GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יצחק מרציאנו: אנחנו נמצאים בקשר, רונית תדווח.
יצחק מרציאנו: הקשר הוא מעולה.
יצחק מרציאנו: אבל כוח האדם – אין לנו כוח אדם.
יצחק מרציאנו: אנחנו יודעים שהשפה היחידה שהנרקומן יודע בראש ובראשונה, זה האכיפה.
רונית שובל: אני מתאמת בבאר שבע כבר שלוש שנים, עושה את העבודה ברמה של אכיפה, של התשתיות הקהילתיות, ברמה של הטיפול, השיקום, נוער, בתי ספר, עם כל הרמות האלה עובדים כל הזמן.
רונית שובל: עיר מאוד גדולה, 200 אלף תושבים.
רונית שובל: אני עובדת על תקציב מאוד מאוד קטן של 300 אלף שקל לשנה.
רונית שובל: עם זה אנחנו משתדלים לעשות כמה שיותר.
רונית שובל: כמובן שהעבודה מושתתת הרבה מאוד על שיתוף פעולה עם כל הגופים.
רונית שובל: יושבת פה זהבה הראל שהיא מכנסת פרוייקט אס"א בבאר שבע, משרד העבודה והרווחה, מבוסס על הרבה שיתוף פעולה.
רונית שובל: אבל התקציב שעומד לרשותי זה 300 אלף שקל.
רונית שובל: בשנה האחרונה נכנסנו חזק מאוד לנושא של אכיפה, ביחד עם כל שאר העבודה.
רונית שובל: אני עובדת עם תחנת באר שבע.
רונית שובל: בתקציב הדל הזה של 300 אלף שקל, מתוך זה אני שוכרת רכבים לתחנת באר שבע בשביל לעזור להם להתמודד עם בעיית הסמים.
רונית שובל: יש תוצאות.
רונית שובל: היום אנחנו מדברים על עלייה.
רונית שובל: בשנת 2002 פתחו 99 תיקים לבני נוער.
רונית שובל: בשנה האחרונה אנחנו מדברים על 158, זו עלייה של 60%.
רונית שובל: זה נראה כאילו עלייה בשימוש בסמים, אני חושבת שזאת עבודה יותר קשה שהמשטרה עושה בתחום הזה.
רונית שובל: זאת עלייה בחשיפה, וזה כמובן משהו שמביא הרבה יותר בני נוער לטיפול אצלנו גם בתחום של הטיפול בנוער.
רונית שובל: בשנת 2002 היו 135 בני נוער בטיפול אצלנו.
רונית שובל: בשנה האחרונה אנחנו סגרנו את השנה עם 200 בני נוער בטיפול.
רונית שובל: כשכמובן בעיר של 200 אלף תושבים שאנחנו מניחים, כולם דיברו שיש עלייה.
רונית שובל: הסקר האחרון שנעשה בבאר שבע היה בשנת 1996, זה הרבה מאוד זמן.
רונית שובל: הנתונים היו מאוד דומים למה שקורה בכל הארץ.
רונית שובל: דיברו על 11% של בני נוער משתמשים, בערך בין 10%-11%.
רונית שובל: הנתון היחיד שהיה אז מדאיג, אני לא הייתי אז מתאמת, שבאר שבע זאת עיר שלא מצאו בה כמעט מקום אחד שמנקים מסמים.
רונית שובל: ניפו את מוקדי הסמים, כמעט כל העיר היתה מנופה, אבל אנחנו לא ממש יכולים להגיב או להצביע היום באופן ברור על עלייה מהסיבה שאין לנו שום סקר שנעשה בעיר.
רונית שובל: אני חושבת שזה חשוב שייאמר פה.
רונית שובל: בכל מקרה 200 נערים מטופלים אצלנו, אין לי בכלל ספק שיש עוד הרבה הרבה שיכולים להגיע.
רונית שובל: אנחנו לא מגיעים אליהם.
רונית שובל: אנחנו כן מפעילים צוות איתור.
רונית שובל: אני חושבת שעבודת האיתור עם הנוער היא מאוד חשובה.
רונית שובל: אני עובדים לפעמים ברמה של פינצטה, כי אנחנו מכירים כמעט את כל בני הנוער שנמצאים בסיכון גבוה, ואנחנו הולכים אליהם הביתה ומביאים אותם.
רונית שובל: לפני שנה ואפילו קצת פחות, פתחנו מרכז יום לנוער מנותק בבאר שבע.
רונית שובל: אחד מארבעה מרכזים בארץ.
רונית שובל: המרכז היום עובד בבוקר עם עשרה נערים מנותקים הכי קשים.
רונית שובל: כולם מוכרים במשטרה בשיתוף פעולה עם המשטרה.
