GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלחנן משי: אם תשאל אותי, זו קטסטרופה אמיתית, הם אחרי כך עולים על רכב ונוהגים.
אלחנן משי: זה פשוט המוני, מדובר באלפים, ומי שיילך ויבקר ליד דיסקוטק כזה בבוקר, בשעה 7:00-8:00 בבוקר יראה את זה, וזה מחריד.
אלחנן משי: ולכן יש מקום לוועדה הזאת למצוא דרך לתת כלים מאוד אפקטיביים להפסיק את הטירוף הזה.
אלחנן משי: עיריית תל אביב החליטה לנסות להתלבש על שני הדברים.
אלחנן משי: בתחום גז צחוק, פשוט מטפלים כרוכלות.
אלחנן משי: אבל מחסני העירייה מתמלאים בבלונים כאלה, והראו את זה בתכנית "עובדה" עד כמה קל לקבל כאלה חדשים.
אלחנן משי: יכול להיות שהיה צריך להפוך את זה במשרד הבריאות, יצרנים שמוכרים את זה למי שאינו מורשה, הוא יטופל.
קריאה: להיכנס לפקודת הרוקחים.
אלחנן משי: צריך למצוא דרך לעצור את צינורות הכניסה, כי הגת נמכר בסוף, והוא מגיע אליהם, לא גונבים אותו.
קריאה: הוא אסור מכירה לא על ידי רופא עם רישיון.
אלחנן משי: פנינו בעניין הזה גם לשר הבריאות.
אלחנן משי: שר הבריאות אמר שהוא ישמח מאוד אם המשטרה תמצא לזה פתרון.
אלחנן משי: משר המשטרה לא קיבלנו תשובה.
אלחנן משי: אנחנו משוועים שימצאו לזה פתרון חוקי, שיאפשר למי שמוכר את זה לתת לו בומבה, להכניס אותו לאן שצריך להכניס אותו, כדי שהעניין הזה ייפסק, כי זה אסון ממש.
איתן גורני: סגן מנהל הרשות הלאומית למלחמה בסמים.
איתן גורני: המשפחה הזאת של החומרים מכילה כאלף חומרים.
איתן גורני: חלקם נפוצים יותר, חלקם נפוצים פחות.
איתן גורני: זה יכול להיות טיפקס, דבק מגע, ספריי לצביעת שיער.
איתן גורני: יש לנו חוברת שהפצתי בין כולם, אנחנו לא רוצים לתת רעיונות, אבל גם גז בישול, בנזין, אפריון, כל החומרים האלה, המשותף להם שהם נמצאים בשימוש עצום.
איתן גורני: הם לא חומרים שאתה יכול לאסור על השימוש בהם, כי זה לא פרקטי, לא מעשי.
איתן גורני: לכן הם לא נכנסו למסגרת האיסור של סמים מסוכנים בחוק.
איתן גורני: כי כשמכניסים את הסמים בחוק, צריכים להיות כאלה סמים, שהמשטרה תוכל וגם הרשויות האחרות תוכלנה להילחם בהם בצורה אפקטיבית.
איתן גורני: המלחמה בסמים האלה, שאנחנו מדברים עליהם, החומרים הנדיפים והמסיסים למיניהם, צריכה להיעשות בדרך אחרת.
איתן גורני: אז בחלק מהם אפשר להילחם גם בפקודת הרוקחות, להגביל את המכירה דרך רישוי עסקים.
יחיאל חזן: למה לחכות?
יחיאל חזן: למה חיכיתם עד עכשיו?
איתן גורני: אף אחד לא מחכה.
יחיאל חזן: כמו שנאמר כאן, רק עכשיו פתאום עוררו כולם את העניין של המכירה בפיצוציות.
יחיאל חזן: למה רק עכשיו?
איתן גורני: את החוברת הזאת הפצנו בלמעלה ממאה אלף עותקים בבתי ספר, לא היום ולא במהדורה אחת או שתיים.
איתן גורני: יש כאן מערכה כפולה, מצד אחד זו מערכה של אכיפה שצריך לפי פקודת הרוקחים, ואני לא רוצה לקחת את מה שהמשטרה רוצה להגיד, את מה שמשרד הבריאות רוצה להגיד, על מה שהם עשו, מה שהם עושים ומה שצריך לעשות.
איתן גורני: כולנו מסכימים שצריך לעשות הרבה יותר.
איתן גורני: כדרכם של דברים שעולים בפירסום, בעיתונות, ויש כמה מקרי אסון, או דברים כאלה, כולם מתעוררים.
איתן גורני: כמו עם החגיגת, ביקשנו להכליל אותו בפקודת הסמים ואותו אפשר בגלל הקטינון שבתוכו.
איתן גורני: כבר ביקשנו לפני למעלה משנה, ממיקי אריאלי, אך הדבר נסחב ונסחב.
איתן גורני: קרו כמה מקרי אסון, תוך שבועיים זה היה בפקודה.
איתן גורני: אז חבל שכך הדברים נעשים, אבל לצערי במדינה שלנו, זה לא רק בגלל הרשות למלחמה בסמים, אנחנו כן דוחפים, ולא רק בגלל משרד הבריאות, ולא רק בגלל המשטרה.
איתן גורני: הדברים פה עובדים ולא רק כאן בשיטת ה"סמוך" ו"הברוך".
איתן גורני: יש ברוך רצים, אין ברוך לאט לאט.
