GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ציפורה וקס: אבל מה, חיי אדם זה גם אותם משתמשים בגיל 18 שנוהגים בכביש.
איוב קרא: היו מקרים שהיה ניסיון לגדל סמים בקיבוצים?
הרצל סיני: הרבה.
הרצל סיני: כל כך קל לגדל את זה! זה צמח דו-מיני שמרבה את עצמו ואין מקום שיש בו אדמה ומים שלא מגדלים בו.
הרצל סיני: המריחואנה מאוד משובחת כי כנראה שבתהליך גנטי הצליחו להשביח את הזרעים כך שאחוז החומר הפעיל הוא לא מה שהיה פעם 2% אלא למעלה מ-25%.
הרצל סיני: לכן אתה רואה שמוציאים מריחואנה, כמעט ולא מבריחים חשיש.
הרצל סיני: את המריחואנה קל לגדל.
איוב קרא: זה פופולרי לגדל בקיבוצים מריחואנה?
הרצל סיני: להגיע לחשיש זה לא קל.
הרצל סיני: למה בקיבוצים?
הרצל סיני: ובערים לא?
הרצל סיני: איפה שיש עציץ ומים אפשר לגדל.
קריאה: יש בחצר משטרת כפר סבא.
הרצל סיני: לא צריך קיבוץ בשביל זה.
הרצל סיני: מגדלים את המריחואנה, החבר'ה יודעים יפה מאוד לייבש את זה.
איוב קרא: חשיש לא?
הרצל סיני: לא, חשיש זה סיפור.
קריאה: סליחה, זה אותו חומר, זה אותו צמח, אבל לגבי חשיש זה עיבוד אחר.
הרצל סיני: אתה צריך לגדל את החשיש לממדים של עץ כדי שהוא יפתח תפרחות ואז השרף של התפרחת הוא החשיש.
הרצל סיני: המריחואנה זה העלים והגבעולים, אתה יכול לגדל עציץ ויש לך כבר עלים.
הרצל סיני: החבר'ה מאוד מתוחכמים.
הרצל סיני: לא צריך לייבש את זה כמו טבק, החבר'ה מייבשים את זה בפריזר, מייבשים את זה במיקרוגל, בקלות, ושמים את העלים האלה בקופסת גפרורים.
קריאה: תן את הרצפטים.
איוב קרא: אתה יכול לקנות ספר בסטימצקי.
קריאה: אפשר להיכנס לאינטרנט, זה מאוד פשוט.
הרצל סיני: קופסת גפרורים נמכרת בין בני הנוער ב-50-60 שקל וכמות העלים בקופסה הזו היא בערך 15 גרם כי עד 15 גרם אם המשטרה תופסת אותם זה שימוש עצמי ולא סחר, והם יודעים את זה.
הרצל סיני: סחר זה הפצת סם.
הרצל סיני: ההתייחסות היא שונה כי מעל 15 גרם זו כבר עבירת פשע, זה חוק חמור כמו רצח ואונס.
הרצל סיני: כך מתייחסים לזה בחוק, השאלה איך בתי המשפט מתייחסים לזה.
הרצל סיני: כשאתה מדבר על בני נוער, הם שומעים את ההרצאות של המשטרה, הם יודעים עד איזה גיל הם מוגנים, את כל הדברים האלה הם יודעים טוב מאוד, והם יודעים שאם יתפסו אותם עם קופסת גפרורים עם 10 גרם זה לא נורא.
הרצל סיני: אי אפשר לומר שמגדלים רק בקיבוצים היות שקיבוצים יושבים על אדמה.
איוב קרא: זה נוח שם כי זה יותר מקום.
הרצל סיני: זה גם נוח בעציץ בגינה מאחורי הבית או בתוך הבית.
קריאה: זה גם היה נוח באיילון.
הרצל סיני: נכון.
קריאה: גם פה בכניסה לירושלים.
הרצל סיני: בכניסה לרחוב תל-אביב מישהו שתל יפה מאוד בעציצי הכניסה.
איוב קרא: יש לך נתונים בתק"ם כמה נוער נעצר על עבירות סמים?
הרצל סיני: לא בתק"ם אבל בדרך כלל זה מדווח למשטרה ואתה יכול לקבל את זה דרכם הרבה יותר מדויק.
יפעת שטיינברג: אין לנו נתונים מגזריים בכלל.
הרצל סיני: יש לתחנות המשטרה.
הרצל סיני: פעם באזור בית שאן קראו לנו ואמרו: "תסתכלו איזה תמונה.
הרצל סיני: אצלכם בקיבוצים מלא סמים ועפולה ובית-שאן נקי".
הרצל סיני: כלומר, על כל בעיות הסמים שהיו בקיבוצים התלוננו והודענו למשטרה וזה נרשם.
הרצל סיני: אף אחד לא בדק, לא בבית-שאן, לא בעפולה, וודאי שאף אחד לא הגיש תלונה.
הרצל סיני: המחשב הוציא דף נקי.
הרצל סיני: זה בהחלט לא קנה מידה.
איוב קרא: יש איזשהו סקר על הקשר בין סמים לתאונות דרכים?
קריאה: נעשה עכשיו מחקר באוניברסיטת באר שבע על השפעת סמים.
יגאל גז: שמי יגאל גז, מנהל כללי של ביה"ס הר וגיא בקיבוץ דפנה.
יגאל גז: אני גר במטולה.
