GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חמי דורון: אז אני ממש לא מאמין במבצעים, כי אני לא חושב שמשטרה מסוגלת היום לעשות, אולי גם היא לא כל כך רוצה, אז היא תעשה איזשהו מבצע לצרכי הסברה, וצרכי פרסום.
חמי דורון: אני יודע שאולי זה לא נוח למשטרה שאני אומר את זה, אבל אני רואה את זה גם בדברים אחרים.
חמי דורון: אני רואה את זה בגניבת מכוניות, אני רואה את זה בכל מיני עבירות נגד רכוש, זה בכלל לא מעניין אותם.
חמי דורון: לא מחפשים, לא בודקים, לא מעניין אותם.
חמי דורון: אם נופל להם במקרה שהם פשטו לאיזשהו מקום, ובמקרה מצאו רכוש גנוב, אז הם מצאו.
חמי דורון: אבל בעיקרון, כנראה שזה לא במסגרת המערך וסדר העדיפויות של המשטרה.
חמי דורון: יש לזה פתרונות.
חמי דורון: יש לזה פתרונות אדוני היושב ראש, הפתרון הזה הוא מאוד פשוט, הוא נמצא מתחת לפנס, מה שנקרא מתחת לאף.
חמי דורון: הפתרון לזה היום להסמיך ברשויות המקומיות את הפקחים העירוניים, כמו שהסמיכו אותם לעשות דו"חות חנייה, וכמו שהסמיכו אותם לעשות דו"חות על עבירות תנועה מסויימות, ניתן להסמיך פקחים ברשויות המקומיות גם לצורך פקודת הסמים המסוכנים.
חמי דורון: יותר מזה, זה כאן, מפני שברגע שאתה נותן דו"ח על דבר כזה, אתה יכול לשאוב את הכוח מחוק רישוי עסקים.
חמי דורון: זהו חוק עירוני, ואז אדוני היושב ראש, אני רוצה לראות את הפיצוציה שבצו מינהלי סוגרים אותה לתשעים יום כי היא מכרה בנגים, כמה פיצוציות כאלה ימכרו?
חמי דורון: לא הרבה, אני מבטיח לכם.
חמי דורון: כי תשעים יום סגור את הפיצוציה, רע מאוד, אבל זו הדרך.
חמי דורון: לא ללכת לחפש את אותו נער מסכן שקנה, כי יש לפעמים את הלחצים של החבר'ה.
חמי דורון: הולכים לפעמים למסיבה, ושם מישהו נתן לו את זה.
חמי דורון: לא זה, המקור, המוכר, באלה לטפל.
חמי דורון: באלה לצערי הרב, אדוני היושב ראש, לא מטפלים.
חמי דורון: כי זה לא בסדר העדיפויות של המשטרה בצורה מיוחדת.
חמי דורון: לא מטפלים כי מערכת המשפט רואה את האנשים האלה, ונותנת להם עונשים מגוחכים.
חמי דורון: ולא מטפלים מכיוון שאני לא יודע כמה אירועים כאלה, או כמה דו"חות כאלה הגיעו לבית משפט בכלל, לגבי נושא של מכירת בנגים בחנויות, שזה לא חוקי למכור את הבנגים.
חמי דורון: לגבי כלי העישון - אנחנו לא אמסטרדם.
חמי דורון: זה נורא נחמד שמוכרים את זה בכל קופי שופ, זה מאוד יפה.
חמי דורון: אבל בישראל אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו את זה.
חמי דורון: אני אמנם נציג של מפלגה ליברלית מאוד, אני אישית חושב שאסור לתת שום דבר כזה של סמים קלים.
חמי דורון: אין בעיניי סמים קלים.
גילה פינקלשטיין: רשף חן שמע אותך?
חמי דורון: לרשף חן מותר לחשוב אחרת, גילה.
יחיאל חזן: רשף חן דווקא בעד מכירה של חגיגת.
חמי דורון: זו זכותו.
חמי דורון: אני חושב אחרת.
חמי דורון: אני חושב שלא צריך למכור שום סם.
חמי דורון: אני מציע אולי גם לרשף חן ידידי, שיילך לראות מה קורה עם בחור אחרי מריחואנה עם תאונת דרכים, שהיא זו שגרמה בעצם לתאונה.
חמי דורון: ואני כאיש ביטוח 25 שנים אומר לכם, שזה קיים וזה הרבה.
חמי דורון: ולכן אני לא חושב שצריך למכור סמים, אלא להיפך.
חמי דורון: אני חושב שצריך להילחם בזה בכל דרך.
חמי דורון: כן אפשר למכור סמים קלים למישהו חולה סופני.
חמי דורון: אם הגיעו הרופאים למסקנה שמריחואנה עוזרת לחולי סרטן, אז בטח שלא צריך למנוע את זה מהם.
חמי דורון: אבל מפה ועד לזה שזה יימכר ברחוב, מחר ימכרו את זה בבית מרקחת לכל דיכפין, או בסופר-פארם.
חמי דורון: ולכן כמו שלא לוקחים את זה לסופר-פארם, צריך לעשות מעשים ולעצור את הדבר הזה, גם בפיצוציות וגם בחנויות, כי הזמינות היא הבעיה.
חמי דורון: זה לא שהוא צריך לנסוע ללוד לאיזה כספומט לקנות את זה.
חמי דורון: הוא ניגש ברחוב הראשי לפיצוציה, ותמורת 25-30 שקלים קונה שני כדורים כאלה, וזאת הבעיה.