איתן גורני: יש פעולה משותפת עם המשטרה, מיקי דיבר עליה, יש פעולה שלנו שאנחנו אוכפים.
איתן גורני: העבודה העיקרית היא עבודה חינוכית.
איתן גורני: ניתן עוד דוגמה, גז בישול, הליום.
איתן גורני: אם תראו בחוברת שחילקתי לכולם, יש כאן תמונה של שימוש במאה ה-18 בגז הצחוק למסיבות.
איתן גורני: כלומר, לא המצאנו כלום.
איתן גורני: אנחנו היום במאה ה-21 וזאת קריקטורה מהמאה ה-18.
איתן גורני: השתמשו בחומרים האלה כבר לא מהיום, הם חומרים קלים וקל להשיג אותם.
איתן גורני: תכניס את גז הצחוק, אז יהיה גז הבכי.
איתן גורני: זאת אומרת, אין סוף לדברים האלה.
איתן גורני: אין סוף לחומרים שאתה יכול לפתח.
יחיאל חזן: מה אתה מציע?
איתן גורני: אני מציע שתי זרועות.
איתן גורני: זרוע אחת, זו הזרוע שאנחנו מדברים עליה פה והיא זרוע האכיפה, על ידי חוק רישוי עסקים כמה שאפשר, על ידי הגבלה בפיקוח על המכירה של החומרים.
איתן גורני: היום צריך למכור את גז הצחוק לרופא שיניים.
איתן גורני: בא בן-אדם, מראה תעודה, מישהו יכול ללכת ולבדוק אם התעודה מזוייפת, אם היא לא נכונה, ומוכרים.
איתן גורני: אז צריך להתלבש על העסק הזה, צריך גם להתלבש על אלה שעומדים על יד המסיבות בחוץ ומוכרים, כי גם להם אסור למכור את זה.
איתן גורני: רואים שהם לא מוכרים את זה לרופאי שיניים, הילדים האלה שנכנסים.
איתן גורני: אבל מצד שני, בלי פעילות חינוכית מאוד מעמיקה, שאנחנו כבר היום מתחילים ללמד ילדים בגן, בתכנית חינוכית שאומרת, אל תיקח לגוף חומרים שמזיקים שאתה לא יודע בדיוק מה הם עושים לך.
איתן גורני: את זה צריך לתקוע בראש של הילדים.
איתן גורני: כי בראש של הילדים שילד לא יקח אקמול, בלי שהוא יודע שזה אקמול, וייצרו אותו בחברה זו וזו, ורואים איך מייצרים בבית חרושת נקי ומסודר.
איתן גורני: ומצד שני, הוא לוקח כדור של חגיגת שייצרו אותו במטבח או באמבטיה, או אלוקים יודע איך, ואף אחד לא יודע מה יש בפנים, כמה יש בפנים, ומה זה בדיוק עושה הכדור הזה.
איתן גורני: אם הכדור הזה, שהוא לוקח היום, דומה לכדור שהוא יקח בעוד שבועיים.
איתן גורני: יכול להיות שזה שהוא לקח היום הוא כדור חלש, ובעוד שבועיים שבישלו את זה בתוך סיר אחר.
איתן גורני: הייתי רוצה לבקש מהמשטרה, תביאו פעם לראות את הסרטונים שיש לכם, של המעבדות שבהם מייצרים את כל החומרים האלה.
איתן גורני: זה לא בית חרושת טבע המעבדות האלה, תראו איך אנשים צעירים, לוקחים את כל החומרים האלה בפה.
איתן גורני: גז הצחוק, מישהו שלוקח כזה בלון יודע מה יש בפנים?
איתן גורני: אולי זה לא גז הצחוק, אולי זה משהו אחר.
איתן גורני: אמרו להם, לוקחים, ואז חלק ניזוקים, חלק גם לא ניזוקים.
איתן גורני: והנזקים של הדברים האלה, יכול להיות שלא יהיה שום נזק, ויכול להיות שהם נזקים רבים.
איתן גורני: בכל החוברות השוויתי למה שאני הבאתי ולמה שאחרים הביאו.
איתן גורני: בכל הדברים האלה הנזקים כתובים, אז צריכים להכניס את זה לראש.
איתן גורני: אכיפה ודאי, אבל כולנו צריכים להירתם לאיזשהו מאמץ חינוכי.
איתן גורני: אנחנו עובדים עם גליה שחם מהמשרד שלכם.
איתן גורני: פה אנחנו צריכים לעשות הרבה יותר, זה לא שאנחנו לא עושים, אבל כמובן צריך לעשות הרבה יותר.
יואב בן ארצי: אני מרכז את תחום הטיפול והשיקום ברשות העירונית, אני מייצג גם את ד"ר בני אברה
יואב בן ארצי: מי שטס לחוץ לארץ לפני כמה ימים.
יואב בן ארצי: אני גר בעיר הזאת, המצב הוא קטסטרופלי, ההשלכות הן גם מכל הכיוונים, גם אלימות.
יואב בן ארצי: השבוע הלכתי בשבת לאיזשהו מקום, היה שם אפטר פארטי.
יואב בן ארצי: היו שם מכות, האנשים היו שפוכים לחלוטין, חיוורים כמו סיד, אבל הצליחו להרביץ מכות אחד לשני, וזה היה בהשפעה של החומרים האלה.