רונית שובל: אחר הצהריים עם עוד עשרים בני נוער שבאים לשם.
רונית שובל: אני חושבת שיש הרבה עשייה, אפשר עוד הרבה הרבה יותר.
רונית שובל: חשוב לי לציין, אני הרשות העירונית למלחמה בבאר שבע.
רונית שובל: אין לי רכז מניעה, אני מקווה שבשנה הבאה כבר תהיה חצי משרה.
רונית שובל: אני עובדת לבד.
רונית שובל: כמובן, אני אומרת לבד כרשות עירונית, אבל עובדת עם הרבה מאוד אנשים מסביב, אני זה הרשות למלחמה בסמים.
רונית שובל: חשוב לי להוסיף, אני מאמינה מאוד בעבודה קהילתית.
רונית שובל: כל שנה אני כמתאמת צריכה לבנות שלוש או ארבע קבוצות קהילתיות שיש להם אמירה בעיר הזאת.
רונית שובל: איכפת להם ממנו, ולא רק שיש להם אמירה ואיכפת להם, הם גם בונים פרוייקט ומריצים אותו.
רונית שובל: בשנה שעברה עשיתי שתי פגישות כאלה, קבוצה של הורים בתוך בית ספר, וקבוצה של נשים, שאני קוראת נשים למען נשים, בגלל הצורך שעלה פה.
רונית שובל: אני חושבת שבעיר כמו באר שבע, כל שנה אני צריכה להריץ שש קבוצות כאלה.
רונית שובל: בתקציבים שיש לי, בכוח האדם שיש לי, זה מה שאני יכולה לעשות.
רונית שובל: אני מאוד מאמינה בעבודה הזאת.
רונית שובל: ואם אנחנו מדברים על צרכים, אני חושבת שאנחנו מאוד צריכים לעזור לתחנת באר שבע.
רונית שובל: אני יכולה לתת שליש מהתקציב שלי, אבל אז לא נשאר לי לדברים אחרים.
רונית שובל: אנחנו מדברים היום על בין 150 ל-170 תחנות סמים בעיר.
רונית שובל: המשטרה מדווח על בין 150 ל-170 תחנות סמים.
רונית שובל: הייתי שמחה לקחת את כולם פה ליום סיור בשכונה ספציפית בבאר שבע, ולראות את ההלם מזה שבית כן, בית לא, עם סחר בסמים, כשאלה לוקחים את הגראס ואלה את ההירואין, ואלה את האקסטזי, חלוקה מאוד ברורה ביניהם, אבל יש אזור כזה.
רונית שובל: אין אזורים נקיים לגמרי.
רונית שובל: אם אנחנו רוצים לעשות תהליך טוב, אנחנו חייבים אכיפה מאסיבית, לאוורר את העיר, ואחר כך צריך לתת את כל המענים האחרים, כי אז יהיו לנו יותר אנשים שצריכים טיפול, יותר בני נוער שיגיעו אלינו.
רונית שובל: כי כל תחנה כזאת מפעילה גם בני נוער, אז אנחנו צריכים לדאוג גם למענים האחרים.
רונית שובל: אני חושבת שצריך לעבוד על נושא האכיפה.
רונית שובל: נושא של נשים שהוא מאוד חשוב.
רונית שובל: הייתי מפעילה בבאר שבע או תחנת עזרה ראשונה, או ניידת שתגיע לכל המכורים שמסתובבים ותקשר ותחבר אותם לגופי הטיפול, וגם תמפה.
רונית שובל: כי גם לגבי כמה מכורים בבאר שבע, אין לנו מספרים מדוייקים.
רונית שובל: הגדלה משמעותית של התקציב שלי לפחות בעיר כמו באר שבע, אם זה אפשרי.
רונית שובל: והדבר האחרון, אנחנו צריכים מכסות לעבודה עם נוער.
רונית שובל: אני חושבת שבגלל הפעילות הקהילתית העניפה, יש יותר ויותר בני נוער שמגיעים, ואנחנו עם משרה וחצי וקשב לנוער היום, ועוד משרות ברב תחומי, אבל זה מה שיש לנו.
אוגניה חננאל: אני מפקחת בשירות לנפגעי סמים במשרד הרווחה.
אוגניה חננאל: יחידת הטיפול בנפגעי סמים בבאר שבע, נותנת מענה לכ-400 מטופלים בו זמנית, אני מדברת כרגע על מבוגרים.
אוגניה חננאל: ברצף הטיפולי יש לנו את היחידה עצמה.
אוגניה חננאל: מרכז יום שנותן מענה ל-15 אנשים על פי מכסות שמעבירה המשרד.
אוגניה חננאל: אני רוצה לציין שבאר שבע יש לנו כמעט כמעט תמיד כפול מזה.