חמי דורון: ואני יכול להגיד לכם – אני בא מראשון לציון, הרבה מאוד פיצוציות בראשון לציון מוכרות את זה.
חמי דורון: אני אומר כי אני יודע, כי אני רואה.
חמי דורון: לכן אני חושב שיש שתי דרכים, אדוני היושב ראש, לפחות לי יש שתי הצעות שצריכות לצאת מהוועדה הזאת, ואני מתנצל שאני נשאר לכל הדיון, כי אני חייב לרוץ לעוד דיון נוסף, על בנייה בלתי חוקית בירושלים בוועדת הפנים יחד עם חבר הכנסת ניסן סלומיאנסקי, ולכן אני מתנצל על כך.
חמי דורון: אני מציע שתי הצעות.
חמי דורון: שיילכו בדרך של הסמכת הרשויות המקומיות – פקחי הרשויות המקומיות, המשטרה יכולה להסמיך את פקחי הרשויות המקומיות בעניין, מקבל את זה.
חמי דורון: זה ניתן לביצוע, זה נעשה כבר.
חמי דורון: אני אומר לך את זה באחריות.
גילה פינקלשטיין: מסתבר שהסיבוב של הפקחים לא עוזר.
גילה פינקלשטיין: בתל אביב זה לא עוזר.
חמי דורון: לא נכון.
חמי דורון: אני לא יודע מה בתל אביב, יכול להיות שיש לכם בעיה בתל אביב.
חמי דורון: אבל פיקוח עירוני, ברגע שנותן דו"ח על מכירה כזאת, באותו רגע, ופה החקיקה שלנו צריכה להיות בחקיקה ראשית, שברגע שניתן דו"ח כזה, תהיה סגירה מינהלית אוטומטית, לא ברירת קנס.
חמי דורון: סגירה מינהלית אוטומטית לתשעים יום לאותה חנות שרכשו שם את זה.
חמי דורון: בזה ייגמר הסיפור ומהר.
חמי דורון: תודה רבה.
יחיאל חזן: תודה רבה לך חבר הכנסת חמי דורון.
יחיאל חזן: חבר הכנסת ניסן סלומיאנסקי, גם חבר הוועדה.
ניסן סלומינסקי: אני אעשה את זה קצר, ואני גם מתנצל.
ניסן סלומינסקי: אני רואה שתי בעיות בנושא של חגיגת.
ניסן סלומינסקי: ראשית, עצם הלקיחה והתוצאות שלה.
ניסן סלומינסקי: ראינו מקרים שזה מביא לנזק אדיר, לא יודע אם למוות גם.
ניסן סלומינסקי: אבל ודאי לנזקים קשים מאוד.
ניסן סלומינסקי: הבעיה השנייה, שברגע שאתה מאפשר את זה, אז אוטומטית אנשים הרי לא יודעים להבחין, אם זה אז למה לא זה, ולמה לא זה.
ניסן סלומינסקי: ברגע שנתת רשות למשחית להשחית כמו שאומרים, אז הוא לא מבחין בין טוב לרע, ואפילו בין רע לרע.
ניסן סלומינסקי: אם את זה נתיר, אז יתירו גם את האחרים.
ניסן סלומינסקי: לכן אני חושב שצריך לעשות כל מאמץ שזה לא יהיה.
ניסן סלומינסקי: כשאני מדבר על כל מאמץ, אני חושב שהנקודה מתחילה הרבה לפני הענישה.
ניסן סלומינסקי: הענישה זה רק הסוף.
ניסן סלומינסקי: הנקודה תמיד צריכה להתחיל בחינוך.
ניסן סלומינסקי: אם אנחנו לא נדע לחנך את ילדינו, אבל קודם כל את עצמנו, אז לא נצליח.
ניסן סלומינסקי: אם לתפוס אחר כך את כל אותם אלה שלא מבינים למה, ורק דרך האיום של העונש לנסות לעצור את זה, זה בלתי אפשרי.
ניסן סלומינסקי: העונש נועד בדרך רק לבודדים, לחריג.
ניסן סלומינסקי: כשהסך הכל הרוב יודעים שהם בסדר.
ניסן סלומינסקי: אנחנו יודעים גם בהלכה היהודית, כאשר רבו הרוצחים, והסנהדרין לא הצליחה לטפל בזה - גלתה סנהדרין.
ניסן סלומינסקי: כלומר, ברגע שזה נהפך להליך, אם החברה חושבת כך ופועלת כך, ויש חריגים, אז העונש מסוגל לטפל בהם, אחרת אין שום דרך.
ניסן סלומינסקי: כדי שהחברה תבין, תפנים את זה, זה מתחיל בחינוך.
ניסן סלומינסקי: ובחינוך, כבר מגיל צעיר ביותר.
ניסן סלומינסקי: אני לא יודע אם בגן, אבל אני חושב שחלק מהחינוך שמתחיל בגן, אנחנו רואים שזה נשאר עד הסוף.
ניסן סלומינסקי: כשמחנכים ילדים בגן לדברים מסויימים, כשהם גדלים אלה הדברים שנשארים, שלא זזים.
ניסן סלומינסקי: אבל לפחות החל מגיל מסויים, להכניס לראש של ילדינו את כל הנושא של הסמים בכלל, וזה כולל את הדברים האלו, בלי הבחנה בין סם כבד לסם קל, ולסם קל קל.