יואב בן ארצי: חוץ מאשר רואים, בכל מקום יש אותם מועדונים שמאוד מרכזיים, מוכרים בצורה חופשית את בלוני הגז, ומי שראה בתכנית "עובדה" אפשר להשיג את זה בצורה קלה ביותר.
יואב בן ארצי: החלק של החינוך הוא חלק חלקי.
יואב בן ארצי: אני מדבר על אנשים שהם בני שמונה עשרה ויום שמשתמשים בחומרים האלה, ותשע עשרה ועשרים, כבר לא שייכים למערכת החינוך ומה אנחנו עושים איתם.
יואב בן ארצי: אם אפשר לכוון, בני שלח אליך מסמך והוא מופיע כאן.
יואב בן ארצי: הייתי רוצה לכוון לסעיף 3 במסמך הזה, כי אני חושב שכדאי להתדיין.
יואב בן ארצי: הצעת חוק לפיה פקודת הסמים לא תתייחס לאיסור מכירת חומר פסיכו-אקטיבי מסויים, אלא תאסור באופן גורף מכירת כל מוצר המכיל מרכיבים פסיכו-אקטיביים מחוץ לבית המרקחת וללא קבלת מרשם רפואי.
יואב בן ארצי: לא שזה יעצור את התופעה לחלוטין, אולי זה קצת נאיבי.
איתן גורני: תוכל לאסור עם זה בנזין.
יחיאל חזן: הוא משמש גם לתעשיית המזון.
קריאה: לכן אתה לא יכול להגביל אותו רק לבית מרקחת.
יואב בן ארצי: אז לא בית מרקחת, בטח בפיצוציות, שם זה לא תעשייה ולא מזון.
מיקי אריאלי: הרעיון הוא מבורך.
מיקי אריאלי: זה קצת גורף, באיזשהו מקום אני בעד כן לעשות הגבלה.
מיקי אריאלי: אני רואה את הבעיות.
יואב בן ארצי: בוא נאמר שפקודת הסמים היום, והדרך של "סמוך" "ברוך" היא דרך בעייתית.
יואב בן ארצי: אנחנו מגששים באפלה, ובדרך כלל אחרי מקרים שהם מאוד בעייתיים.
יואב בן ארצי: צריך לחשוב על דרך אחרת, פקודת הסמים לא עונה על כל החומרים האלו.
יחיאל חזן: אתן בבקשה את רשות הדיבור לקצין המשטרה.
ירון שטרית: קצין נוער מטה הארצי בירושלים.
ירון שטרית: רציתי להשלים את מה שאמר מר משי.
ירון שטרית: אז נכון שעיריית תל אביב לקחה את זה בשיא הרצינות, הם תוקפים את זה יחד עם המשטרה בצורה מאוד טובה.
ירון שטרית: רק בשבוע האחרון, אני יכול לומר, נערכו תשעה מבצעים בתל-אביב.
ירון שטרית: תקפו 57 פיצוציות, והשתתפו כמעט 100 שוטרים ומתנדבים.
ירון שטרית: אמנם נפתח תיק פלילי אחד על פיצוציה שנתפסה שם על סמים, אבל ככל שהלחץ יהיה יותר גדול, כך לדעתי אנחנו נוריד את הכמות של המכירות של כל החגיגת וכל הסמים האחרים.
יחיאל חזן: נמצא פה גם נציג של היצרנים.
יחיאל חזן: אני רק רוצה לשאול, אתה אומר שכתוצאה מהלחץ המאסיבי כנגד מי שמוכר בפיצוציה, הוא מבין שהוא כורת את הענף שהוא יושב עליו.
יחיאל חזן: אז למה חיכיתם עד עכשיו, זאת השאלה ששאלתי קודם גם את נציג עיריית תל-אביב.
יחיאל חזן: למה עד עכשיו, הרי זה לא עניין שפתאום נולד.
ירון שטרית: אנחנו לא אוכפים על פי מה שנקרא – אנחנו משתתפים עם העירייה.
ירון שטרית: כתוצאה מחוקים שיש אצל אכיפת העירייה, אנחנו משתתפים איתם ומתלווים אליהם לטובת העניין הזה.
ירון שטרית: מבחינת חוק העונשין, אין לנו שום סעיף שאנחנו יכולים לסמוך עצמנו עליו, ולטפל בזה.
ירון שטרית: נשמח מאוד לטפל בזה אם יכניסו את זה לפקודת הסמים.
ירון שטרית: נטפל ונאכוף את זה במלוא המרץ, גם לגבי העניין של הבנגים שהם מוכרים.
ירון שטרית: היום עשינו סוויץ' בנושא הזה, אנחנו מכניסים לפיצוציות סוכנים סמויים, ואם אנחנו מקבלים מהבעלים הסבר איך להשתמש בנושא הזה של הבנג, אז אנחנו עוצרים אותו.
ירון שטרית: אז אנחנו מכניסים אותו על מכירת כלי עישון.
ירון שטרית: זאת אומרת מנסים להתחכם כמה שאפשר יותר, למרות שמבחינת החוק, אין לנו שום סמכות.
ירון שטרית: בחוק העונשין היה סעיף 338, בחוק העונשין 8, סעיף של רשלנות.
ירון שטרית: לצערנו אנחנו לא יכולים להשתמש בו בהנחיית משרד המשפטים.
יפעת שטיינברג: אני ראש חוליית מחקר סמים באגף המודיעין במשטרה.