יגאל גז: לנו אין נתונים על העניין הזה בבית הספר אבל בתפיסה אנחנו בעיקר עוסקים בכיוון של התמודדות עם מצבי לחץ.
איוב קרא: זה בית ספר רגיל?
יגאל גז: זה בית ספר אזורי שמשרת נוער מ-14 קיבוצים, משתי מושבות גדולות וממטולה.
יגאל גז: ההתפלגות פחות או יותר היא 50% קיבוצים, 50% לא, תחת מועצה אזורית דוד עליון.
יגאל גז: שאלת על נושא הקשר לתאונות הדרכים וכל פעם שאנחנו מעלים את השאלה איך אנחנו מתמודדים עם בני הנוער.
יגאל גז: עיקר העיסוק שלנו בסוגייה הוא התמודדות עם מצבי לחץ, מה מוביל נער בן 14-15-16 להגיד כן לאלכוהול.
איוב קרא: מה הגיל הכי מוקדם שנתקלתם בו בשימוש בסמים?
יגאל גז: כיתה ד'.
קריאה: אנחנו נתקלנו גם בגיל 9.
איוב קרא: איפה?
איוב קרא: בקיבוץ?
קריאה: בקיבוץ, אבל זה דווקא לא היה בן קיבוץ.
קריאה: גם בקיבוץ יש, אין ספק.
יגאל גז: בתפיסה אנחנו משתדלים לעסוק בתוכניות שעיקרן סדנאות עבודה של נוער איך להתמודד עם מצבי לחץ וזה יכול ללכת לכיוון של האלכוהול באותה מידה כמו שזה יכול ללכת לכיוון של סמים וכמו שזה יכול ללכת להחלטה לא נכונה של נער בכיתה י"א שקיבל את רשיון הנהיגה שלו, ואפשר לראות את הקשר בין הדברים האלה.
איוב קרא: יש הגבלה על עישון בקיבוצים לגיל מסוים?
יגאל גז: בבית הספר שלנו אסור לעשן, מן הסתם.
איוב קרא: עד י"ב?
יגאל גז: עד י"ב.
קריאה: ואין מחששות ודברים כאלה?
קריאה: פינת עישון?
איוב קרא: ובתוך הקיבוץ מדליקים סיגריות?
יגאל גז: למיטב ידיעתי, מהבחינה הזאת אין היום כל כך הבדלים בין הקיבוץ למושב ולעיר.
יגאל גז: לעיתים אני נתקל בנוער שבא ואומר לי: "אבל ההורים שלי מרשים לי לעשן, אתה לא מרשה לי לעשן?"
קריאה: שיעשן בבית.
יגאל גז: נכון.
איוב קרא: זו שאלה עקרונית.
איוב קרא: בפנימייה, למשל.
יגאל גז: רמי היה אומר "דג שמן תפסתי" כשהיה רואה נער מעשן בפנימייה.
איוב קרא: היו רצים אחרי כל המעשנים.
איוב קרא: בדרך כלל קיבוצניקים אז לא עישנו בכלל, עד כמה שאני זוכר.
יגאל גז: קשה לי להעריך את זה.
יגאל גז: לפנימייה הגיעו גם חבר'ה לא מקיבוצים, אני הגעתי מחיפה.
איוב קרא: במחזור שלי לא עישנו בקיבוץ, אפילו סיגריות רגילות.
יגאל גז: בין הנושאים שעלו כאן, הנושא הזה של גידול ושימוש, אני לא יודע אם יש לו איזשהן אסמכתאות בסטטיסטיקה, אני חושב שיש גידול בחשיפה.
יגאל גז: ניהלתי שיחה עם מפקד היחידה של נוער חשיפה והוא אומר שבשנים האחרונות חל גידול של 25% בחשיפה.
יפעת שטיינברג: סמים זו עבירת חשיפה.
קריאה: זה לא שמישהו בא לדווח.
יפעת שטיינברג: כן.
יפעת שטיינברג: הנתונים המשטרתיים תמיד מראים על הפעילות ולא על היקף התופעה.
יפעת שטיינברג: זה לא שאני לא אומרת שאין עלייה או שהמצב לא חמור אבל הנתונים האלה הם לא האינדיקציה אם יש עלייה או יש ירידה.
יפעת שטיינברג: אם המשטרה היום תחליט לעבוד על בית ספר איקס באותו רגע יהיו הרבה יותר תיקים באות בית ספר, מחר היא תעבור לבית ספר אחר, באותו בית ספר שהיו בו הרבה תיקים לא יהיו תיקים בכלל.
יפעת שטיינברג: זה לא אומר שהתופעה יורדת או עולה.
איוב קרא: האם בבית הספר שלכם היו הרחקות של תלמידים כתוצאה משימוש?
יגאל גז: כדוגמת הכתבה שציטטת מתוכה, למיטב ידיעתי התחלנו את השנה עם איזשהן אמירות של תלמידים, ובדרך כלל הנוער שלא נוגע מציק לו, אני מאמין שזה פרי תוצאה של חינוך.
יגאל גז: זה מציק להם והם מעלים את זה לשטח לא בצורה שמית - "פלוני משתמש" - אלא הם מוצאים את הדרך להאיר את עינינו לכך שתחת עינינו הפקוחות קורים דברים, ולא בהכרח במסגרת בית הספר.
איוב קרא: אתמול העידו על זה פה תלמידים.