ניסן סלומינסקי: אין הבחנה גם לגופו, וגם ברגע שתעשו את ההבחנה.
ניסן סלומינסקי: פרצנו את הכל.
ניסן סלומינסקי: הנקודה המרכזית צריכה להיות חינוך.
ניסן סלומינסקי: על זה צריכים לשבת עם משרד החינוך, עם הרשויות המקומיות, איך הדבר הזה ייכנס כהליך, כאשר ילד גומר שמינית, לא רק שהוא יודע חשבון, זה מופנם אצלו באופן ברור להתרחק מזה כמו מאש.
ניסן סלומינסקי: אחר כך צריכה לבוא המערכת של הענישה, שמי שלא הופנם והתפתה, כאן צריכה לבוא מערכת הענישה.
ניסן סלומינסקי: אני מבין שהוסיפו את זה בתקנה.
ניסן סלומינסקי: אני לא יודע אם התקנה בתוספת שהוסיפו, רציתי מאוד לשמוע אתכם, אבל אני חושש שאני לא אצליח.
ניסן סלומינסקי: ליתר ביטחון הגשתי גם הצעת חוק שהונחה בכנסת.
ניסן סלומינסקי: הגשתי גם הצעת חוק, יכול להיות שהתחילו אותה עוד לפני שהוסיפו את זה לרשימה כתקנה.
ניסן סלומינסקי: היה חשוב לדעת, יכול להיות שזה מספיק ולא צריכים הצעת חוק.
ניסן סלומינסקי: ויכול להיות שצריכים הצעת חוק כשלעצמה.
ניסן סלומינסקי: צר לי, חשבתי שאני אספיק לשמוע אתכם כדי להבין אם לוותר על הצעת חוק, למשוך אותה, או להמשיך להתקדם איתה בנושא הזה.
יחיאל חזן: תודה רבה לחבר הכנסת.
יחיאל חזן: לפני שנמשיך בדיון, ניתן את רשות הדיבור לחברת הכנסת גילה, שהיתה שותפה לסדר.
יחיאל חזן: אבל לפני כן, אולי נראה פה סרט ששודר בחדשות HOT, כיצד פקודת הסמים הפלילה את מכירת החגיגת.
יחיאל חזן: נכון להיום החגיגת בפיצוציות, דבר שהוא עניין של כלום, לא בעייתי.
יחיאל חזן: אני מקווה שבסופו של הדיון, נמצא פתרון למכירה הזאת בפיצוציות.
יחיאל חזן: יכול להיות שאולי צריך להניח הצעת חוק על שולחן הכנסת.
ניסן סלומינסקי: אני הנחתי כבר, לכן רציתי מאוד לדעת אם יש צורך, או שהתקנה מספיקה.
יחיאל חזן: סך הכל אם התקשורת יודעת להגיע לשם מהר ובלי שום בעיה, אין לי שום ספק, שמשרדי הממשלה ומי שאוכף את החוק, ידעו לעשות את זה אפילו טוב יותר.
יחיאל חזן: בינתיים כנראה זה לא עוזר.
יחיאל חזן: (הקרנת סרטון) לפי דעתי, אם המשטרה רוצה לפעול בתחום הזה היא יכולה.
יחיאל חזן: יש להם מספיק נסיון בתחומים אחרים של מאבק בסמים.
יחיאל חזן: לצערי הרב, ממש לצערי הרב, ילדים תמימים נופלים למעגל הזה בלי להבין בכלל לאן הם נכנסים.
יחיאל חזן: אנחנו יושבים פה בדיון, מייד נשמע את החברים.
יחיאל חזן: אבל לפני שניכנס לדיון, חברת הכנסת גילה פינקלשטיין תרצה להשלים את מה שלא נאמר על ידי חברי הכנסת, בבקשה.
גילה פינקלשטיין: אני חושבת שיש לנו שתי אפשרויות איך לטפל בזה מיידית.
גילה פינקלשטיין: אני קוראת לזה אנטיביוטיקה מיידית.
גילה פינקלשטיין: מוכר משווק את הסם, חייבים לחשוב שהוא עבר עבירה פלילית, להתייחס אליו כעובר על עבירה פלילית.
גילה פינקלשטיין: כי זה אכן פלילי.
גילה פינקלשטיין: אם אנחנו רוצים לדאוג שתהיה לנוער שלנו אווירה מיטבית, להיות בטוחים, ושאנחנו נהיה שקטים, כמובן שאדם שמשווק את הסם, חייב לדעת שהוא עובר על עבירה פלילית.
גילה פינקלשטיין: ונושא חשוב אחר, שלא שמעתי שאף אחד משוחח על זה.
גילה פינקלשטיין: הבעיה שלנו שלפיצוציות האלה, יש להם קשרים בעיריות השונות, ברשויות, ואיכשהו הם מצליחים להיות חסינים בפני גורמי החוק העירוניים.
גילה פינקלשטיין: על זה צריכה להיות מירב תשומת הלב שלנו.
גילה פינקלשטיין: המעמד של הפיצוציות והקשרים הענפים שיש להן עם הרשויות העירוניות, איכשהו הם בטוחים שהם יעברו על החוק, וזה יעבור.
גילה פינקלשטיין: והם יצליחו להמשיך למכור את הסם בלי להיענש, אף אחד לא עומד על זה, אף אחד לא מטפל בנושא הזה.
גילה פינקלשטיין: מה לגבי הקשרים שיש לפיצוציות עם הרשויות העירוניות, מה אנחנו עושים בנושא?