יפעת שטיינברג: לגבי הפיצוציות, יש מבצע שמתנהל כרגע ברוב הארץ, מיקי ישלים אותי בהמשך.
יפעת שטיינברג: מבצע שיזם אותו משרד הבריאות, והמשטרה הצטרפה.
יפעת שטיינברג: בעקבות המבצע נעשתה הפעילות שירון דיווח עליה בתל אביב.
יפעת שטיינברג: בירושלים, גם כן מתקיים מבצע.
יפעת שטיינברג: למעשה הפיצוציות בירושלים – לא נמצא בהן חומרים כאלה, כנראה שהם הורידו אותם מהמדפים עוד לפני שהמשטרה הגיעה.
יפעת שטיינברג: גם בשרון לפי מה שאני יודעת.
מיקי אריאלי: גם באילת, אנחנו מתחילים עכשיו את המבצע באילת.
יחיאל חזן: יש לכם כוח אדם מספיק לזה?
מיקי אריאלי: לא.
יחיאל חזן: מה כוח האדם שעומד לרשות המשרד שמטפל ובודק את הדבר הזה?
ירון שטרית: על חשבון דברים אחרים.
יחיאל חזן: אני לא מדבר על המשטרה, אני מדבר על משרד הבריאות.
יחיאל חזן: אני רוצה לדעת פעם אחת ולתמיד, הרי התקציבים הם אדירים במשרד.
מיקי אריאלי: במחוז המרכז מטעם משרד הבריאות, מחדרה לגדרה, יש חמישה מפקחים שיש להם סמכות תפיסה.
מיקי אריאלי: כל הרעיון הזה שיש תפיסה, שאפשר לתפוס את החגיגת ולהוציא את זה.
יחיאל חזן: למה רק 5%?
מיקי אריאלי: אתה יודע כמוני מה קורה בתקציב משרד הבריאות.
מיקי אריאלי: אני חייב לציין את הפעילות של שירות המזון, אני לא נמצא בשירות המזון אלא ברוקחות, אבל ביקשו ממני לעשות את השידוך המבורך הזה.
מיקי אריאלי: יש אנשים שמוכנים לא לקבל כסף, שעות נוספות, שום דבר, אבל רואים את זה בתור מצווה, ברכה.
יחיאל חזן: אז מה הבעייה להכשיר את האנשים האלה?
מיקי אריאלי: צריך סמכויות ואין מספיק כוח אדם.
מיקי אריאלי: צריך סמכויות תפיסה.
יחיאל חזן: אתה אומר שיש חמישה אנשים בכל המחוז שיש להם סמכות תפיסה.
יחיאל חזן: מי שמקנה להם את זה זה החוק, או האוצר מאציל את הסמכות.
יחיאל חזן: זאת אומרת, יש פה בעיה שהשר לא מאציל, אבל יותר כי אין מספיק אנשים מוכשרים?
יחיאל חזן: נכון, יש בתוך המערכת.
יחיאל חזן: לפני רגע אמר מיקי שיש אנשים שיכולים לעשות את זה בהתנדבות.
יחיאל חזן: זאת אומרת הם עובדים במשרד, ולא מקבלים תוספת.
מיקי אריאלי: החמישה שעובדים, באמת עובדים ארבע שעות והם לא יקבלו שכר על הסיפור הזה.
מיקי אריאלי: אבל רואים את זה פשוט בתור מצווה.
יפעת שטינברג: מה שאני רוצה להגיד הוא ששיתוף הפעולה בין משרד הבריאות, העיריות, משטרת ישראל, מניב תוצאות.
יפעת שטינברג: עובדה שבירושלים לא נמצאו חומרים כאלה בפיצוציות.
יפעת שטינברג: מה שכן, צריך אורך נשימה להמשיך ללחוץ כדי שהרשויות לא ייעלמו והפיצוציות יחזרו להפיץ את החומרים האלה.
יפעת שטינברג: לגבי הנושא של הפיצוציות - לגבי גז הצחוק, היה דיון בוועדה לפני הפגרה של הקיץ.
יפעת שטינברג: אז סוכם לא להכניס את זה לפקודת הסמים.
יפעת שטינברג: לאור חומרת התופעה, אני חושבת שאולי הדרך להתמודד עם התופעה הזאת לגבי גז הצחוק ספציפית, אולי להמליץ להכניס את זה לפקודת הסמים, כי אנחנו רואים שבכל דרך אחרת זה נתקע, התקנות הועברו למשרד המשפטים.
יפעת שטינברג: עובדה שזה תקוע, והמצב הולך ומחמיר.
יפעת שטינברג: מתארים תופעות איומות ונוראות, אני חושבת שאנחנו לא יכולים להישאר אדישים לזה, צריכים להמליץ להכניס את זה לפקודת הסמים.
יפעת שטינברג: זה לגבי גז צחוק.
יפעת שטינברג: לגבי חומרים חוקיים בכלל, שיש להם השפעות פסיכו-אקטיביות.
יפעת שטינברג: כמו שאיתן אמר, זה לא ריאלי להכניס את החומרים האלה לפקודת הסמים, זה בלתי אפשרי.
יפעת שטינברג: רוב החומרים הם חומרים בשימוש יום יומי, זה בלתי אפשרי.
יפעת שטינברג: אנחנו חייבים לצאת בהסברה, בחינוך, תשדירי שירות, להביא לידיעת ההורים, הציבור, הנוער, המחנכים וכו', בגלל שזאת הדרך היחידה.