יגאל גז: על אמירות כאלה כמובן שאי אפשר לעבור לסדר היום ושואלים מה עושים ברמה של חשיפה והתמודדות מחד ומאידך פנייה לאנשים שמקצועם לחקור.
יגאל גז: כאן הטריגר לחקירה הייתה פנייה של בית הספר בעקבות חשדות שהועלו על ידי מספר תלמידים.
איוב קרא: זה בבית הספר שלכם?
יגאל גז: בית הספר שלנו מוזכר, לצערי, כאילו הסיפור הוא נחלתנו.
הרצל סיני: כי פשוט הזמינו אתכם פעמיים בשני מקרים נפרדים לוועדת הסמים של הכנסת.
יגאל גז: אני לא חושב שזה קשור לכתבה.
הרצל סיני: לא, לא.
איוב קרא: בכלל לא.
איוב קרא: אני נכנסתי לעניין הפרשה הזאת שקצת הייתה בחדשות בתקופה האחרונה אז רציתי לדעת אם אתה יודע יותר פרטים.
יגאל גז: בהחלט, מאוד מעניין אותי מה קורה במגרש שלנו, קודם כל, ובהחלט מעניין אותי מה קורה במדינה, כל זמן הוא זמן נכון לשאול אם אנחנו עושים טוב ואם אנחנו צריכים לשפר או לשנות.
יגאל גז: אני יכול להגיד שבעיניי הקשר מתחיל עוד לפני הסם.
יגאל גז: אני יודע על איזושהי תופעה של מסיבות אזוריות עם אלכוהול.
יגאל גז: רציתי לדעת כמה בקלות הנוער יכול להשיג את האלכוהול, לאו דווקא בקיבוצים, ומתברר שבאפס מאמץ.
קריאה: בקלות רבה.
קריאה: גם עישון.
יגאל גז: כבית חינוך אנחנו יכולים לעסוק בעיקר בהתמודדות עם מצבי לחץ ולהשכיל לרוחב את הנוער שלא נגע בעיקר ולהשפיע על חינוך.
יגאל גז: במידה רבה ה"תיק" או הצורך להתמודד עם התופעה חייב להיות קודם כל של המשפחות ומידת הידע שנמצא במשפחות, לתדהמתי, הוא מאוד מאוד נמוך.
יגאל גז: יש מידה רבה של הכחשה, ברגע שחקירה מוצאת ועולה מקרה התגובות ששומעים מהציבור המאוד קרוב לתלמידים מדהימות בחוסר הידע שיש בתוך הבתים.
איוב קרא: היום עדיין ישנים באופן עצמאי בקיבוצים, נכון?
יגאל גז: בהחלט לא.
יגאל גז: היום הקיבוצים מופרטים בעיקר בסביבתנו וחיים במסגרת של משפחה.
איוב קרא: עכשיו הם ישנים במסגרת המשפחה?
יגאל גז: כל נער בביתו, עם הוריו.
איוב קרא: זה טוב.
יגאל גז: אני יכול לספר שגם בסיפור האחרון שפורסם, ממידע שהגיע ממפקד החקירה, מדובר בנוער שבית המשפט אישר כניסה לבתיהם ועשה חיפוש בבתיהם.
איוב קרא: וההורים נמצאים בתוך הבית?
יגאל גז: כן.
יגאל גז: והם לא ידעו.
יגאל גז: בדרך כלל לא יודעים.
יגאל גז: מדובר, באופן רחב, מקרית שמונה, חצור, ראש פינה, קיבוצים, כולנו כמקשה אחת.
איוב קרא: יש הרבה עצורים בפרשה?
יגאל גז: למיטב ידיעתי לא היה עצור אחד.
יגאל גז: מתלמידי אף אחד לא נעצר.
יגאל גז: היה תלמיד אחד במעצר בית.
יגאל גז: נפתחו להם תיקי אי תביעה (א"ת).
איוב קרא: איך הם מתקבלים אחרי שחוזרים מחקירה כזאת?
איוב קרא: מה התגובות?
יגאל גז: בסיטואציה של החקירה בית הספר הוא לא חלק מהחקירה.
יגאל גז: מתי ביתה ספר מקבל באופן מסודר מידע?
יגאל גז: מרגע שהחקירה הסתיימה, לנער נפתח תיק אי תביעה, הוצמד אליו קצין מבחן ובמסגרת השיקולים שקצין המבחן, מוסדות הרווחה והמועצות מנהלים הם שואלים מה מקום בית הספר כאן ובמידת הצורך מעבירים את המידע הזה.
יגאל גז: זאת אומרת, באופן מסודר מידע אין.
יגאל גז: היכולת לבצע טיפול פרטני עם נער או נערה שנתפסו יכולה לקרות רק אחרי שהמידע מגיע באופן מסודר, או מהמשטרה או מההורים.
יגאל גז: הייתה לי סיטואציה של פנייה של הורה, אז כמובן יש את פסיכולוגית בית הספר בייעוץ וליווי ושאלה עם מה הנער רוצה להתמודד ברמה של מה אומרים האחרים ומה רמת הידע שנמצאת אצל האחרים.
יגאל גז: מעט מאוד המידע שנמצא באופן מסודר ורשמי על העניין.
ציפורה וקס: אני רוצה טיפה להרחיב את העניין.
