנוער שכבר יודע שיש לו בעיה והוא כבר הסתבך בנושא ההתמכרויות.
<רקפת בן גיא: אני חושבת שלהביא את הדיון לסמים קלים או סמים קשים, זה שיח שמרחיק אותנו מהדיון האמיתי.
<רקפת בן גיא: אני רוצה לספר לכם קצת מה קורה במוסדות שלנו לטיפול בנוער ובאיזה נוער אנחנו פוגשים.
<רקפת בן גיא: אני רוצה לשבור כאן סטריאוטיפים.
<רקפת בן גיא: היום במוסדות שלנו לטיפול בנוער, אין מכורים לסמים קשים.
<רקפת בן גיא: אין מושג כזה כבר.
<רקפת בן גיא: מגיע אלינו נוער שמכור לסמי פיצוציה.
<רקפת בן גיא: דרך אגב, להתמכר אפשר להתמכר לכל.
<רקפת בן גיא: חבל שאנחנו נדבר על שיח של מתמכר לסמים קשים.
<רקפת בן גיא: מתמכרים לכל.
<רקפת בן גיא: מתמכרים גם לנייס גאי.
<רקפת בן גיא: אתם יודעים שבני נוער יכולים לומר שעכשיו הם עושים ביניהם תחרות, הימורים, על מי ירד ראשון מהאוטובוס ברגל ימין או ברגל שמאל ומזה מתפתחות מחלות קשות מאוד.
<רקפת בן גיא: אנחנו מוצאים את עצמנו עם בני נוער מכורים לאינטרנט, אנחנו מוצאים את עצמנו עם בני נוער מכורים לאלכוהול והאנשים האלה מגיעים לטיפול במצבים קשים מאוד.
<רקפת בן גיא: בארצות הברית ההתמכרות הנפוצה ביותר היום היא בכלל לסמי מרשם.
<רקפת בן גיא: זאת אומרת שמחרתיים כל ילד שנמצא בבית עם אימא שלו והיא מקבלת איזה שהם כדורים, הוא יכול להתמכר להם.
<רקפת בן גיא: להבריח את השיח לשיח של האם סמים קלים או אם סמים קשים, צריך יותר לחזור לסוגיה שעלתה כאן והיא עלתה כאן יפה על השאלה האישיותית - מי נמצא בסכנה להתמכרות, מה יכול להביא נער להתמכרות.
<רקפת בן גיא: דובר כאן רבות, ואני רוצה לחדד כאן עוד משהו ולהתחבר למה שאמרה פאולה, שנהיה מאוד זהירים בדברינו.
<רקפת בן גיא: אחד הדברים שאנחנו רואים באופן מאוד חזק אצל בני הנוער הוא הנושא של סלף מדיקיישן.
<רקפת בן גיא: מה שנקרא ריפוי אישי.
<רקפת בן גיא: דווקא בגלל שעלתה כאן סוגיית הריטלין ודווקא בגלל שיושבים כאן בני נוער, חשוב לי מאוד להעלות את זה.
<רקפת בן גיא: אנחנו רואים בני נוער שדווקא בגלל שלא טופלו מגיל צעיר בסוגיית הפרעת קשב והריכוז או כל ליקויי הלמידה, אנחנו מוצאים אותם אחר כך במערכות שלנו צורכים סמים ומתמכרים לכל מה שבא ליד.
<רקפת בן גיא: לכן חשוב לי להדגיש את זה דווקא בפורום הזה.
<רקפת בן גיא: כן, מי שצריך ריטלין, שלא יפסיק בגיל ההתבגרות לקחת ריטלין.
<רקפת בן גיא: זה משהו של חינוך וזה משהו שאנחנו רואים אותו אחר כך במסגרות שלנו.
<רקפת בן גיא: רואים בני נוער שבגיל מסוים הפסיקו לקחת ריטלין דווקא בגלל שזה לא קול ואיך אני איראה בעיני אחרים אבל הם כן היו צריכים להמשיך לקחת את הריטלין.
<רקפת בן גיא: לכן חשוב לי מאוד לתת את ההדגשה הזאת.
<רקפת בן גיא: לפעמים אני אומרת שהנוער של הרווחה, צריך להתקנא בו כי מישהו כבר מדבר אתו.
<רקפת בן גיא: הוא כבר הגיע למקום שאיזשהו מבוגר אחראי מטפל בו.
<רקפת בן גיא: כשקורה משהו, המשפחה מתגייסת ואני לפעמים אומרת שהלוואי וכל נער היה יכול לקבל מה שמקבל נער ברווחה.
<רקפת בן גיא: צריך מאוד לשים את ההבחנה הזאת ושלא נסיט את הדיון לסמים קשים או לסמים קלים.
<רקפת בן גיא: אפשר להתמכר לכל.
<רקפת בן גיא: כולנו בסכנה.
<רקפת בן גיא: אנחנו בחברה מתמכרת.
<רקפת בן גיא: בני הנוער, בגלל שהם כל כך חשופים ובגלל שהכול היום מותר, אני חושבת שאנחנו חייבים לשים את ההדגשים על העניין הזה ושהשיח לא יהיה קל או קשה.
<רקפת בן גיא: אפשר היום להתמכר לכל ואנחנו רואים זאת במסגרות שלנו.
<רקפת בן גיא: אני דווקא באה אחרי שאני רואה את אלה שהיו במודעות.
<רקפת בן גיא: אנחנו מתמכרים לכל.