אוגניה חננאל: 30 מטופלים שיושבים, כשהמשרד בעצם מתקצב רק 15 מכסות.
אוגניה חננאל: זה נכון שכל סוף שנת תקציב את היתרות שיש לנו אנחנו מזרימים לבאר שבע, כי המצב ידוע.
אוגניה חננאל: באר שבע נותנת מענה לכל הפריפריה.
אוגניה חננאל: אנשים מגיעים מערד, מנתיבות, מאופקים.
אוגניה חננאל: 15 מיכסות זה פשוט לעג לרש.
אוגניה חננאל: נקודה נוספת שלא עלתה כאן קודם.
אוגניה חננאל: פרוייקט לשיקום תעסוקתי להשלמת הרצף הטיפולי.
אוגניה חננאל: אנחנו מפעילים מזה כמה שנים במרכז איבחון ושיקום בבאר שבע, פרוייקט שנועד למכורים נקיים למעלה מחצי שנה, והוא טיפול מוכח.
אוגניה חננאל: שם בארבע תחנות הם יכולים להשלים השכלה, 10 שנות לימוד עם תעודה של משרד העבודה.
אוגניה חננאל: כמובן הם עוברים איבחון קודם קורס מקצועי, והשמה בעבודה, עם ליווי של עובדת סוציאלית עד 4 חודשים במקום העבודה.
אוגניה חננאל: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם משטרה, עם שירות מבחן לנוער במקרה הזה, עם בתי ספר, עם יועצות.
אוגניה חננאל: על אף שביקשת לא לחזור על דברים, אני חייבת להדגיש נקודה אחת שמרציאנו העלה אותה.
אוגניה חננאל: אנחנו עוסקים באיתור, עובדים בשיתוף פעולה עם גורמים בקהילה שמפנים אלינו בני נוער.
אוגניה חננאל: מר מרציאנו ציין, שאי אפשר להביא מטופל ולהגיד לו, בסדר, איתרנו אותך, אבל תבוא בעוד חודש לקבל טיפול.
אוגניה חננאל: לא כל שכן שאי אפשר לעשות זאת לנער.
אוגניה חננאל: הטיפול בבני נוער הוא קשה מלכתחילה, ובוודאי ובוודאי הוא קשה כשמדובר בנוער משתמש בסמים.
אוגניה חננאל: אם הנער עשה מאמץ, הוא ההורים, היועצת והוא הגיע, לא יכולים לומר לו, או.
אוגניה חננאל: קיי.
אוגניה חננאל: רשמנו אותך ונהיה איתך בקשר בעוד שלושה שבועות.
אוגניה חננאל: הוא לא יגיע בעוד שלושה שבועות, צריכים לתפוס אותו כשהוא הגיע.
אוגניה חננאל: העלייה בביקוש מאוד בולטת.
אוגניה חננאל: בני נוער מגיעים גם בשיטת חבר מביא חבר, וגם כתוצאה מעבודה של המשטרה ושל בתי המשפט.
אוגניה חננאל: אנחנו נדרשים לתת מענה.
אוגניה חננאל: אי אפשר לראות נער עם בעיית סמים ולשלוח אותו חזרה באין מענה.
גליה שחם: אני מפקחת אחראית על נושא סמים במשרד החינוך.
גליה שחם: האינפורמציה שקיבלתי לגבי מה שקורה בבאר שבע, שיש 12 בתי ספר על-יסודיים ממלכתי וממלכתי-דתי, ובכולם מופעלות תכניות.
גליה שחם: אני יכולה לומר שגם העבודה שלנו בבאר שבע היא עבודה שאנחנו יכולים להתברך בה.
גליה שחם: מה שאני רוצה להוסיף, הנושא של שיתוף פעולה בין הגורמים.
גליה שחם: אני חושבת שאחת הדרכים להתמודד, כשכל גורם יש לו מעט משאבים, כשעובדים ביחד, בעניין הזה יש מקום לשיפור, של להדק קצת יותר את הקשרים.
גליה שחם: נכון שאנחנו בבתי הספר עוסקים בנושא של מניעה, אבל יש לנו גם את הנגישות להורים.
גליה שחם: אני חושבת שההורים הם חולייה מאוד משמעותית בכל הנושא של מודעות, ובכלל עירנות לבעיה.
גליה שחם: אנחנו מתחילים השנה להפעיל את הנושא של אחראי בית ספרי.
גליה שחם: אחד התפקידים שלו יהיה להגביר את נושא האיתור והפנייה לגורמים הטיפוליים.
גליה שחם: מצד שני, הגברה של כל חלק של הפעילות הקהילתית.
גליה שחם: זאת אומרת הקשר בין פעולות של בית ספר ופעולות של הקהילה.