ציפורה וקס: השאלה שלך הייתה על הנושא של הרחקה בעקבות חקירה או בעקבות תפיסה או בעקבות חשד.
ציפורה וקס: על פי חוזר מנכ"ל של ספר החוקים של מערכת החינוך אסורה הרחקה של תלמיד החשוד בשימוש בסמים.
איוב קרא: אני מכיר את עמדתה של המנכ"לית בנושא.
ציפורה וקס: לעיתים זה לא מקל על המערכת אבל זה ספר החוקים שלנו, שיש בו הרבה מן הרציונל של מי ימשיך לטפל בילד אם הוא הורחק מבית הספר והיה איזשהו ריכוך של החוק הזה שבית הספר רשאי להמשיך ללוות תלמיד גם כשהוא נמצא במהלך של חקירה משטרתית, מה שבעבר היה אסור מטעמי זיהום חקירה.
ציפורה וקס: היום בית הספר רשאי, ויש אנשים המוכשרים במערכות החינוך, לטפל גם ברמה הזאת של המניעה בבתי הספר.
איוב קרא: מעבר לחקירה המשטרה לא יכולה לעשות שום דבר?
ציפורה וקס: אחד הדברים שבתוכניות ובליווי של המדריכים מטעם המשרד החינוך את בתי הספר הוא באמת לעבוד בשיתוף נכון גם עם המשטרה כי יש הבנה מאוד ברורה שהמשטרה היא לא רק החוק.
ציפורה וקס: לעיתים ניתן לחייב ילד זה או אחר או משפחה זו או אחרת בהמשך הליך טיפולי בסמכות החוק, מה שלא ניתן לעשות בדרך אחרת.
ציפורה וקס: שלב הביניים של אי תביעת קטין, שזה איזשהו שלב שיש הרבה חשיבה מאחוריו, מאפשר גם למערכת החינוך עדיין להיות בתמונה לא רק ברמת מניעה אלא גם ברמת התערבות ועזרה טיפולית.
ציפורה וקס: עוד נקודה שיגאל ציין היא נושא המשפחות, איך אנחנו מעצימים היום את המשפחות.
ציפורה וקס: בתוך התוכניות של משרד החינוך יש דגש מאוד חזק על שילוב משפחות בתוכניות המניעה ברמה בית ספרית, ברמה קהילתית, ברמה אזורית, ובחלק גדול ממערכות החינוך משתדלים מאוד ליישם את זה.
ציפורה וקס: שוב, סביב נוער במצבי סיכון, במצבי סמים וכו'.
ציפורה וקס: כך שבהסתכלות של תוכניות המניעה גם הנושא של שילוב המשפחה והעצמת המשפחה באמצעות התוכניות האלה היא חלק מאוד משמעותי מהדגש שתוכניות המניעה נותנות.
איוב קרא: רציתי לשאול את הרצל - בראייה שלך, מה היית רוצה לראות מהממשלה או מאתנו, שייתן דגש על דברים מסוימים על מנת לפחות למזער את התופעה?
הרצל סיני: השאיפה המאוד יסודית ומובנית היא התחום של הקהילה והמשפחה.
איוב קרא: מאיפה היית רוצה שזה יבוא?
איוב קרא: מהרשויות המקומיות?
איוב קרא: יש לכם מתאם של הרשות בגליל העליון?
הרצל סיני: כרגע לא.
יגאל גז: יש לנו ועדה בית-ספרית.
קריאה: זה לא בקהילה, זה רק בבית הספר.
הרצל סיני: מהרשויות הממלכתיות צריך לעבור, לדעתי, לרמה המוניציפלית.
הרצל סיני: המדינה צריכה להעמיד לרשותה משאבים וביחד איתה לבנות מערך שלם של חשיבה לחיזוק הקהילה ותפקיד המשפחה ובמקביל לחזק את העבודה בבתי הספר ובכל תחום הסמים והאלכוהול ואת מערך האכיפה, שלפחות יוכל לעמוד בחוקים שהמדינה קבעה לעצמה, כי אי לעשות את הכל במישור התיאורטי.
הרצל סיני: הדברים האלה הם בסיסיים.
הרצל סיני: היום צריך להיות מושקע בנושא של תרבות הפנאי של צעירים.
איוב קרא: הבעיה שבקיבוצים יש תרבות פנאי.
הרצל סיני: עזוב, זו לא בעיה של קיבוצים.
איוב קרא: תרבות הפנאי בקיבוצים קיימת הכי טוב.
קריאה: בעיר יש הרבה יותר שפע מאשר בקיבוץ.
קריאה: ההיצע של מסיבות בארץ הוא לא רק שופע בתנועה הקיבוצית.
הרצל סיני: צריך גם להבין שאצל צעירים הסמים והאלכוהול הם בהרבה מאוד מקרים יותר אלמנטים של כלים לקשר חברתי ולא חומרים לשינויים במצבי תודעה.
הרצל סיני: הרי סמים זו לא המצאה של המאה העשרים.
הרצל סיני: אפשר לשאול למה דווקא בשלושים השנים האחרונות זו בעיה.
הרצל סיני: מפני שבסביבה החברתית שהייתה קודם בני נוער היו מוצאים את עצמם בתוך סביבה חברתית שהיום לא קיימת.
