GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איריס מורדוקוביץ': כל הקמפיין שלא שותים כשנוהגים מאוד משפיע, למרות שכמות המעורבים בתאונות דרכים שהם אחרי שתייה זו כמות נמוכה, אבל התאונות קטלניות.
איריס מורדוקוביץ': אני קוראת כן להכניס לכל החוקים האלה צמיד, כי אנחנו יודעים שאי אפשר לבדוק את זה, אי אפשר לאכוף את זה, ויש תאונות קטלניות גם כאן.
איריס מורדוקוביץ': אז אנחנו צריכים חקיקה בכנסת, גם בנושא הסמים, לחבר את זה לעניין של אלכוהול.
איריס מורדוקוביץ': יש חקיקה כבר מוכנה רק לצרף.
חיים מסינג: לגבי הנושאים שהועלו.
חיים מסינג: אני מסכים לגמרי ששום תכנית היא לא אפקטיבית, אם היא לא נחקרת.
חיים מסינג: החלטנו שאף תכנית לא יוצאת בלי מחקר.
חיים מסינג: צודק פרופסור רהב, גם מתכנית עמיתים, וגם מתכניות אחרות, לומדים מזה הרבה.
חיים מסינג: דברים שאתה מדמיין בתכנית שהיא רצה, לא בדיוק עולים בקנה אחד עם הממצאים.
חיים מסינג: מאוד חשוב שגם משרד החינוך וגם אנחנו נפנים את זה שאין תכניות אחרות.
חיים מסינג: לגבי הנושא שהעלתה פה פרופסור תמי רונן, בעניין תכניות המניעה, זו נקודה חשובה וצריך להבהיר אותה.
חיים מסינג: תכניות המניעה הן לא יכולות להיות אחידות.
חיים מסינג: ישנן כאלה שהם בשלב ההתלבטות, או בשלב כזה שהם נמצאים במצב שהוא לא משתמש, הם צריכים חיזוקים אחרים מאשר זה שהוא משתמש.
חיים מסינג: זאת אומרת, תכניות המניעה לא יכולות להיות לו, הן לא מתאימות לכלל אוכלוסיית הנוער.
חיים מסינג: את זה מבחינתנו צריך להבין שהאוכלוסייה פה שונה לגמרי, ואם לא נדע לנתב תכניות אפקטיביות לכל בעייה, אנחנו לא נתקדם.
תמי רונן: הזכירו פה את הנושא של הורים.
תמי רונן: אני חושבת שזה נושא שכל מי שמעורב בעניין מרגיש עם זה יותר גרוע.
תמי רונן: כי באמת לא הצלחנו במדינת ישראל להקים את הנושא.
תמי רונן: אני בזמנו הייתי מעורבת בריכוז תכנית להכשרת מנחים לקבוצות הורים באוניברסיטת תל-אביב.
תמי רונן: הורים הם גורם מאוד משמעותי.
תמי רונן: אין לי את הפתרון, כי מאוד קשה להביא הורים לקבוצות הורים, יותר קל להביא אותם כשהילד כבר בטיפול, או כבר נמצא במקום.
תמי רונן: את זה אנחנו רואים, שכאשר ילד מטופל, באותו זמן הילד נמצא בקבוצות, ואין לנו בעייה.
תמי רונן: אני חושבת שצריך פה יותר שיתוף פעולה, של רווחה, חינוך, בריאות ביחד, כדי למצוא דרך לשלב הרבה יותר את ההורים, כי ההורים הם גורם מאוד משמעותי בתחום הזה של הסמים, ולהורים אנחנו לא מצליחים להגיע.
ירון שטרית: לעניין האכיפה, אני מסכים עם מה שחיים אמר, וגם עם מה שאדוני אמר.
ירון שטרית: חייבים לעשות עונש מינימום, במיוחד לסוחרים ולמשדלי קטינים לסמים, ששם הבעייה המרכזית.
ירון שטרית: גם לגבי התכניות בבתי ספר, כדאי שזה יהיה מכיתה הרבה יותר נמוכה, ממה שאנחנו נכנסים בכיתות י', כדאי להיכנס יותר מוקדם לזה לאורך כל השנה וכו'.
ירון שטרית: אני חושב שכדאי שיהיה נציג של בית המשפט ופרקליטות.
ירון שטרית: זה דבר מאוד חשוב לעניין האכיפה, וגם הדוגמה למה שחיים נתן עם השופט של בית המשפט.
יחיאל חזן: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הסמים.
יחיאל חזן: בגלל התופעה של המטיילים, במזרח הרחוק, בהודו ובדרום אמריקה.
יחיאל חזן: אני רוצה לומר כמה מלים על הסיור שהייתי בתחנה המרכזית.
יחיאל חזן: אני באופן אישי חשבתי שאני יודע מה זה נרקומן, למרות שנתקלתי בהם הרבה מאוד פעמים, וגם טיפלתי בהם.
יחיאל חזן: האירוע הטראומטי שהיה מבחינתי, זה לא הקטע שהם מקבלים את המתדון, אלא הקטע שראיתי כיצד הם חיים, והם פשוט מתים, מתים ממחלות, מתים מחוסר טיפול נאות, הם חיים בתחתית של הזבל.
יחיאל חזן: מדינת ישראל אם חפצה חיים היא, צריכה לתת יותר את דעתה בעניין הזה.