גילה פינקלשטיין: אנחנו צריכים לצאת מהוועדה הזאת, עם ידיעה שיש להם קשרים בעיריות, ולכן הם ממשיכים למכור את הסם.
יחיאל חזן: חבר הכנסת חמי דורון אמר, שאולי צריך שהמשטרה תאפשר לרשות מקומית, או לפקחים, אני לא יודע אם הדבר הזה בכלל ניתן.
יחיאל חזן: יכול להיות שצריך לעשות שינוי חקיקה, צריך לבדוק את זה.
יחיאל חזן: לא הגיע לפה נציג של השלטון המקומי, אני מקווה שבהמשך הדיון הוא יגיע.
יחיאל חזן: אבל קודם כל הייתי רוצה לשמוע את המשטרה.
יחיאל חזן: ראינו שזאת לא בעיה בכלל.
יחיאל חזן: בשבוע שעבר קיימנו כאן דיון בעניין הפינוי של הדיירים הארעיים הנרקומנים בשכונת לוינסקי.
יחיאל חזן: אנחנו יודעים שרובם הגדול כבר חזר לאזור שם, ועברו לרחוב פרץ.
יחיאל חזן: אם אפשר שתתני לנו סקירה מה נעשה, ומה אתם חושבים שאתם הולכים לעשות.
יחיאל חזן: אני חושב שבאמת צריך לשנות את המצב.
יחיאל חזן: בקרב האזרחים במדינת ישראל ברור לכולם, שפיצוציה זה מקום שקונים גרעינים, ממתקים ושתייה.
יחיאל חזן: ביום שבת זה פתוח, וגם פתוח 24 שעות.
יחיאל חזן: הפיצוציות שנפתחו הן לטובת האזרחים, כדי שיתנו מענה טוב למי שנתקע אולי בלי שקית חלב, או הגיע מאוחר מהעבודה.
יחיאל חזן: במקום אותם מוצרים שנמצאים על המדפים, בעלי הפיצוציות הפכו להיות בעצם סוחרי סמים עם רשיון.
יחיאל חזן: זאת ההגדרה האמיתית והנכונה שלהם.
יחיאל חזן: כי סוחר סמים עד היום היה מסתתר, יושב בכל מיני מקומות.
יחיאל חזן: אני משוכנע שגם יש שם סחר בסמים, מעבר לחגיגת ולסמים הקלים האלה שהם קשים מאוד.
יחיאל חזן: אין סם קל.
יחיאל חזן: אני משוכנע.
יחיאל חזן: לפי דעתי, בדיון שהתקיים בפעם הקודמת, הסברתם שאי אפשר לעשות כמעט שום דבר.
יחיאל חזן: אנחנו נבדוק את זה, יש פה נציג של משרד המשפטים?
יחיאל חזן: לא הגיע.
יחיאל חזן: יש חוקי עזר עירוניים, אולי אנחנו צריכים לשנות את החוק, חבר הכנסת זאב.
יחיאל חזן: לא יכול להיות מצב שלאור היום ברשיון עסק, שעיריות מנפיקות לבעלי עסקים, שרוצים למכור מוצרים שלכל הדעות מותר למכור אותם- ממתקים, גרעינים, ומה לא חסר שם, בעיקר מוכרים שם סמים.
יחיאל חזן: אולי את שמייצת את המשטרה, יכולה להגיד שסגרו פיצוציה בגלל שנמכר סם שם.
יפעת שטיינברגר: ספציפית לנושא החגיגת.
יפעת שטיינברגר: החגיגת עדיין לא בפקודת הסמים.
יפעת שטיינברגר: משטרת ישראל פועלת על פי חוק.
יפעת שטיינברגר: לצערנו הרב, לדאבוננו הרב, החגיגת או הקטינון שזה החומר הפעיל בחגיגת, עדיין לא נמצא בפקודת הסמים.
יפעת שטיינברגר: חשבנו לתומנו שמחר ה-23 בדצמבר החומר ייכלל בפקודה, ותוכננו גם בעקבות זה פעילויות.
יפעת שטיינברגר: לדאבוננו הרב נודע לנו היום, ונציג משרד הבריאות ירחיב על הנושא הזה, זה לא נכנס לפקודת הסמים.
יחיאל חזן: מה הסיבה שזה לא נכנס?
יפעת שטיינברגר: אני מעדיפה שאנשים שהם יותר מומחים בתהליך עצמו ידברו על הנושא הזה.
מיקי אריאלי: לא היה נייר במדפיס הממשלתי, כדי להוציא אותו לרשימות.
יחיאל חזן: זאת אומרת עניין של כסף.
יפעת שטיינברגר: למרות שהחגיגת לא מופיע בפקודת הסמים, במהלך החודש, חודש וחצי האחרונים, ביוזמת משרד הבריאות, בסיוע מאוד מאסיבי של משטרת ישראל, נעשה מבצע בכל הארץ בפיצוציות, כאשר הסמכות להוריד את החגיגת מהמדפים, נתונה כיום רק בידי משרד הבריאות.
יפעת שטיינברגר: המשטרה נתנה ליווי, הורידה דברים אחרים, ודברים שהם בניגוד לחוק.
יחיאל חזן: אז אם במקום שהוא קיבל רשיון עסק, העירייה הנפיקה לבעל עסק רשיון עסק, ואת אומרת שהמשטרה מצאה שם סמים בלשון העם - - -
נסים זאב: זה לא סמים.