הרצל סיני: זה החינוך הבלתי פורמלי, אלה תנועות הנוער וחברות נעורים שהיום אנחנו יכולים להתרפק על נוסטלגיה אבל היום ללכת ולהשקיע בחינוך הבלתי פורמלי חשוב לא פחות מאשר בחינוך הפורמלי כי פה אנחנו יוצרים את הסביבה החברתית, את תרבות הפנאי ואת תרבות ההתנהגות של צעירים.
הרצל סיני: היום לא מתייחסים לזה בכלל, זה לא באיזשהו מסלול של חשיבה.
הרצל סיני: אם היו עושים את הדברים האלה הסמים היו מאבדים מהמשמעות שלהם בלי שהיינו צריכים לעלות על בריקדות.
איוב קרא: מישהו רוצה להוסיף משהו?
יפעת שטיינברג: לנושא שינוי האווירה הציבורית, אני חושבת שזו בעצם המשמעות של כל העניין.
איוב קרא: למה הכוונה?
יפעת שטיינברג: אני לא מספיק מכירה את התוכנית שנעשתה בשוודיה, שמעתי על זה הרצאה.
יפעת שטיינברג: אנחנו עובדים פה בכל מיני מישורים שסותרים אחד את השני.
איוב קרא: אולי נקיים דיון על מה שנעשה בשוודיה עם גורמים מהשגרירות השוודית שיבואו לכאן ויסבירו לנו מה היה שם.
יעל נרדימון: נשמח לבוא.
יעל נרדימון: חיים ואני היינו שם.
איוב קרא: גם יחד איתך ועם חיים.
איוב קרא: נשמע מה היה שם ואיך הם מזערו את זה.
איוב קרא: זה יכול להיות רעיון טוב, נכון?
יעל נרדימון: אני לא יודעת אם זה יעניין.
יעל נרדימון: צריך לחשוב את מי זה יעניין.
איוב קרא: יעניין אותנו, שאנחנו רוצים למצוא תשובות.
איוב קרא: אולי צריך לשנות את כל הקונספציה ואת כל המדיניות.
איוב קרא: אנחנו נלחמים, יש מודעות ולא מגיעים לתוצאות, כל שנה יש רק עוד יותר עלייה בתיקים.
יעל נרדימון: אנחנו ישראלים, אנחנו לא שוודים.
איוב קרא: צריך למצוא דרך, אולי שינוי כיוון במדיניות.
איוב קרא: אני לא יודע מה צריך לעשות, נשמע איך השוודים הצליחו בפעולה שבעקבותיה חלה ירידה מקרוב ל-30% שימוש בסמים ל-7%.
יעל נרדימון: הם במקום הכי נמוך היום.
איוב קרא: אנחנו בממוצע של 11%.
יעל נרדימון: תלוי באיזה גיל.
איוב קרא: אנחנו לא יותר ליברלים משוודיה, בכל זאת יש לנו 11%.
יעל נרדימון: יש לנו בעיות אחרות.
יעל נרדימון: אנחנו מתחילים במקום יותר טוב.
איוב קרא: אולי באמת נעשה את זה ונשמע מהם, מהשגריר, יחד עם גורמים מקצועיים.
איוב קרא: ח"כ חזן, רוצה להוסיף משהו?
יחיאל חזן: אני כל פעם צופה מהצד בישיבות האלה, כל כך קשה לי לשמוע שבעצם רק מדברים ותוצאות כמעט ואין.
יחיאל חזן: זו הבעיה העיקרית שלי בוועדה הזאת.
יחיאל חזן: יש אנשי מקצוע, יש אנשים שמכירים, נלחמים ונאבקים, גם בתחום החינוך, גם ברשות, גם בכל מיני ארגונים ועמותות, אבל בפועל, לצערי הרב, ראש הממשלה לא שם דגש על הנושא, למרות שראש הממשלה אמר שהוא לוקח על עצמו את העניין.
יחיאל חזן: בשביל לפתור בעיה צריך לשים משאבים, לא צריך לשים דיבורים.
יחיאל חזן: כשאני בא לפה אני פשוט חושב כל הזמן לבד ובשקט כשאני שומע את כולם ובסך הכל אני חושב שסתם כואב הלב לשמוע שיש אנשים, גם במשטרה, גם בחינוך וגם ברשות, שהבעיה העיקרית שלהם היא משאבים, כך אני מבין.
יחיאל חזן: הייתי פה פעם בדיון שדן בכך שצריך לראות איך לבקש מרשות השידור לשים פרסום שלא יעלה כסף.
יחיאל חזן: יש לנו בעיה של תקציב וכך נראה הדבר הזה.
יחיאל חזן: משאבים זה הדבר העיקרי.
קריאה: זה שם המשחק.
יחיאל חזן: כמו שאמרה פעם מנכ"לית משרד החינוך, בשיחה עם הילד שלה הוא אמר: "אין בעיה בכלל, בחוף הים בדקה מקבלים מריחואנה או כל דבר".
יחיאל חזן: בחוף הים, כשבאים לשחות! הבעיה היא עם משאבים.
הרצל סיני: אנחנו מדברים על משאבים ואני, ב-81', הקמתי את המדור בתנועה הקיבוצית ועכשיו בגלל בעיה של משאבים סגרו אותו.
יחיאל חזן: זה ברור.
הרצל סיני: ביקשו ממני עכשיו בהתנדבות לסייע.
קריאה: אני הזמנתי את היועצת בהתנדבות וגם אנחנו מפסיקים.
קריאה: קיצצו את הרשות בחצי.