יחיאל חזן: אני כיושב ראש הוועדה, דיברתי על כך עם שר האוצר, שאולי הוא יבוא ויעשה גם כן ביקור, שיבין על מה מדובר.
יחיאל חזן: בכלל, זה נראה אולי פריקי לעשן סמים.
יחיאל חזן: הבתים העזובים שהם חיים בהם ללא שירותים, וללא חשמל, בתים דולפים, וזה פשוט נורא.
יחיאל חזן: מצד שני, עניין המטופלים עצמם זהו עוול שזועק לשמיים, מי שכבר מטופל, ועבר תהליך של גמילה, ומקבל את הטיפול היום יומי או השבועי או החודשי, בכל ממשלות ישראל לדורותיהם, נתנו לנושא הזה יד.
יחיאל חזן: זאת אומרת, אנשים באים ועוברים תהליך של גמילה, מקבלים כבר את המתדון, גם כך חרב עליהם עולמם, הם חולים, ואם המרפאה במרכז המתדון בשדרות ירושלים, שיש שם כ-270, ועוד 200 ומשהו מחכים בתור, וכל זה רק בגלל שאין מקום, ואין תקציב, אני חושב שזה זועק לשמיים.
יחיאל חזן: אני חושב שאולי כדאי להביא לפה נרקומנים בבניין, פשוט בשביל שיבינו על מה מדובר.
יחיאל חזן: אני מכיר את התופעה, טיפלתי באנשים.
יחיאל חזן: כשאתה רואה את הכמויות, וכשאתה רואה שהמדינה לא מטפלת ולא נותנת מענה הולם למי שמקבל מתדון, ואין לו פשוט לאן ללכת כי הוא לא עובד, הוא לא מטופל מבחינה חברתית, אז בעצם הבחור או המטופל חוזר בחזרה למעגל הסמים.
יחיאל חזן: אמנם מצד אחד, מדינת ישראל משקיעה מיליוני שקלים, ומצד שני בזוטות - מבחינתי זה דבר מאוד קשה.
יחיאל חזן: אני אעשה את הכל כדי לשנות את המצב.
יחיאל חזן: חזרתי משם בטראומה, אני חייב לומר את האמת.
יחיאל חזן: בעיניי זאת היתה טראומה אמיתית.
יחיאל חזן: אם המדינה לא תעשה את מה שצריך, נמצא את עצמנו במצב הרבה יותר קשה.
יחיאל חזן: אני חושב שמי שהיה שם מכיר את התופעה, יודע אותה.
יחיאל חזן: וכשבאים לפה לשולחן ולדבר, כנראה שזה לא מספיק עובר נכון, ובכנסת לא עובר בכלל.
יחיאל חזן: כולם מבינים, אבל לא נעשה כמעט שום דבר, למעט מה שמצליחים לעשות.
יחיאל חזן: זה בעצם מה שנחרת בזכרוני, וזה היה מאוד קשה.
חיים מסינג: אני רוצה לדבר על מתחם לוינסקי, ומה הולך להיעשות שם.
חיים מסינג: לעניות דעתי, גם התופעה וגם התגובה הן חריגות בכל מה שקיים היה עד היום במדינת ישראל, הן מהיקף התופעה, וגם ממהירות התגובה של משרדי הממשלה והנציגים שנמצאים פה.
חיים מסינג: מתחם לוינסקי התהווה בעיקר לאחר פעילות של המשטרה באזור רמלה-לוד לפני מספר חודשים.
חיים מסינג: אז מרבית הנרקומנים עברו משם למתחם לוינסקי, והתהוותה איזושהי פעילות של נרקומנים במקום הזה, בנוסף למה שהיו שם עד עכשיו.
חיים מסינג: זה נהפך למקום כזה כמו שראית, ואני לא רוצה להרחיב על זה את הדיבור.
חיים מסינג: בפעם הראשונה כשהובא לידיעתי, פניתי למשרד הרווחה ולמשרד הבריאות, ולמשטרת ישראל, ונעניתי בשיתוף פעולה מוחלט.
חיים מסינג: ביחד עם עיריית תל אביב, ועם תרומה שהצלחנו לגייס מחוץ לארץ, החלטנו על פתיחת מרכז ל-300 איש במקום, שיפעל שם כפיילוט עם תרופה שנקראת סבוטק, שהיא הדור המתקדם של המתדון, שעושה פעילות אחרת, כדי לאפשר לאנשים שרוצים טיפול לקבל שם טיפול.
חיים מסינג: היינו בדיון בעיריית תל אביב על מציאת מקום, כי יש שם בעייה של מציאת מקום בגלל התושבים וכו'.
חיים מסינג: להערכתי תוך חודש וחצי המקום הזה יוקם.
חיים מסינג: אני חושב שבמדינת ישראל עוד לא היה דבר כזה, עוד לא היה שיתוף פעולה כזה בין המשרדים.
חיים מסינג: שר הבריאות היה מעורה בזה, הוא היה שם.
חיים מסינג: אבל יש נקודה אחת שצריך להזכיר אותה כל הזמן, והיא נקודה חשובה.
חיים מסינג: צריך לקחת בחשבון שאין חוק שכופה על מטופלים לקבל טיפול, זאת נקודה מרכזית.
חיים מסינג: בתכנית "עובדה" הציגו מצג נכון, פה היא הציגה מצג שווא, כי היא ידעה שאין טיפול כפוי.