נסים זאב: אם היו סמים, יכלו לפעול.
יחיאל חזן: אני לא מדבר על החגיגת, שהוא עדיין לא נמצא בפקודת הסמים.
יפעת שטיינברגר: אם המשטרה מוצאת סמים, היא פועלת בהתאם לחוק.
יחיאל חזן: היא סוגרת עסק?
יפעת שטיינברגר: בוודאי, אם זה סמים.
יפעת שטיינברגר: במקרה הזה זה לא סם עדיין, זאת בדיוק הבעיה.
יפעת שטיינברגר: גם לא כלי עישון, זו אותה בעיה.
יפעת שטיינברגר: נעשו כל מיני פעילויות יפהפיות גם נגד כלי עישון, אבל הדברים האלה הם בעייתיים, כי הם לא מופיעים בחוק.
יפעת שטיינברגר: משטרה היום אוכפת את החוק שקיים, לכן מה שהופיע בסרט הזה, החגיגת, הסאלוויה, כל החומרים האלה, אלה חומרים שעדיין לא נמצאים בפקודת הסמים.
יפעת שטיינברגר: הסאלוויה זה גם חומר שגורם להשפעות.
יפעת שטיינברגר: אנחנו עוקבים אחריו.
יפעת שטיינברגר: אם אנחנו נראה שזה חומר שכדאי להכניס אותו לפקודת הסמים, אנחנו ניזום להכניס אותו לפקודת הסמים.
יפעת שטיינברגר: זה כבר נדון בוועדה לחומרים פסיכו-אקטיביים, לרשות הרשות למלחמה בסמים.
גילה פינקלשטיין: הסם הזה עולה חמישים שקל.
יחיאל חזן: הסאלוויה עולה תשעים, אבל החגיגת עולה חמישים שקל.
גילה פינקלשטיין: זה סם שיכול להרוג.
קריאה: זה חומר פסיכו-אקטיבי חוקי.
מיקי אריאלי: הוא כן מחוץ לחוק, הבעיה שהוא לא בתוך פקודת הסמים המסוכנים.
מיקי אריאלי: משרד הבריאות אסר על המכירה של החומר.
מיקי אריאלי: הבעיה שלנו שהוא עוד לא בתוך פקודת הסמים המסוכנים, כדי לתת את העונש המקסימלי על הדברים האלו.
מיקי אריאלי: תבדקו את זה בעצמכם.
מיקי אריאלי: הנושא הוא הביורוקרטיה.
מיקי אריאלי: חוקית אסור למכור.
יחיאל חזן: בעצם מה שאתה אומר כאן על שולחן הוועדה, הוא דבר מאוד תמוה.
יחיאל חזן: אתה אומר כך, אסור למכור את הדבר הזה, הוא מסוכן, הוא הורג ילדים וכל מי שמשתמש בזה.
יחיאל חזן: אבל אנחנו עדיין עם ידיים כבולות.
יחיאל חזן: למה?
יחיאל חזן: כי החוק עדיין מאפשר כן למכור את זה.
יחיאל חזן: זה בעצם מה שאתה אומר.
מיקי אריאלי: החוק לא מאפשר.
נסים זאב: אבל אתה לא יכול לעצור ילד שמשתמש או מישהו שמוכר.
מיקי אריאלי: לא מדובר בילד שמשתמש.
מיקי אריאלי: מדובר על המוכר.
גילה פינקלשטיין: לגבי המוכר, אתה יכול להחליט שהוא עובר עבירה פלילית, כי זו עבירה פלילית.
יחיאל חזן: האם אני יכול לסגור לו את החנות?
יחיאל חזן: האם אפשר לקחת ממנו את רשיון העסק?
סלומון עזרא: האם נשלח לבן אדם הזה אישור שאסור לו למכור?
סלומון עזרא: האם התפרסם באיזה מקום שאסור למכור?
מיקי אריאלי: כבר באוגוסט 2004, ראש שירות מזון, הוציאה מכתבים שמשרד הבריאות רואה בחומרה, אלה שמוכרים הם נגד החוק.
מיקי אריאלי: גם כשמייצרים ליקוויד, גם כשמוכרים חגיגת, אנחנו קיבלנו את התוצאות אחר כך שזה קטינון.
מיקי אריאלי: משרד הבריאות דאג שכן ייכנס לפקודה.
מיקי אריאלי: גם הביורוקרטיה זה מחוץ לפרסום, זה לא נתן את הכלים למשטרה כדי לעשות את זה.
מיקי אריאלי: ובכל זאת, בשיתוף פעולה טוטלי עם המשטרה, עם יחידות העלית שלהם בכל הארץ, בנתניה, אילת, צפון, חיפה, תל אביב והשפלה, שירות המזון גם כן פותח תיקים נגד אנשים בפיצוציות שמכרו.
מיקי אריאלי: אבל הבעיה שזו עבירה על חוק שירות המזון, שירות העם, אבל זה לא סם מסוכן.
יצחק קדמן: אני רוצה להציע הצעה פרקטית, שאולי הכנסת תשלח חבילת נייר למדפיס הממשלתי.
מיקי אריאלי: נכון, מסכים איתך.
יצחק קדמן: קצת מגוחך לשמוע שמשהו על דעת כל הצדדים, אמור להיות מוצא מחוץ לחוק.
יצחק קדמן: בגלל חפיסת נייר שחסרה, לא הוצאה מחוץ לחוק.
יצחק קדמן: אם זו לא היתה המדינה שלי, הייתי אומר באיזו מדינה אנחנו חיים.