יחיאל חזן: אני מבין בדיוק על מה אתם מדברים ואני חושב שפה החטא הגדול.
יחיאל חזן: בסדר, אז הקימו מנגנונים ויש אנשי מקצוע.
קריאה: אבל אם אין תקציב אין פעילות.
יחיאל חזן: גם יודעים פחות או יותר מה לעשות ואיך למנוע אבל אם אין כסף לטפל בפעילות אמיתית אז זה המצב.
יחיאל חזן: נתתי כדוגמה את העניין של הפרסום, זה כבר מעיד על הכל.
יחיאל חזן: אנחנו יכולים לקבל פה החלטות ולהגיד "בואו לעשות" אבל אין תקציב.
קריאה: שעות מעוגנות במערכת חינוך, מ-א' עד י"ב, ולא להיאבק על שעת חינוך אחת על עשרות תוכניות שאמורות להיכנס למערכת החינוך.
יחיאל חזן: לי זה כבר ברור.
קריאה: חייבות להיות מוגדרות על פי חוק שעות לתחום הזה, כמו שתלמיד חייב ללמוד מתמטיקה, אנגלית והיסטוריה הוא חייב את זה במערכת החינוכית שלו, מ-א' עד י"ב.
יחיאל חזן: לצערי הרב במדינת ישראל כבר השלימו עם העובדה שסמים זה לא רק בשכונות המצוקה הקיצוניות בישראל, היום זה נמצא בכל חברה ובכל מקום ובשביל לפתור את הבעיה צריך להשקיע פה משאבים גדולים מאוד, לפחות בקרב בני הנוער.
הרצל סיני: זה איכות האדם המאבק הזה בסמים, זה לא אם יהיה מכור או לא מכור, זה האיכות שלו.
איוב קרא: אנחנו נסכם את הדיון.
איוב קרא: אנחנו נזמן לוועדה את שרת החינוך או את המנכ"לית שיבואו לוועדה ויציגו תוכנית מניעה/הסברה חדשה, עם ראייה חדשה, זאת לאור העובדה שדווקא שרת החינוך ריבעה את התקציב שלה, דבר שאנחנו מברכים עליו.
איוב קרא: מאידך, אני חושב שצריך לקבוע נאמן או רכז לכל בית ספר בנושא המלחמה בסמים, אחד מצוות המורים או המנהלים.
קריאה: בימים אלה יש תוכנית עבודה להכשרת אחראי על התחום בבית הספר, לא בהכרח יועץ ולא בהכרח אחראי על הוועדה הבית ספרית, אלא נאמן שיעבור הכשרה מטעם משרד החינוך.
קריאה: זה קורה ממש בימים אלה.
איוב קרא: אם יש אני שמח.
איוב קרא: בנוסף לכך, אנחנו מצפים שבאותה פגישה יציגו לפנינו תוכנית אופרטיבית של שעות חינוך בנושא סמים כחלק אינטגרלי מהמערכת של כל בית ספר.
איוב קרא: אנחנו גם רוצים באותה תוכנית שיראו לנו את כוונתם להשקיע יותר בחינוך הבלתי פורמלי על מנת למזער את תופעת הסמים, בקיבוצים ובכלל.
איוב קרא: אנחנו קוראים לראשי השלטון המקומי לפנות לראשי הרשויות המקומיות בישראל ולערב אותם יותר, כולל הפניית משאבים ראויים לכל רשות, כדי לבנות מערך חדש של הסברה, מניעה ואכיפה על מנת לצאת בתוצאות טובות.
איוב קרא: אני קורא לראש הממשלה לקיים את הבטחתו מלפני שבוע על קיום ישיבה בהשתתפות נציגי הממשלה הרלוונטיים לנושא המלחמה בסמים וארגונים כמו הרשות למלחמה בסמים כדי למצוא דרך בהקשר לאסטרטגיה החדשה במלחמה הזאת, שהיא אסטרטגיה אמיתית על החברה בישראל.
איוב קרא: אנחנו נקיים ישיבה מיוחדת אליה יוזמן שגריר שוודיה עם צוות שיסביר לנו מ-א' עד ת' כיצד מזערו בשוודיה את הסוגייה הזאת שעמדה על 27% וירדה עד ל-7%.
איוב קרא: אנחנו קוראים לתנועה הקיבוצית ולראשיה לשלב יותר את המשפחות במלחמה היומיומית בנגע הסמים.
איוב קרא: אחת הסיבות, לדעתנו, להחמרה במצב בקיבוצים היא ההתנהלות העצמאית של אותם בני נוער וחוסר במקומות בילוי ופנאי ביישובים בהם הם גרים.
איוב קרא: שלום, אנו דנים היום בנושא החלת סעיף 46 לחוק רשות השידור על תשדירי הרשות הלאומית למלחמה בסמים.
איוב קרא: אני חושב שזה נושא מאוד חשוב בראייה הכוללת של המלחמה בנגע הסמים.
איוב קרא: זו מלחמה, כמו שלפיקוד העורך יש מלחמה, אני חושב זו מלחמה מסוג אחר אבל זו מלחמה.
איוב קרא: אנחנו צריכים בסופו של הדיון להביא למצב שאנחנו, כוועדה, נקרא לכל הגורמים לשנות את התקנות או את החוקים כך שלפי סעיף 46 תוכל הרשות למלחמה בסמים, או כל מי שנוגע לסוגייה הזו, במקרה זה מדובר ברשות השידור, לפרסם כמו פיקוד העורך וכמו משטרת ישראל במדיה הציבורית את מלחמתה זו, שבעינינו היא לא פחות חשובה מכל מלחמה אחרת, לפחות כמו שזה נראה היום.