יפעת שטינברג: כמויות כאלה של חומרים, ההצעה הזאת שלכם - - -
יחיאל חזן: יפעת, אני רוצה לשאול שאלה, בפועל אמר פה נציג של עיריית תל-אביב אלחנן, שזה נמצא בריכוזים מסויימים, המכירה של גז הצחוק.
יחיאל חזן: בכניסה למועדונים, במקומות בילוי מסויימים.
יחיאל חזן: המשטרה לא יכולה היום - - -
יפעת שטיינברג: המשטרה אוכפת חוק.
יחיאל חזן: הרי את גז הצחוק מותר למכור באישור רק לרופאי שיניים.
יחיאל חזן: זה מה שהחוק מגדיר.
יחיאל חזן: מי יכול לקנות את זה, רופא שיניים.
יחיאל חזן: נכון שהתעשייה של המזון גם כן צורכת את זה.
יחיאל חזן: אבל כאשר רוכל עומד בכניסה לדיסקוטק עם בלון גדול, והוא מוכר ב-15 שקלים או ב-20 בלון עם גז צחוק, אי אפשר לעצור אותו?
יחיאל חזן: אני לא מבין מה החלמאות הזאת.
יפעת שטיינברג: התקנות עוד לא הותקנו.
יפעת שטיינברג: אין לנו סמכות.
יפעת שטיינברג: אין על סמך מה.
יחיאל חזן: הדבר היחידי שאתם יכולים לתת זה קנסות?
יפעת שטיינברג: זו רוכלות של העירייה.
יחיאל חזן: יש פה נציג של משרד המשפטים?
יחיאל חזן: לא אין.
יפעת שטיינברג: יש עוד דבר שאני רוצה לציין לגבי החומרים החוקיים האלה, שאני חושבת שזה משמעותי.
יפעת שטיינברג: חציית המחסום הזה של בן נוער שמשתמש גם בחומר חוקי שהוא פסיכו-אקטיבי, אולי יכולה יותר בקלות לסלול לו את הדרך גם לחומרים שהם לא חוקיים, שזה מאוד משמעותי.
יפעת שטיינברג: לכן נושא ההסברה בתחום הזה הוא מאוד חשוב.
יפעת שטיינברג: תשדירי שירות, כל הזמן להכניס לראש.
יונה אמיתי: התמונה בפסיפס הזה הוצגה בצורה שהיא מתחילה להתבהר עכשיו יותר.
יונה אמיתי: אני מסכים במאה אחוז עם מה שנאמר, שזה קרב מוחות בין היצרנים למשווקים, לבין הרשויות.
יונה אמיתי: משום שמבחינה כימית, ניתן בקלות רבה לשנות את המולקולה, ואכן מגוון התכשירים הפסיכו-אקטיביים גדול, ויכול להיות יותר גדול.
יונה אמיתי: בתור דוגמה, סם כמו אמפיתמין, סם מרץ, אקסטזי, יש לו כ-20 או 30 מולקולות בווריאציה קטנה ביותר שהם משיגים אפקט דומה.
יונה אמיתי: ברור שאי אפשר בפקודת הסמים להכניס את כל מאות החומרים האלה.
יונה אמיתי: אבל בכל זאת, צריך לאתר איפה הבעיה.
יונה אמיתי: אם מבצעי האכיפה האלה, כמו שאמר ירון למשטרה קודם, נגמרים בכך שיש 9 מבצעים, 57 פיצוציות, 100 שוטרים ומתנדבים, נפתח רק תיק פלילי אחד, כאן הבעיה.
יונה אמיתי: זאת אומרת, הפער בין התיזמון של כל הרשויות למבצעים, לבין השורה התחתונה על מי שמים את היד, הפער הזה מחייב טיפול שורש, משום שאי אפשר לרוץ אחרי כל פיצוציה, ואחרי כל משווק זעיר.
יונה אמיתי: זה כמו שהיתה בזמנו קדחת הנילוס המערבי, כאשר פיספסו את ההזדמנות לתקוף את היתושים בבסיסי ההמראה שלהם בביצות, היו צריכים לרוץ בכל רחוב ורחוב ואחרי כל יתוש ויתוש.
יונה אמיתי: או כמו שמלחמת ששת הימים נפתחה עם חיסול חיל המצרי על הקרקע, זה חסך לרוץ אחרי כל מטוס ומטוס באוויר.
יונה אמיתי: צריכים ללכת אחרי צינורות היבוא והייצור הגדולים בארץ.
יונה אמיתי: משרד הבריאות יכול לסייע בכך, שפקודת הסמים תתעדכן מעת לעת, ותכניס חומר.
יונה אמיתי: הדוגמה של הקטינון היא דוגמה קלאסית.
יונה אמיתי: אותרה תופעה, החומר נכנס לרשימת הסמים, עכשיו יש לכם את הסמכות לבצע פעולות, ולא לבוא עם תסכול כזה גדול, שמוציאים 100 איש ויש תיק אחד בלבד.
יונה אמיתי: הפער הזה מחייב טיפול.
יונה אמיתי: אני רוצה לסכם את דבריי.
יונה אמיתי: נושא החינוך הוא אלף בית.
יונה אמיתי: נושא האכיפה מחייב עידכון פקודת הסמים כדי לתת למבצעים תוקף אמיתי.