יצחק קדמן: אדוני היושב ראש, אני רוצה לדעת בעניין אחר.
יצחק קדמן: אני מאמין שבסופו של דבר יימצא הנייר, ואם לא לבד אז הכנסת תעזור להם למצוא נייר, וזה יוצא מחוץ לחוק.
יצחק קדמן: הבעיה הגדולה בעיניי, לפחות כפי שאני רואה אותה בעיני הילדים ובעיני הנוער, שהם כל הזמן ממשיכים לקבל מסרים כפולים.
יצחק קדמן: מצד אחד אנחנו יושבים פה ואומרים, זה אסור, זה נורא ואיום, מחר זה אולי גם פלילי.
יצחק קדמן: ומן הצד השני, מהחומרים שמגיעים אלי, חלקים נכבדים בחברה הישראלית מעבירים מסרים שזה כיף, שזה רצוי, שזה מותר, החל מכלי תקשורת.
יצחק קדמן: העברתי למשטרה לפני מספר חודשים עיתון בידורי שמופץ בתל-אביב.
יצחק קדמן: ושם היה עמוד שלם – מדריך למשתמש.
יצחק קדמן: אם יש איזה ילד שעוד לא יודע בדיוק איך לקנות, מה לקנות, איפה לקנות, כמה עולה, מה המחיר, למה לא לשלם יותר, הופיע שם.
יצחק קדמן: פרסום גלוי, מחולק.
גילה פינקלשטיין: איך נקרא העיתון הזה?
גילה פינקלשטיין: זה המקומון של תל-אביב?
יצחק קדמן: לא, יש לי את כל הפרטים במשרד, אני גם העברתי אותם למשטרה.
יצחק קדמן: גם באתרי האינטרנט, אתה פותח את קו האינטרנט שפופולרי מאוד בקרב ילדים ובני נוער, אתה מוצא אותו דבר.
יצחק קדמן: אתה מוצא מדריך למשתמש, אתה מוצא מדריך איך להערים על המשטרה, אתה מוצא מדריך איך להערים על ההורים שלך.
יצחק קדמן: כל הדברים האלה מופיעים בגלוי.
יצחק קדמן: גם אנשי ציבור, ואנשים מעולם התרבות והאמנות מופיעים בכל מיני מסרים שאומרים, זה בעצם לא נורא.
יצחק קדמן: אתה מוצא גם בפרסומות סמויות וגלויות, אחת מהחברות של מוצרי חלב, הוציאה מעדן חלב ששמו כשם מוצר מובהק של סם.
יצחק קדמן: כי זה הולך טוב, זה גזעי, זה מין קריצה לבני הנוער.
יצחק קדמן: ואני אומר, אנחנו לא נוכל, גם אם המשטרה תקצה את כל הכוחות שבעולם, ועל כל פיצוציה יציבו שוטר, דבר שהוא בלתי אפשרי לחלוטין, אנחנו לא נוכל לאסור כל עבריין, ולהעניש אחר כך עם כל הדרכים שצריכים להעניש אותם.
יצחק קדמן: אם אנחנו בו זמנית, כולל אגב, דבר שאני מוכרח לומר לך אדוני היושב ראש, אני לא מבין אותו.
יצחק קדמן: מופיעה מפלגה שרצה לכנסת, שעל הכותרת שלה לגליזציה של סמים, תרצו קלים, לא קלים, עם מרכאות, בלי מרכאות.
יצחק קדמן: מה צריך להבין ילד ובן נוער שהוא קורא שיש מפלגה לגיטימית כזאת שרצה לכנסת, שהוא קורא את זה בעיתון כפרסומת שנותנת לו איזו קריצה שזה אידיאלי, וזה נשאף, וזה בסדר.
יצחק קדמן: אז מה צריכים לעשות הילדים ובני הנוער, מה הם צריכים להבין מזה?
יצחק קדמן: אם אנחנו לא נשנה את הגישה החברתית שאומרת מסר מאוד ברור, לא מבלבל, לא דו-פרצופי.
יצחק קדמן: מסר מאוד ברור לבני נוער, זה רע, זה קודם כל רע לך, רע לבריאות שלך, רע לעתיד שלך, וזה אסור.
יצחק קדמן: כל זמן שלא נעביר מסר כזה, אל תתפלאו גם אם אחרי שיימצא הנייר, אז היום זה חגיגת, הרי יבואו עם חומר חדש.
יפעת שטיינברגר: הוא כבר הגיע.
יחיאל חזן: יש כבר חוגגת.
יצחק קדמן: הרי אין גבול לעניין.
יצחק קדמן: ויש חומרים שלעולם לא יוציאו אותם, מפני שלא תוציא טיפקס, ולא תוציא דבק מגע, ולא תוציא גז של מזגנים, לא תוציא אותם מחוץ לחוק.
יצחק קדמן: צריך להשתמש בזה למטרות אחרות.
יצחק קדמן: ולכן עם כל הכבוד, לאכיפה, להסדרה חוקית של העניין, אני חושב שאנחנו צריכים לתבוע מכל המוסדות הרשמיים והלא רשמיים במדינת ישראל לשנות את המסר שאנחנו מעבירים לילדים.
יצחק קדמן: כל זמן שנעביר להם מסר מבלבל, כאילו שזה לא נורא, וכאילו שזה כיף, וכאילו שזה בסדר, ונקרוץ להם בחצי עין, אנחנו לא נוכל לטפל בבעייה.