חיים מסינג: אגב, אני היום עושה עבודה ברשות, לוקח נתונים מכל העולם, כדי להציע לכנסת, או לכל מי שימצא לנכון, למצוא חוק שכן כופה טיפול.
חיים מסינג: מכיוון שלא יכול להיות מצב שאתה בסוף תוכל לתת, יהיה לך מענה, ולא יהיה מי שיבוא.
חיים מסינג: אתמול סיכמתי בראשון לציון, אפילו משרד הבריאות עוד לא יודע מזה, הקמת מרכז מתדון לאזור ראשון לציון והסביבה, היא תרומה של ד"ר מירי אדלסון.
חיים מסינג: אני מצטער שאני מזכיר את השם שלה, מבלי לקבל את האישור שלה.
חיים מסינג: היא הקימה את מרכז המתדון בתל אביב.
חיים מסינג: ולעניות דעתי, מי שירצה לקבל טיפול במהלך החודשיים הקרובים, יש לו טיפול חינם אין כסף מרשויות המדינה.
חיים מסינג: פה צריך להגיד מלה טובה גם למשרד הרווחה, וגם למשרד הבריאות, וגם למשטרת ישראל, כי היתה הסכמה מוחלטת בלי ביורוקרטיות, ובלי שום דבר.
חיים מסינג: אז צריך לקחת בחשבון, שלפחות יש איזשהו כיוון שאפשר ללכת עליו.
יחיאל חזן: תודה על העידכון.
יחיאל חזן: לצערי הרב, זה כמו בכביש, עד שאין תאונה, אז לא שמים תמרור.
יחיאל חזן: זה בדיוק הפך להיות אותו דבר.
יחיאל חזן: אני מזמין את החברים, אני מניח שחלקם מכירים את התופעה.
יחיאל חזן: פשוט בכל מקום שיש להם אפשרות לדבר על כך, שידברו.
יחיאל חזן: אני אעשה את הכל, הצעתי לשר האוצר לבקר שם.
יחיאל חזן: בעניין של מה שאמרת שצריך לחוקק חוק, אני לא יודע אם אני אוכל לעשות את זה, כי נמצאים פה נציגים של זכויות האדם.
יחיאל חזן: אבל לפחות צריך לנסות ללכת בכיוון.
יחיאל חזן: התופעה שראיתי שם, שונה מאשר אתה רואה נרקומן.
יחיאל חזן: זאת אומרת, כשאתה רואה נרקומן בשכונה שהוא בודד, אתה מבין שהבן אדם חולה.
יחיאל חזן: אבל כשאתה רואה את הכמויות, אני נדהמתי.
יחיאל חזן: אני לא נדהמתי מהכמויות של הנרקומנים כי אני יודע את המספרים, אבל כשראיתי כיצד הם חיים, כיצד בן אדם אומר לי, אין לי מרכז מתדון בראשון לציון, וכל יום אני מגיע לפה, אני צריך לגנוב בשביל שיהיה לי כסף לאוטובוס.
יחיאל חזן: הוא מוציא את התיק שלו, ומראה לי קרטון שכתוב עליו שהוא מקבץ נדבות, ואיזה מסכן הוא.
יחיאל חזן: איך אנחנו כחברה, יכולים להרשות לעצמנו דבר כזה?
יחיאל חזן: מצד אחד, אנחנו משקיעים מאוד בביטחון, ומצד שני לא מתייחסים לנושא הזה כראוי.
יחיאל חזן: אני לא אומר שלא מתייחסים בכלל.
יחיאל חזן: אני אעשה את מה שאני יכול לעשות, אני גם אדבר על כך עם ראש הממשלה שהוא מופקד על הרשות.
יחיאל חזן: אולי אני אזמין את האנשים לבוא ולבקר בשטחים.
יחיאל חזן: אני מדבר על עצמי, ואם אני לא יודע, כי אני מסתובב המון בשטח – בכלל, אני חושב שהדבר הזה נמצא רק בתת ההכרה אצל האזרח, הוא לא נמצא בפרונט, וצריך לעשות הכל כדי לשנות את זה.
יחיאל חזן: לעצם העניין, היום אנחנו מקיימים את הדיון כדי למזער את הנזק בתופעה של התרמילאים.
יחיאל חזן: התופעה ידועה, אנחנו מכירים אותה.
יחיאל חזן: הרבה מאוד חיילים, כ-50 אלף אזרחים בשנה מגיעים רק להודו, או למזרח הרחוק יותר נכון, וכ-30 אלף מגיעים למזרח הרחוק ולהודו, והשאר אולי הולכים לדרום אמריקה.
יחיאל חזן: כאשר אותם חיילים משוחררים, או צעירים, מייד אחרי הלימודים או תוך כדי הלימודים, או מייד אחרי הצבא, רוצים ללכת ולראות את העולם, ולהכיר ולשנות, זאת תופעה שגם ההורים מעודדים, עוזרים.
יחיאל חזן: אין לי ספק שכאשר הבן שלי חזר מדרום אמריקה, והיו לי איתו שיחות, הבנתי שהתופעה מאוד רצינית.
יחיאל חזן: כל ילד טוב ירושלים מתנסה בסמים.
יחיאל חזן: מונחים לפניי נתונים שנעשו על ידי מחקרים וגם על ידי הרשות, התופעה הזאת היא תופעה גדולה.