יונה אמיתי: הנושא של לרוץ אחרי המשווקים והיצרנים, השתמשת במונח פיגוע חברתי, זה נכון, הממדים של התופעה אדירים, וצריך להתייחס לזה בהתאם.
יונה אמיתי: אז נכון שגם עבודות החבלה בשכם נעשות במטבח הביתי, וקשה לתפוס כל יצרן.
יונה אמיתי: אבל כאשר יצרן אחד כזה, צריך לשים אותו בצורה כזאת עם גיבוי חוקי, שירתיע עשרים אחרים.
יונה אמיתי: הפער הזה לא יכול לעבור בשתיקה.
איתן גורני: יש קבוצה שלמה של חומרים שקוראים לה חומרי מוצא.
איתן גורני: חומרי מוצא זה חומרים שאפשר לייצר סמים, אבל אפשר לעשות גם דברים אחרים.
איתן גורני: הם משמשים בתעשייה.
איתן גורני: ישנה ועדה על פי אמנת האו"ם האחרונה של 1988, כל מדינה מחוייבת לפקח על חומרי המוצא, ובתוכם ישראל.
איתן גורני: ובאמת, באה עכשיו ועדה מהאו"ם לראות איך אנחנו עושים כל מיני דברים, גם את זה.
איתן גורני: אז אנחנו משתדלים בעזרת המשרדים לפקח על חומרי המוצא, זה משרד הבריאות, משרד המסחר והתעשייה, המשרד לאיכות הסביבה, משרד המשפטים, אנחנו, המשטרה, המכס, כמה מהחברים יושבים כאן בוועדה על חומרי מוצא.
איתן גורני: יש עדיין חורים, כי לא הושלמה החקיקה והתקנות לגבי חומר מוצא, ועל זה אנחנו עובדים.
איתן גורני: כשאנחנו עובדים, אז אנחנו עובדים בקצב של משרד המשפטים, שאיננו כאן.
איתן גורני: בקצב של הכנסת, גם הכנסת לפעמים לא תמיד ממהרת לחוקק בתחומים שלא קורה משהו ואין אסון, אז על זה אנחנו עובדים.
איתן גורני: נושא עידכון פקודת הסמים.
איתן גורני: יש דברים שאפשר לעדכן כמו הקטינון, וזה גם לקח לנו הרבה זמן.
איתן גורני: אם יבטלו את הוועדה לסמים, ונצטרך לרוץ בין כל הוועדות, אז בכלל זה יקח עוד יותר הרבה זמן.
איתן גורני: הוכנה על ידי מיקי אריאלי ממשרד הבריאות, ועל ידינו הצעה.
איתן גורני: ההצעה אומרת שכאשר יש חומר חדש שאנחנו יודעים שהוא מזיק, ואנחנו עומדים להכניס אותו לפקודת הסמים, והוא ייכנס, אזי יהיה דרך להכריז עליו הכרזה מיידית לתקופה של שלושה ארבעה חודשים, והסם הזה יהיה אסור על פי הכרזה.
איתן גורני: זה יכול להיות שר הבריאות, זה יכול להיות המנכ"ל לרשות למלחמה בסמים.
איתן גורני: החומר הזה יהיה אסור עד השלמת הליכי החקיקה.
איתן גורני: לא המצאנו את זה, זה קיים בארצות הברית.
איתן גורני: שאם החליט מי שהחליט, מכריזים עליו כסם אסור.
איתן גורני: אילו זה היה קורה בזמן הקטינון, יכולנו להכריז על הקטינון כבר לפני שנה, ואז להשלים בשקט את הליכי החקיקה.
יונה אמיתי: מהכרזה כזאת אפשר להוציא תיק פלילי?
איתן גורני: נכניס בפקודת הסמים סמכות לאיקס, זה יכול להיות שר הבריאות, זה יכול להיות המנכ"ל שלנו.
איתן גורני: והוא אומר, אבל על חומרים שיש בכוונתנו להכניסם, ואנחנו יודעים שנכניס אותם.
איתן גורני: זה יכול לעזור, למשל מה שיפעת אמרה כאן לגבי גז הצחוק.
איתן גורני: אם נחליט, וישנה ועדה בינמשרדית שמחליטה לגבי החומרים האלה, ועדה שהיא בראשות הרשות שלנו.
איתן גורני: שוב פעם שותפים בה כמעט כל מי שיושב כאן מסביב לשולחן.
איתן גורני: מחליטים, אנחנו הולכים על הקטינון, אנחנו הולכים על גז הצחוק.
איתן גורני: וישנם מדענים, שמסבירים לנו.
איתן גורני: וזה לא כך.
איתן גורני: ההחלטה להגיד שגז הצחוק נכנס לפקודת הסמים מגובה על ידי כל הגורמים המדעיים שאומרים לנו שזה אפשר, וצריך.
איתן גורני: אז הדבר הזה יהיה אפשרי.
איתן גורני: גם יש הצעה מקבילה גם של המשטרה, גם של משרד הבריאות, גם שלנו, לגבי מה שאתה אמרת, על השינוי המולקולרי.
איתן גורני: להרחיב קצת את פקודת הסמים ולומר, שאתה מדבר על הסם המסויים, וכל הרכיבים המולקולריים הדומים שמגיעים לאותו אפקט.
איתן גורני: יש מומחים, בית המשפט עובד לפי עדויות, ועדויות מומחה.