איוב קרא: אני מזמין את שמאי גולן מהרשות למלחמה בסמים להאיר את עינינו בקשר לנושא הזה - איפה זה עומד ומה האפשרויות לקדם את זה?
שמאי גולן: הנושא הזה התגלגל לאט-לאט במדרון מאז 1993 ותמיד בחדר הזה, פה במשרד ראש הממשלה, גם בישיבת הממשלה וגם בוועדת שרים נכנסו לתוך פינות של החוק.
שמאי גולן: זו הטעות.
שמאי גולן: נכון שבסופו של דבר נצטרך לטפל בחוק או בתקנות.
שמאי גולן: צריך לזכור שסעיף 46 לחוק רשות השידור אומר שהממשלה יכולה לפרסם את הודעותיה בכלי השידור הממלכתיים וכו', ונכון שלא תוקנו תקנות.
איוב קרא: לזה צריך תקנות מעבר לחוק.
שמאי גולן: גם על זה יש ויכוח.
שמאי גולן: אני מוכרח לומר לכם שבהתייעצות של היועץ המשפטי, משרד ראש הממשלה לאורך כל הדרך ידע להבחין ואמר: "חברים, אל תאחזו בתקנות, התקנות הן בסך הכל פרוצדורה שבאה לסדר איך עושים את הדבר הזה אבל פעם אחת שהחוק אומר שהממשלה רשאית וזכאית לשדר את הודעותיה אז גם בהעדר תקנות תמצאו את הפרוצדורה".
שמאי גולן: אני לא רוצה להיכנס לפינה של החוקים אלא לומר קצת משהו אחר.
שמאי גולן: אבל בגלל אותו העדר תקנות נקבעה נורמה מסוימת שההודעות או התשדירים - ואני לא רוצה שניכנס בחדר הזה לדיון בהבדל בין הודעות ותשדירים, זה היינו הך גם לפי המילון - עד היום היה מן נוהג כזה שרק שידורי המשטרה בתחום החבלה, המטענים, או הג"א ופיקוד העורף בתחום מסכות האב"כ, היו נכנסים לתוך העניין הזה.
שמאי גולן: תמיד אמרו שאי אפשר לפתוח פתח לעוד 18,000 עמותות וארגונים בארץ ישראל כי "מה יהיה?" אז על ה"מה יהיה" הזה אני רוצה לומר שני משפטים - הרשות הלאומית למלחמה בסמים איננה כמו עוד 18,000 עמותות, היא רשות סטטוטורית, היא משרד ראש הממשלה.
שמאי גולן: יש בארץ הזאת אולי עוד גוף אחד דומה לה ב-90%, וזו הרשות הלאומית לבטיחות הדרכים, ולא המנהל לבטיחות בדרכים כפי שראיתי כאן באחד המסמכים - המנהל כבר מזמן מת.
שמאי גולן: יש שתי רשויות לאומיות שעובדות על פי חוק, שייכות למדינה הזאת, שייכות לממשלה, ואי אפשר להשוות אותן, עם כל הצער שבלב, לאגודה למלחמה בסרטן או למניעת עישון או לאלף ואחד דברים אחרים.
שמאי גולן: אגודות ועמותות הן דבר אחד ורשויות של ממשלה, של המדינה, הן דבר אחר.
שמאי גולן: מה עוד, שבאחת מישיבות הממשלה האחרונות ראש הממשלה קם ואמר שהסמים הם איום אסטרטגי על החברה במדינת ישראל.
שמאי גולן: עכשיו, ממה נפשך?
שמאי גולן: אנחנו מוציאים המון כסף היום כי אתה לא יכול לקיים לא את המסע להורים שיתעוררו, לא את האווירה הציבורית ולא את המסרים הכפולים מבלי לפנות בכלי התקשורת ההמוניים, וזו הטלוויזיה, אין קונצים בעניין הזה.
שמאי גולן: זה עניין של כסף.
שמאי גולן: אנחנו מוציאים מיליונים של שקל לזכייני ערוץ 2, והנה יש לנו את הערוצים הממלכתיים - הטלוויזיה הישראלית, קול ישראל וגלי צה"ל.
שמאי גולן: ואז אומרים לי דבר כזה: "אבל רשות השידור עושה כסף".
שמאי גולן: אז אני שוב לא רוצה להיכנס לחוק, אבל המימון של רשות השידור לא מגיע מפרסומות ומתשדירים, המימון שלה מגיע מאגרות שכל תושבי מדינת ישראל משלמים.
שמאי גולן: אם יש בעיית כסף אני לא צריך לפתור אותה, יפתור אותה מישהו אחר.
שמאי גולן: פה צריכה להתקבל ההסכמה וההחלטה שתשדירי המלחמה בסמים דינם כמו שדיברנו ולא להיאחז בעניין הכספי.
שמאי גולן: אז אומרים לי משהו אחר: "אבל אין מקום, יש גבול לכמה הודעות אפשר להכניס בתוך הערוץ הזה", אבל בכל פעם, לאורך כל שנותיי, בין ברשות הלאומית לבטיחות בדרכים, בין במשרד איכות הסביבה ובין ברשות למלחמה בסמים, פעם אחת עוד לא אמר לי מישהו: "סליחה, אין מקום, אל תיכנס", כי כשאני משלם כסף אין מגבלה לעניין הזה.