<רקפת בן גיא: זאת חברה ממכרת ומתמכרת וחשוב מאוד שאנחנו נקשיב לבני הנוער ושבני הנוער גם יספרו לנו כי הם מספרים לנו, לצערי, רק בסוף, כשהם כבר שם.
<ניר אורן: אני מנהל מרכז לטיפול בנוער "רטורנו", שמיועד בעיקר למגזר הדתי והחרדי.
<ניר אורן: אני רוצה להמשיך את הדברים החשובים של רקפת ולהוסיף עוד כותרת.
<ניר אורן: בסופו של דבר התעורר ויכוח אם הסם הוא טוב או רע.
<ניר אורן: אם אנחנו מדברים על מזור עצמי, על המקום הזה שהנוער משתמש בסמים ואנחנו רואים את זה אצלנו מאוד בולט בנוער שמגיע, נוער הקצה שמגיע לטיפול בהתמכרויות, אנחנו רואים שרובם משתמשים בזה כדי למצור מזור לבעיות קודמות שהיו להם.
<ניר אורן: אם נער מצא מזור שבשבילו הוא היום הדבר הכי טוב ואני אומר לו שזה רע, אני כבר בקונפליקט אתו.
<ניר אורן: אני לא עוזר לו כי הפתרון שאני נותן לו הוא פתרון ארוך טווח, איטי, כואב והוא לא עומד מול הפתרון המיידי שיש לו.
<ניר אורן: הפתרון שאני מציע לו עובר דרך סבל נפשי בעיקר וגם פיזי לפעמים.
<ניר אורן: האנשים שמגיעים אלינו, כולם משתמשים בגראס, בחשיש, בסמי פיצוציות ובאלכוהול.
<ניר אורן: זה הנוער שמגיע לטיפול קצה, לטיפול ארוך טווח שבא לשנות אותו ורוב העבודה היא לא על הסם אלא רוב העבודה היא על המצוקות האישיות שהביאו אותו לפתרון.
<ניר אורן: אם אנחנו מסתכלים על הסם כפתרון, יש לנו דיאלוג יותר טוב גם אתך, גם עם חבר'ה מקשת שמייצגים כאן.
<אוליאל טל: אני מסכים אתך.
<אוליאל טל: מנקודת הנחה כזאת אני מגיע, שהבעיה היא על מה שמים את המוקד.
<אוליאל טל: שוב, הבעיה היא לא הסם כי הסם הוא הסימפטום.
<אוליאל טל: לכן אני חושב שצריך למקד את כל המשאבים על האכיפה.
<אוליאל טל: אני חושב שהבעיה היא זאת שיש היעדר מסגרות לבני נוער.
<אוליאל טל: אנשים מסיימים ללמוד ואין להם מה לעשות.
<אוליאל טל: אין השקעה בספורט, אין השקעה בתרבות ואין השקעה באומנות.
<אוליאל טל: הסם הוא לא הבעיה.
<אוליאל טל: אם נשקיע מיליוני שקלים בחיפוש אנשים שמעשנים פה ומעשנים שם, זאת לא הבעיה אלא הבעיה היא בהיעדר המסגרת.
<מירי כירבי: אני מפקחת בחסות הנוער, משרד הרווחה.
<מירי כירבי: רציתי להוסיף לגבי המפגש עם אוכלוסיות שמגיעות לחסות הנוער ולמסגרות בקהילות נוער או במסגרות שמטפלות בבני נוער נפגעי סמים ואלכוהול כפי שאנחנו קוראים להם.
<מירי כירבי: אנחנו רואים את המגמה של הגילאים הצעירים היום.
<מירי כירבי: בשנתיים-שלוש האחרונות אנחנו רואים גילאי 13-13 וחצי, נערים וגם נערות.
<מירי כירבי: יש נערות בגילאים הרבה יותר צעירים.
<מירי כירבי: אנחנו מדברים על קצה רצף.
<מירי כירבי: זאת אומרת, אוכלוסיות פגועות מאוד שמגיעות ואנחנו רואים את המגמה הגילאית שהיא די מפתיעה.
<מירי כירבי: כאן בחדר אנחנו שומעים ונפגשים עם נערות ונערים בני 15, 18, אבל אנחנו במסגרות שלנו רואים את המגמה של הנערות והנערים הצעירים מאוד והם במצבים מאוד קשים ומורכבים.
<מירי כירבי: זה מעורר שאלות כי אם זה קורה כל כך מוקדם והם בגיל כזה בקצה הרצף, על איזה גילאים אנחנו מדברים?
<מירי כירבי: זאת סוגיה שאנחנו היום מאוד עם שאלות רבות סביבה.
<יאיר גלר: כמה דברים על מנת לחדד מעט את הדיון כאן.
<יאיר גלר: השיח הציבורי שאתה כיוונת אליו, אנחנו שמחים עליו משום שאנחנו, לא רק ברשות אלא כל השותפים, איננו נוהגים בהפחדה ואיננו נוהגים בנזיפות.
<יאיר גלר: אני חושב שכל הקמפיינים שלנו, כל מערכי ההסברה וכל המערכות החינוכיות שעובדות היום מול בני הנוער, עובדות חד משמעי אל התובנות שלכם על מנת שתבינו את הנזקים ואתם תפנימו אותם משום שכבר לא מדובר על ערכי פרט או ערכי חברה ודברים כאלה אלא כאן מדובר בנזק אישי שעלול לגרום נזק כבד מאוד גם לסובבים אותך.