גליה שחם: אני מאמינה שככל שנעשה יותר, באמת נגיע ליותר תוצאות.
גליה שחם: אני שמחה שיש יותר איתור השנה של משתמשים.
גליה שחם: אני חושבת שזה אחד הדברים גם מבחינת בתי הספר וגם מבחינת הקהילה לעשות מאמץ יותר גדול.
גליה שחם: לפי דעתי, אחד הדברים שגם מביאים לעלייה של שימוש בקרב בני נוער, זו העבודה שמשתמשים ולא קורה כלום.
גליה שחם: אם אני שומעת פה שנער פונה לטיפול ובעצם אין מענה, זה עוד יותר מדאיג.
גליה שחם: הייתי שמה את הדגש על כל הנושא של המודעות הציבורית, כל האווירה הציבורית סביב הנושא של סמים כחלק מעבודה מניעתית משמעותית.
גילי דנה: אני ממשרד החינוך.
גילי דנה: אני יושבת ראש ועדת אס"א ארצית.
גילי דנה: זוהי יוזמה חדשה יחסית של שרת החינוך ומנכ"לית המשרד.
גילי דנה: אס"א – אלימות, סמים, אלכוהול.
גילי דנה: במובן הרחב יותר, התנהגויות סיכוניות של בני נוער.
גילי דנה: כרגע התכנית עובדת ב-10 יישובים, ב-10 רשויות מקומיות ברחבי הארץ, כולל במגזר הערבי.
גילי דנה: הכוונה שלה בראייה שלה, וכאן החידוש הגדול, היציאה מבית הספר וראיית בני הנוער מבוקר עד ערב, וזה העניין של כולנו.
גילי דנה: ראייה של רצף, גם רצף גילאים, וגם רצף של היממה מבוקר עד ערב.
גילי דנה: מה קורה מעבר לגדר בית הספר, וקורה הרבה.
גילי דנה: בכל הנושא של סמים ואלכוהול, יש לנו עוד דבר אחד מאוד משמעותי בהבדלים של בין ההתנהגויות הסיכוניות, וזה המסרים הלא ברורים, הלא חד-משמעיים בכל הנוגע לשימוש לרעה בסמים ואלכוהול.
גילי דנה: לא ניכנס לפה, כי זה תחום דעת בפני עצמו שהעמיתים שלנו הרבה יותר מצויים ויכולים לתת הרצאות מלומדות.
גילי דנה: אבל כולנו כאזרחים וכתושבי המדינה חשים את זה, כמבוגרים וכצעירים.
גילי דנה: העשייה באס"א היא עשייה פרו-אקטיבית בעיקר, כשהיא מדברת לא רק על למה לא.
גילי דנה: ניתן מייד דוגמאות גם בבאר שבע.
גילי דנה: הדברים שנחשפו, עד כאן דיברו העמיתים שלנו גם מבחינת אכיפה של המשטרה וגם הרשות למלחמה בסמים.
גילי דנה: אנחנו מעוניינים לראות את בני הנוער מבוקר עד ערב ולחזק בהם תחושת מועילות, מסוגלות, מעורבות בחברה.
גילי דנה: דברים שנותנים אתגר לבני נוער, ונותנים להם גם מקום לפתח כישורי חיים, ומיומנויות אל מול אותן סכנות של התנהגויות סיכוניות שציינו.
גילי דנה: בין הגורמים השותפים, משרד החינוך מתקצב את התכנית בכל רשות בסכום לא גבוה, צנוע, של 100 אלף שקל.
גילי דנה: אני מדברת על באר שבע כעיר, ואני מדברת גם על כפר קרא, או חצור הגלילית.
גילי דנה: כולם מקבלים אפילו את אותו סכום.
גילי דנה: אין פה הפרדה דיפרנציאלית שהיא לא נכונה בעיני, אבל זה מה יש כרגע וזה מעט מדי.
גילי דנה: לעומת זאת, הסכום הזה, ויעידו אנשי העיר, מחולל תהליכים רשותיים ומנסה מעט להוריד קירות זכוכית, ולפעמים גם חומות בטון בין ארגונים - - -
איוב קרא: אני רוצה להבין, מאה לבאר שבע, מאה לחצור, ככה זה?
גילי דנה: כן.
גילי דנה: לא בסדר, מעט מדי.
גילי דנה: וזה לא מעט מבחינת משרד החינוך.
גילי דנה: זה הקצבה של מיליון שקל כי יש עשר רשויות.
גילי דנה: אבל זה לא משמעותי לעשייה בעיר באר שבע.
גילי דנה: מה שכן אני אומרת, ונשמע את אנשי העיר, זה מחולל תהליך.