איתן גורני: ואז אתה תיקח את האקסטזי ותשנה בו איזשהו גורם, אבל הוא עדיין יישאר אקסטזי במהותו, פקודת הסמים תחול עליו למרות הדברים.
איתן גורני: זאת אומרת, יש לדברים פתרונות.
דן גולדנברג: אני העוזר של חבר הכנסת רומן ברונפמן.
דן גולדנברג: אני רוצה לומר כמה דברים.
דן גולדנברג: ראשית, לגבי המאבק בכלי העישון, זה מאבק לגיטימי, אבל זה מאבק שלא יסתיים לעולם.
דן גולדנברג: כי אם יוציאו את הבנגים, אז יתחילו לייצר בנגים תוצרת עצמית, וזה היה המצב עד לפני עשר שנים.
דן גולדנברג: ניירות גלגול לא יוציאו מחוץ לחוק, כיוון שיש אנשים שמעשנים טבק ומוכרים טבק לגלגול בפיצוציות.
דן גולדנברג: התוצאה של הוצאת החגיגת אל מחוץ לחוק, היא אותה תוצאה של הוצאת האקסטזי מחוץ לחוק, וזה יצירת שוק שחור ענף, מאוד מאוד ריווחי, שלצערי הרב ימשיך ושמעורבים בו עבריינים שימשיך לחגוג ולפרוץ.
דן גולדנברג: אני רואה בעייה דווקא בהסברה.
דן גולדנברג: בצורת ההסברה ובמדיניות ההסברה, אני חושב שצריך לאמץ מדיניות אחרת.
דן גולדנברג: איתן יודע על איזו מדיניות אני מדבר, ואני מדבר על מדיניות של מיזעור נזקים.
דן גולדנברג: זו מדיניות שמצד אחד מנסה בוודאי לילדים או לבני נוער, להרחיק אותם ככל האפשר מסמים מכל הסוגים.
דן גולדנברג: אבל צריך להבין, אלכוהול זה סם שגורם להרבה מאוד נזק בכל העולם, והורג הרבה יותר אנשים מכל הסמים האסורים.
דן גולדנברג: כך גם טבק, וזה סמים, כשאלכוהול לדוגמה יש בשולחן הפסח ובערב שישי.
דן גולדנברג: זה המקום הראשון שאנשים נחשפים לסמים כאלה.
דן גולדנברג: מדיניות מיזעור נזקים, לוקחת את תופעת הסמים כבעיה חברתית כלל עולמית.
דן גולדנברג: אין מדינה בעולם שאין בה סמים, ומנסה להתמודד איתה בצורה אחרת, וזאת המדיניות שצוברת תאוצה יותר ויותר בעולם, שמבחינת ריאל פוליטיק, מגלות שהשיטה של הנסיון להיאבק בצורה גורפת ועם איסור מוחלט, ואם סנקציות פליליות, ועם כל הדברים האלה, לא מצליחים להגיע לתוצאה רצויה.
דן גולדנברג: והתוצאה הרצוייה היא בהחלט להפחית את כמות השימוש בסמים, והם מאמצים מדיניות אחרת.
דן גולדנברג: זה קורה בקנדה, אוסטרליה, אנגליה, שווייץ.
יחיאל חזן: ראינו מדינות שהם התירו בעבר, והם חזרו בחזרה למדיניות.
יחיאל חזן: אין ויכוח לגבי השאלה האם השימוש בסמים מזיק לבריאות או לא.
יחיאל חזן: זה מזיק, אבל אנחנו מנסים לשנות את התופעה.
איתן גורני: אי אפשר ללכת רק בזרוע אחת.
איתן גורני: יש מניעה ויש אכיפה, שניהם ביחד.
יחיאל חזן: נמצא פה מנכ"ל מקסימה, שמייצרת את גז הצחוק, כך אני מבין.
יחיאל חזן: בוא ותציג את העמדה.
יחיאל חזן: אני חייב רק לומר לך, שלפני שנכנסתי לוועדה, התקשר אליי ראש המועצה של מצפה רמון, שבה נמצא המפעל.
יחיאל חזן: ביקש את העזרה שלא נוציא את גז הצחוק מחוץ לחוק, כדי שהעובדים שם יעבדו.
יחיאל חזן: אז כל אחד בוכה מאיפה שכואב לו.
מוטי קסלר: מקסימה היא חברת ציבורית, נסחרת בבורסה בתל-אביב.
מוטי קסלר: המפעל שלנו נוסד במצפה רמון.
מוטי קסלר: אני לא אתייחס לחומרים שהוזכרו פה לפני כן, חומרים ממכרים מחגיגת, דבק מגע, וכן הלאה.
מוטי קסלר: לגבי חומרים אחרים, יש פה אנשים עם הרבה ידע מאשר יש לי.
מוטי קסלר: כמה מלים לגבי גז הצחוק.
מוטי קסלר: גז הצחוק ברוב מדינות העולם מוגדר כתרופה, תרופה מאוד חשובה, שזה לא המצב בישראל.
מוטי קסלר: זה בעצם היעד שהיינו ממליצים עליו, היינו רוצים ללכת עליו ולעזור להגיע אליו.
מוטי קסלר: אם הוועדה המכובדת תוכל להצטרף ולבקר בבתי חולים כמו סורוקה, תל השומר, ולדבר עם הרופאים המרדימים שעובדים שם, לשמוע על היתרונות של גז הצחוק, אלה מצבים שאנשים פשוט – אני לא מתרגש לראות אנשים במצבים שונים, אנשים מזילים דמעות.