שמאי גולן: כלומר, גם בזה אי אפשר כבר להיאחז, וראיתי כאן את השורה הזו מנצנצת באיזשהו מקום.
שמאי גולן: נדמה לי שאחרי דרך הייסורים מ-1993 בעניין הזה, לאור מצב הסמים ולאור ההבחנה החוקית בין הרשות למלחמה בסמים לבין עמותות ואגודות אחרות, הגיע הזמן שנצא מסעיף התקנות הזה או שנטפל בתקנות, נחיל את הרשות הלאומית למלחמה בסמים כמו פיקוד העורף וכמו משטרת ישראל, ואולי יש עוד דוגמה, אינני יודע, נסגור את זה בהיבט החוקתי הסטטוטורי בו אנחנו צריכים לטפל בחדר הזה ולא נדון כרגע בעניין הכספי.
שמאי גולן: אם יש בעיה כספית לרשות השידור היא תבוא למי שצריך ותבקש כסף.
איוב קרא: נמצא פה מישהו מרשות השידור?
עו"ד תומר קרני: כן, עו"ד תומר קרני מרשות השידור.
עו"ד תומר קרני: אנחנו מתנגדים להרחבה של סעיף 46 על הרשות למלחמה בסמים, כמו גם בכלל על רשויות נוספות מעבר למה שכתוב בסעיף.
עו"ד תומר קרני: ההודעות ששודרו מכוח הסעיף הזה מאז ומתמיד היו הודעות שהיו בשעת חירום, הודעות של הצבא ושל המשטרה, כמו למשל בזמן מלחמת המפרץ, ערכות מגן וכד'.
עו"ד תומר קרני: הסוגייה של הרשות למלחמה בסמים וכן רשויות, אגודות ועמותות נוספות מעולם לא שודרו.
עו"ד תומר קרני: למרות שנאמר פה יש הבחנה, אני לא בטוח שההבחנה הזו כזו משמעותית פה.
עו"ד תומר קרני: היו המון פניות, גם של מכבי אש וגם של גופים נוספים, ואנחנו סירבנו לכולם מכוח העיקרון שהמודעות האלה הן מודעות של שעת חירום בלבד ורק בנושאי ביטחון, כך היה תמיד.
עו"ד תומר קרני: לעניין הכסף וזמן השידור - אם נפתח את הסעיף הזה ונצרף את הרשות למלחמה בסמים דעתנו היא שאחר כך לא נוכל לסרב לבקשות דומות שיגיעו מגופים נוספים, לרבות משרדי ממשלה נוספים.
עו"ד תומר קרני: היום גם כשמשרד ממשלתי רוצה לתת הודעה לציבור, עם כל הכבוד, אפשר לעשות את זה ולהכין תשדיר שירות בתשלום.
עו"ד תומר קרני: הכסף הוא משמעותי, רשות השידור לא יכולה לממן הודעות מטעם כל גוף, רשות או משרד ממשלתי שיחפוץ בכך.
עו"ד תומר קרני: תשדירי השירות מהווים הכנסה מסוימת לרשות השידור בנוסף על האגרות, גם כך האגרה יורדת ומקוצצת, תקציב רשות השידור מקוצץ גם כך, אנחנו נטיל עכשיו מעמסה שרשות השידור לא תוכל לעמוד בה, ושוב, אני מסתכל לא רק על הרשות למלחמה בסמים אלא על רשויות נוספות שידרשו את זה ואי אפשר יהיה לסרב לבקשות שלהן.
עו"ד תומר קרני: למעשה נפתח פה פרצה שתאפשר לכל מי שיחפוץ בכך לשדר תשדירי שירות בלי תשלום.
עו"ד תומר קרני: גם זמן השידור הוא אלמנט.
עו"ד תומר קרני: זמן השידור של תשדירי שירות הוא זמן מוגבל.
עו"ד תומר קרני: זה יהיה לא הגיוני להגיד שכל גוף, רשות או משרד ממשלתי שירצה לתת הודעה, נהיה חייבים לשדר אותה.
עו"ד תומר קרני: אז איפה נשדר תוכניות שרשות השידור מחויבת להן על פי חוק?
עו"ד תומר קרני: כל זמן השידור יתמלא בתשדירים מטעם הממשלה.
עו"ד תומר קרני: לתשדירי שירות יש זמן מוגבל, מוקצב, למרות שאנחנו מקבלים עבורם תמורה.
עו"ד תומר קרני: עובדה היא שלא כל היום אתה רואה תשדירי שירות ברצף בטלוויזיה, למרות שאנחנו מקבלים עבורם תמורה.
עו"ד תומר קרני: מכל הסיבות האלה אנחנו סבורים שאין מקום להחיל את הסעיף הזה, אנחנו חושבים שזה יטיל מעמסה כבדה מאוד על רשות השידור, גם מבחינת זמן שידור וגם מבחינת העלות.
עו"ד תומר קרני: בעקרון, אין מניעה שרשות השידור תשדר תשדירי שירות בתשלום מטעם הרשות למלחמה בסמים, ואני חושב שעושים את זה.
עו"ד תומר קרני: חשיבות הנושא ברורה ואין על כך ויכוח.