גילי דנה: קורים דברים, זהבה יושבת פה, היא המכנסת.
גילי דנה: היא האדם שלנו בשטח, מינהל חברה ונוער במשרד החינוך.
גילי דנה: יחד עם שפ"י וכל הגורמים השותפים כאן.
רונית שובל: אולי אני אוסיף משהו קטן.
רונית שובל: במסגרת עבודה בתוך בתי הספר, כחלק מוועדת סמים של אס"א, שאני היושב ראש שלה, עשינו השתלמות מחנכים עירונית.
רונית שובל: שם גילינו צמא לידע, המון חוסר אונים מול הנושא הזה שנקרא סמים.
רונית שובל: המון שאלות.
רונית שובל: במפגש שאני העברתי, מורים רצו שאני אלמד אותם איך לנהל דו-שיח עם התלמידים.
רונית שובל: הוא אמר לי כך, מה אני אגיד לו ומה אענה לו.
רונית שובל: ומתוך זה יצאנו ואמרנו, כל האנשים שחברים בוועדה וגם זהבה, מה עושים עכשיו.
רונית שובל: החלטנו, שאנחנו השנה ניכנס לכל בית ספר ונתחיל עם השתלמות חדר מורים.
רונית שובל: מתוך השתלמות חדר מורים שהאיש שירכז את הנושא מאוד יעזור לתכנית הזאת שלנו, אנחנו נוציא ועדה בית ספרית, וכל ועדה בית ספרית תבנה את התכנית שנכונה ומתאימה לבית הספר בתקווה שרוב בתי הספר יקחו את זה בשתי ידיים וירוצו עם זה בשנה הבאה.
רונית שובל: זה במסגרת אס"א, כחלק מהפעילות של הרשות למלחמה בסמים, ופרוייקט אס"א, ושפ"י, אני חושבת דווקא בתחום הזה יהיה שיתוף פעולה.
רונית שובל: זהבה תציג את הנושא.
זהבה הראל: אני מכנסת תכנית אס"א עירונית.
זהבה הראל: אני עובדת משרד החינוך מינהל חברה ונוער.
זהבה הראל: אני חושבת שכשאתה אומר 100 אלף שקל לעיר באר שבע זה נשמע מעט מאוד.
זהבה הראל: אבל תכנית אס"א מגיעה עם מסר, והמסר הוא שבואו נעבוד ביחד.
זהבה הראל: שאם כל אחד מהגורמים יעבוד לחוד - - -
איוב קרא: אמרתי אם זה 100 אלף שקל לבאר שבע, או 100 אלף לחצור, אין פרופורציה.
זהבה הראל: נכון.
זהבה הראל: אבל מה שרציתי לציין, שהעבודה המשותפת יוצרת איגום משאבים שמעבר לשיתוף פעולה כשלעצמו כשהוא יוצר עבודת צוות והוא משדרג את העבודה של כל המערכות ביחד, אנחנו בעצם גם יוצרים משאבים נוספים.
זהבה הראל: היום במסגרת תכנית אס"א מופעלת תכנית התערבות בכל בתי הספר התיכוניים בעיר, ובחלק מבתי הספר היסודיים, כאשר הבסיס לכל תכנית כזאת היה שאלון מיפוי שבו איבחנו מה קורה בתוך בית הספר, גם מבחינת רמת אלימות וגם מבחינת השימוש בסמים.
נסים זאב: יש פתיחות בעניין הזה?
נסים זאב: הנתונים הם נתונים נכונים?
עמרי שרון: לפי הנתונים שעולים בבאר שבע, יש כנראה הרבה מאוד פתיחות.
עמרי שרון: מה שמפחיד אותי, לא לגבי באר שבע, להיפך, לגבי מקומות אחרים, שיכול להיות שבגלל הפתיחות בבאר שבע, אנחנו תוכנים את באר-שבע, ובעצם יש סיכוי טוב שאם אנחנו נבדוק את זה במקומות אחרים ונרד טיפה ונגרד את מסך הפתיחות הזה, ונראה ששם המצב לא יותר טוב, אנחנו פה מה שנקרא, מוציאים את דיבת העיר רעה.
שמאי גולן: באר שבע לא שונה משום מקום אחר בארץ, שלא תטעו.
עמרי שרון: אני פחות מכיר את הנושא הזה מכם.
עמרי שרון: כשראיתי את הנתונים של באר שבע, מול מקומות אחרים, זה נראה לי מדאיג בסדרי גודל.
עמרי שרון: אם מה שאתה אומר הוא הרבה יותר קשה, והמצב הוא לא רק בבאר , צריך לראות איך פה - - -
שמאי גולן: יש לה בעיה של מיקוד של בירת הנגב, היא שואבת אליה נניח בתחום הסחר, אבל לא בתחום היקף השימוש של הנוער, הוא אותו דבר בכל הארץ.