מוטי קסלר: כאשר שומעים רופאים במחלקות אונקולוגיות שמספרים איך ילדים שצריכים לעבור דיקורים ובדיקות אחת לשבוע, ולפני כן היו צריכים לעבור הרדמה מלאה, או טיפולים מאוד כואבים כמו החלפת תחבושות לאחר שנכוו או נשרפו, והיום באמצעות הטיפול עם גז הצחוק, שהוא לא ממכר, ההשפעה מאוד מהירה תוך חמש דקות, ותוך חמש דקות ההשפעה מתפוגגת, אפשר לצאת וללכת.
מוטי קסלר: ואיך החיים של אותם ילדים ואנשים נעשו יותר קלים, אז יבינו מאיפה אנחנו באים.
מוטי קסלר: זה מוצר מאוד חשוב, שאנחנו רוצים לקדם את השימוש שלו, אבל למטרות חשובות כתרופה.
יונה אמיתי: אם זה ניתן באופן מבוקר, אז זה טוב מאוד.
יונה אמיתי: הבעיה היא שזה לא כך בחוץ.
יחיאל חזן: זה לא בדיוק כמו שאתה מציג את זה.
יחיאל חזן: יש בעיה אחרת שאתם מייצרים, ובפועל, מי שהולך ועושה מזה עסקים, הוא בדרך בינתיים פוגע באנשים.
מוטי קסלר: אני אגיע לזה, ואני אמליץ על הדרכים לפתרון.
מוטי קסלר: גז הצחוק הוא תרופה מאוד חשובה, כמובן כאשר מיישמים אותה בצורה נכונה.
מוטי קסלר: לארץ זה מגיע בדרכים שונות.
מוטי קסלר: יש פה דוגמה שאפשר לקנות בלונים קטנים באינטרנט.
יחיאל חזן: אנחנו יודעים את זה.
מוטי קסלר: מה שמקסימה עושה, מי שפונה אלינו, אנחנו מבררים אם יש לו מספר רופא.
מוטי קסלר: נכון שראו בתכנית "עובדה" שמישהו ציטט מספר לא נכון.
מוטי קסלר: אבל כל זמן שזה לא מוגדר כתרופה, אין לנו דטא-בייס עם קשר למשרד הבריאות לבדוק אם הרופא הזה קיים או לא קיים.
מוטי קסלר: האמצעים האלה לא קיימים.
מוטי קסלר: כל מפיץ שיש לנו, אנחנו מחתימים אותו על הצהרה שהוא מוכר את זה רק לשימוש כתרופה שאת זה החוק לא דורש מאיתנו, אנחנו הולכים מעבר לחוק.
מוטי קסלר: אנחנו רוצים להגן על שמנו הטוב ועל המוצר.
מוטי קסלר: לפני כחצי שנה בעקבות אתר באינטרנט, ראיתי שאנשים מוכרים בלונים גדולים יותר.
מוטי קסלר: שכרנו את שירותי מודיעין אזרחי.
מוטי קסלר: הם הלכו לקניון בכפר סבא.
מוטי קסלר: קיבלתי תיק שלם על הבן אדם שמוכר את זה, העברנו למשטרה, לא נעשה שום דבר.
מוטי קסלר: כי שוב, המשטרה בצדק מציינת שאין לה את הכלים.
מוטי קסלר: אנחנו מכספנו משתדלים בכל מקום לעצור את זה, והדרך לעשות את זה היא לרשום אותו כתרופה.
מוטי קסלר: אם הוא ייכנס לפקודת הסמים המסוכנים, כל הפעילויות המבורכות האלה לא יוכלו להתבצע, כי הרופא יצטרך למדוד כל כמות אם זה בחדר לידה כתחליף לאפידורל.
איתן גורני: אתה טועה טעות גדולה לגבי פקודת הסמים.
איתן גורני: פקודת הסמים רובה, 90% ממנה מכילה חומרים שהם רפואות, והם מותרים לשימוש רפואי על פי מרשם רופא.
איתן גורני: כמו מורפיום, כמעט כל הסמים.
איתן גורני: מדובר על שימוש לא לגיטימי, על שימוש לא אסור.
איתן גורני: אתה מתפרץ לדלת פתוחה.
איתן גורני: החומר הזה לשימושים רפואיים אין איתו בכלל בעייה, ואין איתו הגבלה.
איתן גורני: הבעייה היא הזליגה שלו לשימוש, ואיך אתה יכול לעצור – אתה ועד המשטרה בחוץ, את השימוש הזה למטרות הלא לגיטימיות והמסוכנות שלו.
איתן גורני: כי כשרופא מרדים, או נותן גז הצחוק, או כל חומר הרדמה אחר, הוא נותן את הכמויות לפי משקל, ולפי המצב.
איתן גורני: וכשמישהו בוחר בלון, אתה אפילו לא יודע אם הבלון הראשון והשלישי מכילים את אותה כמות ואת אותה איכות של חומר.
איתן גורני: על זה אנחנו זועקים.
יחיאל חזן: כמי שעוסק בתחום הזה, אתה יודע שכל אחד יכול להשיג את הדבר הזה, אין שום בעיה.
מוטי קסלר: מכיוון שזה רשום כתרופה.