יחיאל חזן: ואני חושב שאולי כדאי להציע בכל משרד נסיעות, שקודם ישלח את אותו מטייל לראות באזור התחנה המרכזית מה עלול לקרות משימוש בסמים.
יחיאל חזן: זאת תהיה ההסברה הטובה ביותר, אם יואילו בטובם החבר'ה לבוא ולטייל שם.
יחיאל חזן: מי שנופל בדבר הזה, זאת מחלה שאין לה מרפא.
יחיאל חזן: ומי שמתרפא, הוא תמיד תלוי בחברה.
יחיאל חזן: ביקשתי דיון בעניין, כדי שנוכל לראות מה אפשר לעשות.
יחיאל חזן: אני יודע שהרשות למלחמה בסמים, בשיחה שהיתה לי עם חיים, העבירה לשם משפחה, זוג, והקימו בהודו מקום שנותן מענה למטיילים.
יחיאל חזן: אבל אני לא חושב שזה מספיק, אולי צריך לתת את הדעת בדרך אחרת.
יחיאל חזן: מה שנעשה מבורך.
יחיאל חזן: אני לא יודע אם זה רק הסברה, צריך אולי לא רק לדבר ולחשוב מה צריך לעשות, צריך לעשות בפועל.
יחיאל חזן: אני לא יודע אם הנתונים נכונים או לא, מתוך כ-50,000 אלף שמגיעים לשם בשנה הם נפגעים או משימוש בסמים, או מתופעה אחרת של כדורים שנדפק להם הראש, אני לא יודע מה.
יחיאל חזן: הייתי רוצה אם תוכל לדבר על הזוג שנמצאים בהודו, ומה היקף המבקרים.
יחיאל חזן: מה באמת קורה, מה התקציב ומה צריך לעשות.
יחיאל חזן: אחר כך נשמע את הנציגים שהגיעו לכאן מכפר איזון, ובכלל נקיים על כך דיון.
חיים מסינג: התופעה כשלעצמה של התרמילאים היא תופעה חיובית.
חיים מסינג: זאת אומרת, אנשים צעירים יוצאים לתור את העולם, צריך לקחת את זה בפרופורציה נכונה, ולא כולם משתמשים בסמים, ורובם הגדול לא עושה את הדבר הזה.
חיים מסינג: אבל הנתונים באופן כללי, כ-50,000 חברים בערך בגילאים של 21-27 עוזבים מדי שנה את הארץ.
חיים מסינג: זה יוצא בתקופה שלאחר הצבא, לפני שיקול על המשך קריירה, לימודים, עבודה ועוד כהנה וכהנה.
חיים מסינג: מתוך הכמות הזאת, בערך 20,000 מגיעים להודו.
חיים מסינג: בהודו ישנה תופעה שמתרכזת בעיקר בשני מקומות עיקריים: בגואה ובמנלי.
חיים מסינג: במקומות האלה אפשר לראות רחובות שלמים דוברי עברית שמנוהלים על ידי ישראלים, מדובר בכמה עשרות אלפים שנמצאים בעת ובעונה אחת.
חיים מסינג: אורית שני, מנהלת המחלקה לישראלים בחו"ל, יכולה לתת את הנתונים, מדובר בעשרות אלפים.
חיים מסינג: בשלוש השנים האחרונות בעיקר, רוב הישראלים שמגיעים לשם לא עוסקים בטרקים כמו שהיו עוסקים עד אז.
חיים מסינג: הם עוסקים הרבה מאוד בשימוש בסמים.
חיים מסינג: נמצאים שם הרבה מאוד זמן, כאשר השיא של השימוש שלהם במסיבות FULL MOON, שהם פחות או יותר אחת לחודש.
חיים מסינג: אחת לשנה זה בסילבסטר, כמו שהיה בגואה לאחרונה.
חיים מסינג: בשנים האחרונות התופעה הואצה, והואצו הבעיות הנפשיות שאפיינו כמות גדולה של אנשים.
חיים מסינג: הקונסולית בניו-דלהי, והמחלקה לישראלים בחוץ לארץ, פנו לרשות במטרה לחשוב יחד מה אפשר לעשות כדי למזער נזק, לעזור לאנשים שנמצאים שם, לראות איך אפשר לתת מענה ראשוני לתופעה.
חיים מסינג: ברקע צריך לומר, שהוקם בקיסריה כפר שנקרא כפר איזון, שנותן מענה לחברים כאלה.
חיים מסינג: מישהו שמוגדר כתרמילאי שנפגע זה לא נרקומן רגיל, זה לא מישהו שמשתמש בסמים לאורך שנים, זו פגיעה אחרת.
חיים מסינג: הכפר הזה מנוהל על ידי עמרי פריש שיושב כאן.
חיים מסינג: כאשר בכפר הזה יש 25 מיטות בלבד, הוא מאוייש כמעט באופן מלא.
חיים מסינג: הבעיה של הכפר הזה היא, שבשביל להגיע אליו צריך לשלם הרבה מאוד כסף.
חיים מסינג: הכפר מוחזק בעיקר על ידי הרשות.
חיים מסינג: משרדי ממשלה עדיין לא תומכים בו מבחינה כספית.
חיים מסינג: ולכן כדי להיכנס לכפר איזון, צריך לשלם 9,000 שקלים.