יעקב מרגי: אני יכול לומר לא בצד הסטטיסטי, בצד הפרקטי, כתושב באר שבע, כיליד השכונות, כמסתובב בשכונות עד היום, שהמצב הוא יותר חמור.
יעקב מרגי: אני לא מטאטא את זה.
יעקב מרגי: חשובה לי התדמית של באר שבע.
יעקב מרגי: אני מסתובב במרכזי השכונות הוותיקות בבאר שבע.
יעקב מרגי: אני יודע את התעלמות המשטרה ביודעין.
יעקב מרגי: אני מכיר את התופעה שהיתה במרכז "אורן" , התופעה יותר חמורה ממה שאתם חושבים.
יעקב מרגי: היא יותר חמורה, אני לא בא להצניע ערים אחרות.
יעקב מרגי: בבאר שבע זה מכה שהוזנחה בחמש עשרה השנים הקודמות.
יעקב מרגי: אני בילדותי הייתי ברחוב ששורץ בנרקומנים, ראיתי את המשטרה.
יעקב מרגי: הפתיחות זה המציאות שם.
זהבה הראל: הפתיחות היא המציאות, והפתיחות היא כזאת היום שיש תובנה של כל המערכות שאי אפשר לפתור את הבעיה לבד.
זהבה הראל: היום מנהלי בתי הספר בתוך העיר באר שבע, כמו בבתי ספר אחרים מבינים שזה לא נכון לכסות את הבעיה ולא לשים אותה על השולחן.
זהבה הראל: שאלון המיפוי בעצם מאפשר להם לשים את הבעיה על השולחן, גם בעיית הסמים וגם בעיית האלימות והקשר ביניהם ברור לכל היושבים מסביב לשולחן הזה.
זהבה הראל: לאחר המיפוי, בכל בתי הספר יושבים היום על המדוכה, צוותים של בית הספר, לא צוותים חיצוניים, צוותים של בית הספר לבנות תכניות התערבות שמטפלות גם בבעיית הסמים, וגם בבעיית האלימות ובעיקר וזה הייחודי באמירה של תכנית אס"א, מצד אחד שיתוף פעולה, מצד שני לא רק טיפול, אלא גם תכניות שמציעות חלופה לבני הנוער.
זהבה הראל: טיפול בתרבות הפנאי.
זהבה הראל: יש היום בבאר שבע 8 בתי ספר קהילתיים על יסודיים שהם מדברים על לראות את הנער מבוקר עד ערב.
זהבה הראל: להציע פעילות פנאי בתוך בית הספר.
זהבה הראל: מערך גדול של חוגים, של מנהיגות צעירה, של מד"צים, של מש"צים, שהם פועלים בתוך בית הספר וכשהם עסוקים, כולנו יודעים שיש להם פחות פנאי, חלל בזמן הפנוי שלהם והם מחפשים פחות התנהגויות שאחר כך אנחנו צריכים לחפש דרך לטפל בהם.
זהבה הראל: הייחודי בתכנית אס"א שהיא מושיבה בכל הוועדות שלה את כל הגופים מסביב לשולחן.
זהבה הראל: היום משרד החינוך לא עובד לבד, הוא עובד עם הרשות למלחמה בסמים, הוא עובד עם כמובן משרד החינוך, האגפים השונים שבו, שפ"י, שרות פסיכולוגי עירוני, המשרד לבטחון פנים, וכולנו ביחד.
זהבה הראל: אני חושבת שזה היתרון.
עמרי שרון: אני חושב שחלק מהמורכבות של הבעיה מצריכה טיפול בין-תחומי.
עמרי שרון: זה צריך להיות בתחום של מניעה וגם של אכיפה וגם לטיפול שאחרי, בגלל המורכבות של הבעיה, בגלל הרב-פניות גם הטיפול צריך להיות ברב-תחומי.
איוב קרא: אני מציע שהמשטרה תתייחס לכל הטענות.
איוב קרא: תעדכנו אותנו בהקשר לתגבור של הכוחות נגד הפשיעה.
איוב קרא: מה זה נתן, מה חדש בכל הנושא הזה.
אורי מכלוף: אני רוצה לברך על המפגש הזה.
אורי מכלוף: אני חושב שהוא חשוב.
אורי מכלוף: אני קצין אח"ק על כל מרחב הנגב.
אורי מכלוף: באתי לדבר על תחנת באר שבע כי זה הנושא.
אורי מכלוף: אבל אין ספק שבכל המרחב יש פחות או יותר בעיות סמים, אבל הבעיה הגדולה היא העיר באר שבע.