ענת הוצלר: מנהלת "אל סם" תל אביב וגוש דן.
יחיאל חזן: מה מצב התקציב לשנת 2005, האם יש בכלל?
ענת הוצלר: ל-1 בינואר 2005 אין לנו כסף, אבל אנחנו עושים כמיטב יכולתנו.
ענת הוצלר: אין ספק שאני מאוד מסכימה עם ד"ר קדמן לגבי הנושא של החינוך.
ענת הוצלר: אבל אני חושבת שאחת הסיבות מתוך מה שאני שומעת מבני הנוער, לשימוש בחומרים פסיכו-אקטיביים באשר הם זה הזמינות.
ענת הוצלר: כיום התחנה שלנו יושבת בדיזנגוף פינת באזל, מה שנקרא הצנטרום של הצנטרום.
ענת הוצלר: אנחנו באמת חשופים לכל נושא הפיצוציות.
ענת הוצלר: אני בעצמי אחת לכמה זמן עושה סיור בפיצוציות לראות מה המצב.
ענת הוצלר: אני חושבת שלפני שאנחנו מגיעים לחינוך שהוא תהליך ארוך ומאסיבי שכבר נעשה, ועוד ייעשה, הנושא של הזמינות הוא נושא מאוד משמעותי.
ענת הוצלר: אני מסכימה שהפיצוציות היום בעיר תל-אביב לפחות, במתחם שבו אני עובדת, הפכו להיות לבתי מרקחת לחומרים פסיכו-אקטיביים.
ענת הוצלר: זה נראה לי אבסורד, שנער הפסיק גראס, אנחנו משכנעים אותו והוא יודע שזה לא חוקי, לפעמים הוא נתפס על ידי המשטרה, לפעמים ההורים רואים.
ענת הוצלר: זה משפיע עליו על נושא הלימודים.
ענת הוצלר: אז הוא אומר בסדר, אז גראס אני לא אשתמש כי זה לא חוקי, ולמה לי להסתבך, אבל יש לי את החגיגת.
ענת הוצלר: ראיינתי ושאלתי בני נוער שהפסיקו לצרוך גראס, והפסיקו לצרוך אקסטזי או טריפים.
ענת הוצלר: שאלתי מה עם חגיגת, כאילו מה המצב אצלכם, ומכיוון שזה תהליך טיפולי והם מרגישים נוח והם מדברים, הם אמרו שזה חוקי.
ענת הוצלר: כמעט לא היה אחד שלא אמר לי ניסיתי את החגיגת.
ענת הוצלר: אני חושבת שבראש ובראשונה, צריך להוציא הוראה שבתי מרקחת מוכרים חומרים פסיכו-אקטיביים, ופיצוציות מוכרות ממתקים.
ענת הוצלר: העובדה היא שהיום כל אחד, וזה לא משנה איזה חומר - צריך להיות פה חוק גורף, שכל מקום צריך למכור את מה שהוא נועד לו.
ענת הוצלר: אני לא מדברת כרגע על החומרים והבנגים, כי בנג אפשר לעשות בקלות, כמובן לא אגיד איך.
יחיאל חזן: את לא צריכה להגיד, כולם כבר יודעים.
ענת הוצלר: אני חושבת שצריך להסתכל על זה בכולל, שלא תהיה זמינות.
ענת הוצלר: אני לא מדברת על השמות של הפיצוציות, כי לא דיברתם קודם על חינוך.
ענת הוצלר: מאנצ'יס, גראס, כל מיני שמות של דברים שעושים את החשק בעצם לצרוך את החומרים האלה.
ענת הוצלר: אנחנו ב"אל-סם" מטפלים החל מדבק מגע, וחגיגת.
ענת הוצלר: אנחנו לא עושים הפרדה בין סם חוקי לבין סם לא חוקי.
ענת הוצלר: כשמגיעה אלי אמא עם ילד בן 12 שמריח כל יום דבק מגע, ומגיע הביתה מסטול, מבחינתי זה לא משנה שזה חומר חוקי או לא חוקי.
ענת הוצלר: צריך לעשות הפרדה, להבין שחומרים פסיכו-אקטיביים שמשפיעים על מצב הרוח, על תודעה, שנותנים ספידים מכל סוג שהוא, שמשפיעים על המערכת הפיזיולוגית של הגוף, הם מסוכנים.
ענת הוצלר: לאסור אותם למכור בפיצוציות.
ענת הוצלר: פיצוצייה שמוכרת פרופרס, חגיגת, סאלוויה, כל החומרים האלה שמוכח שזו ההשפעה שלהם, צריכה פשוט להיסגר ולמכור את מה שהיא נועדה לו.
שלמה חורי: יושב ראש הסתדרות הרוקחים.
שלמה חורי: כבוד היושב ראש, אני רוצה להמשיך את הקו שאתה התחלת, ולמקד אותו כנושא מרכזי של הדיונים בוועדה.
שלמה חורי: אין סמים קלים.
שלמה חורי: הסמים הקלים לא קיימים, והם סך הכל נסיון למצוא תחליפים לסמים הכבדים.
שלמה חורי: יש תעשייה ענפה שבה מחפשים כל היום איך למצוא סמים שקל להשיג אותם, שהם חוקיים, במקום הסמים הכבדים.
שלמה חורי: אם אני אגיד לחברי הוועדה פה ולמוזמנים, שהסם הנדון הקטינון, משפיע בדיוק כמו קוקאין, אם אנחנו נגביר את המינונים של החומר הזה, נגיע להשפעה זהה לקוקאין, ולכל הסמים האחרים שהם ממריצים.