חיים מסינג: השהייה הממוצעת היא לפחות כארבעה חודשים, וצריך לקחת בחשבון, שרוב החבר'ה שמגיעים לשם גם מחולצים, או מפונים.
חיים מסינג: כי הם במצב שלא יכולים להגיע לבד.
חיים מסינג: גם החילוץ הזה שברובו נעשה על ידי חיליק מגנוס שנמצא כאן, שעד לא מזמן היה גוף פרטי בפני עצמו, עולה כסף.
חיים מסינג: זה הופעל על ידי חברת ביטוח.
חיים מסינג: בסוגריים צריך לומר, אין חברת ביטוח בעולם היום שמבטחת בגין פגיעה נפשית בכלל.
חיים מסינג: בביטוח נסיעות אין ביטוח כזה.
חיים מסינג: ולכן כאשר מישהו נפגע, אז הביטוח לא מכיר בזה, כל ההוצאות הם על ההורים.
חיים מסינג: זיהינו שלושה דברים שמאפיינים את התרמילאים האלה שמעורבים בסוגיית הסמים – אני לא מדבר על אלה שמעורבים, אני מדבר על אלה שנפגעים.
חיים מסינג: הבעיה הראשונה היא שיש איבוד זהות.
חיים מסינג: כשאתה שואל מישהו מתי אתה חוזר לארץ וכו', אז התשובות הפופולריות הן איזה ארץ, מה איבדתי שם, וכו'.
חיים מסינג: לעניות דעתי כשלוקחים מישהו כשהוא בדרך כבר, ורוצים לדובב אותו מבחינת עברו הצבאי, קל מאוד לעשות את זה, וצריך לציין שיושבים במקומות האלה טובי בנינו.
חיים מסינג: כדי להגיע להודו או למזרח צריכים להיות בעלי אמצעים, רוב האוכלוסייה היא דלת אמצעים.
חיים מסינג: הדבר השלישי הוא הסיוע הראשוני, שהוא החלק החשוב.
חיים מסינג: הסתבר לנו מכל החילוצים שנעשו, וחיליק יכול להרחיב את הדיבור על הנושא הזה, שהטיפול שהם קיבלו במקום היה כזה שלאחר מכן הוא היקשה מאוד על השיקום שלהם בארץ, ועל הטיפול שלהם בארץ.
חיים מסינג: ולכן הטיפול הראשוני, התמיכה הנפשית, או טיפול תרופתי מינימלי שצריך להינתן שם, נדרש.
חיים מסינג: לכן הוחלט על הקמת הבית הזה כפיילוט למשך שנה בגואה ובמנלי.
חיים מסינג: התקציבים שלנו הם תקציבים מעטים, מכיוון שמדובר על מדינה שהמחייה בה זולה מאוד.
חיים מסינג: זו גם אחת הסיבות שרוב האנשים נוסעים לשם.
חיים מסינג: גם השכרת המקום, גם השהייה מאוד זולה.
חיים מסינג: אני יכול לומר שבתקופה מיולי האחרון עד עכשיו, טופלו למעלה מ-30 חבר'ה.
יחיאל חזן: למה אתה מתכוון כשאתה אומר טופלו?
חיים מסינג: אנשים שהביאו אותם לשם, או טופלו.
חיים מסינג: לדוגמה, משרד החוץ מקבל פנייה, הוא פנה למקום.
חיים מסינג: המקום הלך ואיתר את הבן-אדם, הביא אותו לשם, השגיח עליו, נתן לו את המענה הראשוני, עד שמגיעים ההורים, או מישהו מטעמו של כפר איזון ומפנה אותו לארץ להמשך טיפול.
חיים מסינג: צריך לקחת בחשבון נקודה אחת, בארץ, המרכזים שנותנים טיפול לנפגעים בבעיות נפשיות, אינם בנויים וערוכים מקצועית או לוגיסטית לטיפול בתופעה הזאת של תרמילאים שנפגעים.
חיים מסינג: ולכן כפר איזון, מי שכבר נכנס אליו, ויוצא משם, ויצאו משם כבר עשרות, לשמחתנו הרבה הם לומדים במוסדות האקדמיים וחזרו חזרה לצבא, אלו סיפורים מרגשים בפני עצמם.
חיים מסינג: שוב פעם, כפר איזון לעשירים בלבד, ולא כל אחד יכול להיכנס אליו, זאת נקודה שצריך לקחת בחשבון.
חיים מסינג: לסיכום כל העניין הזה.
חיים מסינג: אני חושב שהתופעה היא תופעה יפה, אף אחד לא יכול לעצור אותה.
חיים מסינג: אני חושב שהמדינה צריכה לדעת לזרום איתה, ולתת לאנשים את המענה המינימלי שהיא יכולה לתת.
רומן ברונפמן: לפני הפגיעה או אחרי הפגיעה?
רומן ברונפמן: הנושא כאן הוא מיזעור נזקים, אז איך אתה מפרש את מיזעור הנזקים לפני?
חיים מסינג: הדבר היחיד שאפשר לעשות לפני, זה לתת הסברה.
חיים מסינג: למשל להסביר על סוגי סמים, על נזקים של סמים.
רומן ברונפמן: אתם עושים את זה?
חיים מסינג: כן.