אורי מכלוף: הנושא הוא חשוב.
אורי מכלוף: מזה מספר שנים, הוא על סדר היום של משטרת הנגב מחוז דרום.
אורי מכלוף: אפשר להגיד שלפני שלוש שנים, מפקד המחוז הגדיר את יעד הנוער כיעד שלו, יעד הממ"ז.
אורי מכלוף: נכון לשנה שעברה זה המשיך להיות יעד הממ"ז, אנחנו יעד הממ"ר, והשנה הנוער הוא יעד המפכ"ל.
אורי מכלוף: יעד המפכ"ל זה מחייב שינוס מתניים של כל היחידות בתחנות, במרחבים בכל התחומים, בכל האגפים, להילחם בתופעת עבריינות הנוער, לאו דווקא בסמים, כשאנחנו יודעים שסמים בעצם מקרין על הכל.
אורי מכלוף: לאו דווקא על סמים, זה מקרין על אלימות, זה מקרין על רכוש.
אורי מכלוף: אנחנו יודעים שהעיר באר שבע מוכית גם במאפיינים האלה של גם אלימות וגם רכוש.
עמרי שרון: אלה צדדים אחרים של הבעיה, אם אני מבין נכון.
אורי מכלוף: זה הסימפטום של הבעיה.
אורי מכלוף: צריך לממן את זה.
אורי מכלוף: לא תמיד ההורים מממנים, לא תמיד להורים יש את האמצעים.
עמרי שרון: בדרך כלל זה לא, סליחה.
רונית שובל: לפעמים זה כן.
רונית שובל: הסמים זה מחולל פשיעה.
אורי מכלוף: זה הסימפטום של הכל.
אורי מכלוף: אני חייב להודות פה שדיברתי לפני שהגעתי לפה, עם החבר'ה מבאר שבע, וכל הגופים, אני לא מכיר אותם באופן אישי, אבל מכיר מהצד השני את העשייה המרובה שנעשית בשיתוף פעולה עם כל הגופים.
אורי מכלוף: ונעשית פה עבודה חבל על הזמן.
אורי מכלוף: עם הפתיחות ועם הרצון, ופה חשוב שיש רצון להרבה מאוד גופים בתחום העיר באר שבע עם דגש לציבור.
אורי מכלוף: הסתובבתי בכל המחוז הדרומי, לא ראיתי רצון עז לטפל בבעיות כמו שיש בבאר שבע בכל מיני מודלים למיניהם שהצפתי אותם למעלה, אם זה בא על ידי הקהילה, אם זה בא על ידי המשטרה, והרמנו מודלים שאני חושב שהמודלים האלה ישווקו בכל הארץ.
אורי מכלוף: הם יהיו מודל לחיקוי בכל הארץ.
אורי מכלוף: לדוגמה המודל "משאלה" מודל "סיירת הורים" שרצה גם באילת.
אורי מכלוף: התחלתי את המודל באילת, וזה התחיל בבאר שבע, בערד.
אורי מכלוף: יש לזה תוצאות.
אורי מכלוף: זה מביא את המודעות של ההורים לגבי מה שקורה עם בני הנוער.
אורי מכלוף: המספרים שאני אגיד פה הם לא מספרים מוחלטים כי זה משתנה.
אורי מכלוף: אנחנו מדברים על 100-120 תחנות סמים.
אורי מכלוף: לפעמים יותר, לפעמים פחות.
אורי מכלוף: אבל זה סדר הגודל.
אורי מכלוף: כל מקום שמוכרים סמים.
אורי מכלוף: יכול להיות תחנת סמים ניידת, מישהו שיושב במרכז המסחרי, לדוגמה, מה שהיה בעיר העתיקה.
אורי מכלוף: יושבים מספר סוחרים נרקומים לצורך מימון הסם של עצמם הם מוכרים סמים.
אורי מכלוף: זאת תופעה שמורידה את איכות החיים בצורה בלתי רגילה.
אוגניה חננאל: בכל קיוסק לגיטימי כשהאבא יורד לקנות סיגריות מוכרים גם באנגים.
אוגניה חננאל: זה מונח על המדף.
עמרי שרון: לא מוכרים סמים.
עמרי שרון: הם מוכרים גם בירה בכל קיוסק כזה.
עמרי שרון: את לא מגדירה את זה כתחנה לממכר סמים.
עמרי שרון: אלכוהול הוא סם כמו כל סם אחר.
עמרי שרון: ההבדל שהוא סם חוקי ואלה סמים לא חוקיים.
עמרי שרון: זה ההבדל.
אורי מכלוף: אנחנו מדברים גם על תחנות קבועות וגם על תחנות ניידות.
אורי מכלוף: תחנות ניידות מבחינתנו זה הנרקומנים, או הסוחרים שמוכרים סמים.