שלמה חורי: המולקולה היא מאוד מאוד פשוטה, ניתן להכין אותה על ידי כל כימאי מצוי.
שלמה חורי: ילד שלומד כימיה בבית ספר יכול להכין את המולקולה.
שלמה חורי: הנה היא פה לפניכם.
שלמה חורי: לכן אני חושב שהקו ההסברתי הוא העיקרי.
שלמה חורי: צריך להסביר לנוער לא להתפתות לנסיונות למצוא איזה שהם תחליפים לסמים הכבדים.
יחיאל חזן: בעניין ההסברה לא הצלחנו.
יחיאל חזן: פשוט לא הצלחנו.
יחיאל חזן: מי שהצליח להסביר אלו אותם סוחרים בפיצוציות.
שלמה חורי: אבל צריך ולהמשיך וליצור גוף מסויים שיעקוב אחרי הנתונים, ויספק נתונים גם באינטרנט, הפוכים מהנתונים שמסופקים לנוער כהדרכה לסמים מסוכנים.
שלמה חורי: אפשר למצוא גם כן פתרונות.
שלמה חורי: לנושא האכיפה והענישה, המשטרה צריכה לתת את כובד המשקל על כל סם שהוא, חוקי או לא חוקי, ולמצוא את הדרכים באמצעות "אל-סם" או באמצעות גופים אחרים, או להגדיל את נקודות ההסברה כמו שראיתי למשל באוסלו.
שלמה חורי: מחלקים קונדומים, אמצעים ומזרקים לאנשים ברחוב באופן חוקי, ומסבירים להם איך להשתמש ואיך להימנע.
שלמה חורי: בנושא הסמים, בהחלט אפשר ליצור מרכזים כאלה.
שלמה חורי: ההסברה חשובה מאוד לדעתי, והנוער יכול לקבל את ההסברה הזאת דרך האינטרנט.
שלמה חורי: כאן הרשויות לא עשו דבר.
שלמה חורי: אני שמח שחבריי הרוקחים, מתוך הבנה שהעניין הזה מסוכן, לא העיזו אפילו להכניס את זה, תקן אותי אם זה נמצא באיזשהו בית מרקחת.
שלמה חורי: אני חושב שלא נמצא.
שלמה חורי: ולכן מה שהגברת אמרה, שלמצוא כל מקום שימכור את הדברים שתחת פיקוחו ואחריותו, זה דורש אכיפה מוגברת.
יחיאל חזן: חבר הכנסת זאב, במשך שנים היה גם סגן ראש עירייה בירושלים וטיפל בנושא הזה.
יחיאל חזן: מדי פעם בפעם אני שומע אותו, ואני חושב שכבר חלק מהאנשים גם שומעים אותי.
יחיאל חזן: לפי דעתי, אם כפי שמוצג העניין הזה היום, גם על ידי משרד הבריאות, גם על ידי המשטרה, גם על ידי קדמן, זאת אומרת זה עניין של טיפול מערכתי.
יחיאל חזן: אנחנו יודעים כבר, אני פועל בכיוונים האלה, ביחד עם עוד חברים נוספים.
יחיאל חזן: אבל כשאני היום מקיים דיון, בעניין של המכירה של החגיגת, ואנחנו רואים שמבחינה הסברתית לא הצלחנו.
יחיאל חזן: מערכת החינוך לא הצליחה, גם מערכת החינוך הבלתי פורמלית לא הצליחה, וגם ההורים.
יחיאל חזן: הרי בסופו של דבר, אנחנו לא יכולים להטיל את האחריות רק על המערכות, גם אנחנו לא הצלחנו כהורים.
יחיאל חזן: כאשר ילד מגיע מהצבא, ומספר שבצבא זה בכלל היום כבר לא בעייה, שהוא יורד משמירה, והוא מעשן גראס, אני שומע זאת מהבן שלי כחייל ביחידה קרבית.
יחיאל חזן: יש פה מעבר לכל האכיפה שאני חושב שזה הדבר הראשון לפחות נגד הסוחרים.
יחיאל חזן: זה הדבר הראשון שצריך לעשות.
יחיאל חזן: יכול מאוד להיות, שמה שאתה במשך שנים מדבר על הסברה, ארצה לשמוע את החברים.
יחיאל חזן: צריכים לשנות בכלל את תפיסת העולם שלנו.
יחיאל חזן: אולי צריך לשנות תפיסת עולם, אמנם כבר הגשתי הצעת חוק שתהיה חובה במערכת החינוך ללמד לא להשתמש בסמים.
יחיאל חזן: יכול מאוד להיות, שזה לא צריך להיות קול קורא אחד, אלא כל הוועדה.
יחיאל חזן: אולי אתם יכולים לבוא ולומר, כי גם קדמן, וגם הדוברים בישיבות אחרות, מדברים על הסברה, הסברה והסברה, איפה טעינו?
יחיאל חזן: מישהו יכול להגיד איפה טעינו, אני כיושב ראש הוועדה.
מיקי אריאלי: היד החופשית לתת לכל דבר בצורה חופשית.
יחיאל חזן: אתה מדבר על אכיפה?
יחיאל חזן: ברגע שתהיה אכיפה קשה, אז זה לא יהיה חופשי.
עזרא סולומון: הפשטות שנותנים חוקים לבעלי הון.