יחיאל חזן: אתה אומר שיש שם זוג ישראלים, יש שם בית למי שנפגע, או כשזה מגיע למשפחה או דרך החברים, הוא מגיע לשם.
יחיאל חזן: ואולי אחר כך הוא מגיע לכאן להמשך טיפול.
יחיאל חזן: השאלה שנשאלת היא מעבר לדבר הזה שנותן מענה אד-הוק למי שנפגע.
יחיאל חזן: מה מדינת ישראל עושה עם 50,000 אלף איש, שמגיעים לאזור בסופו של דבר?
יחיאל חזן: האם יש טיפול הסברתי באופן סדיר?
יחיאל חזן: אם סטודנט נוסע, האם בכרטיס שלו יש כבר מידע שאסור להשתמש בסמים?
יחיאל חזן: האם לאותו מטייל שנוסע לאותם מקומות יש את כל הכלים הדרושים כדי להימנע משימוש בסמים?
חיים מסינג: זו גם השאלה של חבר הכנסת ברונפמן.
חיים מסינג: מאז שהתופעה הזאת הואצה, והתוודענו אליה יחד עם משרד החוץ, האם בכל המקומות ששם מקבלים חיסונים, כמו המרפאה בתל השומר, או בחנויות "המטייל" או במרפאות אחרות, יש שם גם סרטים שרצים במסכים, וגם עלונים שנותנים מידע על הנושא של שימוש בסמים ונזקים אפשריים.
רומן ברונפמן: אפשר לראות את העלונים האלה?
חיים מסינג: כן, אני אשלח לך.
חיים מסינג: כמו כן הרשות הוציאה ספר על חוקים וענישה במדינות העולם, והדגש הוא במזרח שחולקה חינם ב"למטייל" וב"סטימצקי".
חיים מסינג: כל מי שרוצה יכול לקבל חוברת כזאת, לא גבינו עליה כסף.
חיים מסינג: שם כל מדינות העולם מפורטות עם החוקים בקשר לסחר בסמים וכיוצא בזה.
חיים מסינג: היום במסגרת הצבא, בימי העיון לקראת שיחרור, יש נושא אחד שהוא נושא התרמילים שמועבר על ידינו בסדנאות האלה.
חיים מסינג: עיתון "אתמול" שיצא לפני שבועיים למשתחרר, שמחולק בבקו"ם.
חיים מסינג: יש שם ארבעה עמודים בנושא תרמילאים וסמים עם כל ההסבר.
חיים מסינג: מעבר להסברה, לעניות דעתי המדינה לא יכולה לעשות שום דבר.
חיים מסינג: אלו ילדים גדולים, הם צריכים לבחור את דרכם.
חיים מסינג: אני לא חושב שאפשר לכפות עליהם.
חיים מסינג: צריך לתת להם את כל המידע האפשרי, המידע צריך להיות זמין.
חיים מסינג: מעבר לזה לא צריך לעשות שום דבר לעניות דעתי.
רומן ברונפמן: אני רוצה לראות את העלונים שאתם מחלקים, כדי להבין מה התוכן שלהם.
רומן ברונפמן: אם זו סיסמה או מידע שמוגש בצורה מתוחכמת וחכמה.
חיליק מגנוס: אני עוסק 11 שנה בחילוץ ואיתור תרמילאים ברחבי העולם.
חיליק מגנוס: כתוצאה מהחשיפה שלי לתרמילאים, כמי שהיה בחברתם בחוץ לארץ שלושה-ארבעה חודשים בשנה, באתי במגע גם בנושא הזה של הסמים, שהוא חלק בלתי נפרד מהתרבות הצעירה, לכן אספתי הרבה מאוד ידע וניסיון.
חיליק מגנוס: אנחנו עוסקים בחילוץ התרמילאים הנפגעים, בסיוע למשפחות שלהם, בשיתוף ובתיאום מלא יחד עם חיים.
חיליק מגנוס: לשאלתו של חבר הכנסת ברונפמן, רק להזכיר את העניין של הקמפיין של הרשות, של הורים תתעוררו.
חיליק מגנוס: לעניות דעתי, הבסיס היחיד למיזעור הנזק, הוא הגברת המודעות לנושא, והנחת הנושא הזה על סדר היום בשיחה קולחת בכל ועד, בכל בית, ברמה של כן מעשנים, לא מעשנים.
חיליק מגנוס: נוסעים בזהירות, לא נוסעים בזהירות.
חיליק מגנוס: באותה רמה יש להתייחס אל זה, ולהביא את זה למודעות מירבית.
חיליק מגנוס: הקמפיין האדיר הזה של הטלוויזיה בזמן האחרון של הורים תתעוררו, הוא חלק מאוד נכבד בתוך המערכת הזאת דווקא של התרמילאים.
רומן ברונפמן: אם אתה מדבר על מיזעור נזקים, אז הסברה ממצה לא מסע הפחדה.
רומן ברונפמן: הורים תתעוררו, סליחה, זה כסף זרוק לשווא, כאשר זה לא מלווה עד הסוף בהסבר מה הנזק בשימוש בסמים.
רומן ברונפמן: לגבי מיתחם לוינסקי.
רומן ברונפמן: אמרת אדוני היושב ראש, שכשאתה רואה נרקומן בודד בשכונה, אתה מתייחס אליו כאל חולה.
רומן ברונפמן: אני חושב שזאת התייחסות נכונה.
רומן ברונפמן: מה מונע ממך להתייחס לאותו נרקומן חולה, כשהוא לא לבד, אלא כשהוא בקבוצה?
רומן ברונפמן: ברגע שהם נהיו קבוצה, הם לא הפסיקו להיות חולים, הם הפסיקו להיות חולים בקבוצה שהיא יותר מסוכנת לחברה.
רומן ברונפמן: אבל ההתייחסות אליהם היא עדיין התייחסות כאל חולה.
רומן ברונפמן: הערה מאוד חשובה, חיים, אני חושב שאתה הולך אל קו מאוד לא נכון, וכדאי שתשמע גם את דעתי.
רומן ברונפמן: אם אתה מתכוון להגיע לטיפול כפוי, זאת טעות מאוד יסודית.
רומן ברונפמן: הגישה שהיתה מקובלת במדינות מסויימות, לא יכולה לחזור אלינו, כמה שהתופעה לא תלך ותתרחב.
רומן ברונפמן: אני מציע לך לחשוב במושגים לגמרי אחרים.
רומן ברונפמן: הסברה, החלפת מזרקים, ללכת איתם עד כמה שאפשר מבחינת הפיזור שלהם במקומות המגורים.
רומן ברונפמן: לנסות לא להפוך את תל אביב למרכז השימוש.
רומן ברונפמן: אבל בשום מקרה לא להגיע לחקיקה, כמובן שלא, בטיפול כפוי.
רומן ברונפמן: זו דעתי, אני יכול לפרט אותה בהזדמנות אחרת.
רומן ברונפמן: זאת טעות ביסודה.
חיים מסינג: אני לא הולך לשום דבר בלי שאני אבדוק בצורה רצינית, ואחר כך מתלבט איתו.
חיים מסינג: אנחנו לא קובעים משהו כי יש לנו איזה מונופול על השכל או הידע או הנסיון.
חיים מסינג: אני מקווה שאתה מברך על הפיילוט שאנחנו הולכים להקים.
חיים מסינג: זה נושא שלא היה במדינת ישראל.
חיים מסינג: מהירות התגובה פה בניגוד לדברים אחרים שמאפיינים את כולנו אולי, או את חלקנו, היתה פה מהירות תגובה מקסימלית.
חיים מסינג: יש פה בעייה אחת – פינוי רמלה לוד.
רומן ברונפמן: אני מכיר את זה, אני יודע, עקבתי אחרי לוינסקי.
רומן ברונפמן: אם אתה היית פותח שם למשל בית חם, והיית מאפשר להם גם החלפה –
חיים מסינג: אני רוצה שתדע, החלפת מזרקים מתבצע היום.
רומן ברונפמן: זה ויכוח לא כרגע, כי אני לא רוצה לסטות מהנושא.
רומן ברונפמן: תרמילאים זאת תופעה, כפי שאמרת, שצריכים לזרום איתה.
רומן ברונפמן: צריכים לזרום איתה עד גבול מסויים.
רומן ברונפמן: אבל לפני שתזרום איתה, תן להם מקסימום מידע, לא בהפחדה, אלא במקסימום מידע, ובדוגמאות אמיתיות.
רומן ברונפמן: במסרים מסויימים אפשר לברך.
חיים מסינג: אני מקבל את הגישה.
יחיאל חזן: אני רוצה לחדד את הנקודה שעליה דיברתי.
יחיאל חזן: זה לא כשזה 300 הם לא חולים, כשהוא בודד הוא חולה.
יחיאל חזן: מה שאני אומר, שכאשר אתה בא, ואתה רואה את הכמות, ואתה רואה את המסכנות, אתה רואה את החולי, ואתה רואה את החיים –
רומן ברונפמן: והסביבה שמזינה אותם.
יחיאל חזן: נכון.
יחיאל חזן: אז אתה פשוט מבין שמדינת ישראל כמעט ולא עושה כלום מייד אחרי שהנרקומן עבר את תהליך הגמילה.
יחיאל חזן: לא מספיק לעבור גמילה, אלא צריך לטפל בו.
יחיאל חזן: כמו שיש מועדון לקשיש.
יחיאל חזן: צריך שיהיה לאותו חולה שלוקח מתדון מועדון, כי אין לו לאן ללכת.
רומן ברונפמן: ברשותך, אני רוצה להציע לך אם אפשר, שתקיים ישיבה ספציפית בנושא מיזעור נזקים בכלל כאל תפיסת העולם, ואני אשמיע את הדברים.
רומן ברונפמן: אני כבר משולב בישיבה, ואני מברך אותך בכניסה לתפקיד בהחלפה הזאת בקדנציה שלך כיושב ראש.
רומן ברונפמן: אני חושב שאתה תהיה קשוב למה שיש לי להגיד בנושא הזה.
רומן ברונפמן: הגישה כפי שאמרת אל משתמש כאל חולה, ולא אל כפושע, היא השוני הגדול בגישה.
יחיאל חזן: הייתי רוצה לשמוע את עמרי פריש על הכפר עצמו, על היקף התופעה, על היקף ההצלחות.
יחיאל חזן: וכמו שאמר חיים, כבר חזרו אפילו לשרת ביחד ביחידה צבאית, זה מאוד מעניין לשמוע.
יחיאל חזן: אני אסביר.
יחיאל חזן: כיוון שאנחנו רואים שהתופעה של המטייל הישראלי הולכת וגדלה, מדי שנה בשנה יש יותר צעירים שנוסעים לחוץ לארץ.
יחיאל חזן: חלקם של הצעירים האלה חוזרים בריאים ושלמים, ולא נפגעים לא משימוש בסמים, ולא משימוש בכדורים או כל מיני חומרים כימיים, וזה בסדר.
יחיאל חזן: מצד שני, ישנה תופעה, וכבר דיבר עליה חיים, שלא כל אחד יכול להגיע אליך לכפר, כי הטיפול בנפגע עולה כ-9,000 שקלים.
יחיאל חזן: אנחנו רוצים לראות מצד אחד מה אנחנו יכולים לעשות כמדינה, כדי לשפר את הכלים שעומדים בפני המטייל בחוץ לארץ.
יחיאל חזן: אנחנו יודעים ממה שנאמר פה, וגם קצת לפני, שיש זוג שנמצא בחוץ לארץ, השאלה אם זה מספיק.
יחיאל חזן: השאלה מה אנחנו צריכים לעשות כדי שיהיה טוב יותר, אולי כמו שאמר חבר הכנסת ברונפמן, האם חומר ההסברה הוא חומר מפחיד.
יחיאל חזן: האם אנחנו צריכים לפעול?
יחיאל חזן: אמר קודם חיים, חילקנו חוברות ב"למטייל".
יחיאל חזן: אם יש 50,000 מטיילים, לא חולקו 50,000 חוברות.
יחיאל חזן: צריך לבוא ולראות מה אנחנו עושים כדי לשפר את הכלים שעומדים בפני המטייל, שלך תהיה פחות עבודה.
יחיאל חזן: אצלך יש 24 מיטות, עד היום טופלו כ-240 חולים.
יחיאל חזן: האם כמו אותה תופעה שדיברתי עליה במרכזי המתדון, ישנם כ-270 אלף מטופלים, ועוד 240 אלף מחכים בתור.
יחיאל חזן: מה צריך לעשות, האם יש הצלחות.
יחיאל חזן: נבוא כמובן לבקר אצלכם במרכז הטיפול.
יחיאל חזן: אבל חשוב לנו לדעת כדי לעצור את התופעה כי יש נתונים של משרד התיירות, שהתופעה הזאת של המטיילים במזרח הרחוק הולכת וגדלה, ואני חושב שצריך לתת מענה היום טוב יותר.
יחיאל חזן: אולי המענה שישנו היום הוא מספיק בסדר, ולכן באנו לקיים דיון בעניין.
עומרי פריש: אני חשוב שהרקע ברור לכולם, אז לאוו דווקא שם הייתי ממקד.
עומרי פריש: בדיוק כמו חיים, את תופעת התרמילאות אני רואה בברכה רבה.
עומרי פריש: רק לפני שבועיים חזרתי בעצמי מטיול בגואה ובהודו, ואחר כך המשכתי אותו לפגישה עם המון תרמילאים.
עומרי פריש: אני חושב שהמסע הזה של הטיפול הוא מסע מבורך.
עומרי פריש: יש בו כמו בכל דבר, צדדים שאנחנו צריכים לתת עליהם את הדעת.
עומרי פריש: בגדול, הטיול הוא חווייה מדהימה, מלמדת, בונה, ואנשים מפיקים ממנו המון תועלת.
עומרי פריש: בנושא של השימוש בסמים.
עומרי פריש: אנחנו מזהים מ-1999, לפני 4-5 שנים איזשהו שינוי מגמה.
עומרי פריש: אגב, זה לא סתם.
עומרי פריש: כפר איזון בעוד חודש חוגג ארבע שנים להקמתו.
עומרי פריש: קחו בחשבון שלקח עוד שנה וחצי-שנתיים של תהליכי בדיקה והקמה, אז תראו שפחות או יותר ההקמה של הכפר היא לא מקרית בתיזמון שלו, היא חופפת פחות או יותר את השינוי שאנחנו רואים במגמת המטיילים.
עומרי פריש: המגמה היא באמת כמו שחיים אמר.
עומרי פריש: לא שאין טרקים, ולא שאין למידה של תרבויות, אבל יש יותר ויותר את הרביצה סביב שימוש בסמים במקום אחד, והתעצמות של המסיבות.
עומרי פריש: אתן דוגמה של המסיבות.
עומרי פריש: בסילבסטר האחרון הייתי בגואה, אז אין כבר טעם לעשות רק מסיבת FULL MOON פעם בחודש, נוספה כבר מסיבה של אף פול מון כל חודש.
עומרי פריש: יש שם שלושה מועדונים שביקרנו בהם, שכל ערב רגיל מגיעים לכל אחד מהם כאלף חוגגים.
עומרי פריש: שיהיה ברור הכוונה לא לריקודי עם.
עומרי פריש: כל יום שישי קבוע יש מסיבה של סוף שבוע, על זה תוסיף את המסיבות שאמרתי, וכמובן את הסילבסטר שנמשך כארבעה ימים.
עומרי פריש: אני חייב להגיד ששנים אני לא חוגג את הסילבסטר.
עומרי פריש: זו הפעם הראשונה מזה הרבה שנים שהגעתי לסילבסטר, אבל יצאתי משם יותר עצוב מאשר שמח.
עומרי פריש: זה היה פשוט עצוב.