אורי מכלוף: הרבה פעמים זה לצורך השימוש העצמאי שלהם, או שהם מופעלים על ידי חברים בקבוצות פשע כאלה או אחרות.
אורי מכלוף: אני מדברים על 120 בערך פלוס מינוס.
אורי מכלוף: הרבה פעמים קורה שאנחנו סוגרים תחנת סמים באיזה שהוא בניין מגורים.
אורי מכלוף: אוטומטית, איך שאנחנו מכניסים את האיש הזה בפנים, פותחים עוד שלוש ארבע תחנות.
אורי מכלוף: כי אותו אדם שהחזיק תחנת סמים, הוא בעצם היה עוצמה, כוח, ובעצם שניטרלת אותו מהשטח – פושרים קטנים שיש להם פחות כוח, החליטו לעצמם לפתוח עוד כמה תחנות סמים.
אורי מכלוף: אז המלחמה היא מלחמה יום יומית.
אורי מכלוף: דיברו פה על אמצעים.
אורי מכלוף: אני אומר שוב, מבחינתנו אם אני אגיד שמשרד הנוער בבאר שבע מונה כיום 14 תקנים, בפועל 13 תקנים, מהם 5 פקחני נוער, רכז אחד, זה אומר הכל.
אורי מכלוף: אני כבר אומר לכם.
אורי מכלוף: העשייה מ-1999 עד 2003 תחילת שנת 2004, אנחנו חושפים הרבה עבירות סמים.
אורי מכלוף: אני אומר שוב, זה טיפה בים.
אורי מכלוף: הכמויות הן אדירות.
אורי מכלוף: אנו מדברים לא על מאות נרקומים כמו שבערים האחרות בסדר גודל שבאר שבע מצהירה, אנחנו מדברים על אלפי נרקומנים שמסתובבים בעיר באר שבע.
אורי מכלוף: אנחנו לא אומרים מהיד לפה, אנחנו אומרים שקיימים הרבה מאוד, לא רוצה להתחייב, אבל אני מתחייב שזה יותר, מדובר באלפים ולא במאות.
גליה שחם: תעשה הבחנה בין נוער למבוגרים.
עמרי שרון: אם אפשר לקבל גם הבחנה בין נוער ומבוגרים זה מאוד חשוב.
עמרי שרון: וגם העניין של איך ההתפלגות, על מה?
אורי מכלוף: על הכל.
אורי מכלוף: זה מתחיל מסמים קלים וממשיך לסמים קשים.
אורי מכלוף: אם אנחנו מחלקים את התחנות, אנחנו מדברים על - - -
עמרי שרון: אין קלים.
אורי מכלוף: השתתפתי באחת הישיבות, אמרתי שמי שצריך לקחת את היוזמה ולהגדיר את הסם כרעל, לא להגדיר אותו סם, לא לקרוא לסם סם.
אורי מכלוף: אם אתה יודע שזה רעל, וזה רעל, ההגדרה של סם זה רעל.
אורי מכלוף: אם אנחנו נשתמש בסם כרעל, אני חושב שהרבה בני נוער יתחילו להבין אותנו.
אורי מכלוף: אולי לא מאה אחוז, אבל גם אם עשינו ל-10% את ההבדל בין סם לרעל, להשריש בהם את העניין הזה, אני חושב שעשינו את שלנו.
שמאי גולן: ואז כל רעל הוא סם?
אורי מכלוף: יכול להיות.
יעקב מרגי: לא בהכרח, ואין בעיה.
יעקב מרגי: שם יש רעל קטלני .
אורי מכלוף: סם זה מסקרן.
אורי מכלוף: רעל זה פחות מסקרן.
אורי מכלוף: לא יעזור לאף אחד שום דבר.
נסים זאב: מי שבא לעשן שואל איך קוראים לסם - רעל או סם?
יעקב מרגי: מי שרוצה להתחיל וזה מסקרן אותו, הוא צודק, זה יכול להרתיע אותו.
אורי מכלוף: אני לא אמרתי שזה יתפוס את המאה, יתפוס את העשרה, זכינו.
אורי מכלוף: כשאנחנו משתמשים במלים, הרבה פעמים המלה עושה את ההבדל.
אורי מכלוף: זו דעתי לפחות.
נסים זאב: הבעיה היא שהם קוראים לזה כיף.
נסים זאב: אתה קורא לזה רעל או סם.
נסים זאב: הם קוראים לזה כיף, והכיף משתנה בשמות.
אורי מכלוף: אתה רק מחזק את מה שאני אומר.
אורי מכלוף: ברגע שהשתמשו בזה זה כיף, אז כולם חושבים שזה כיף, עושה את האדם.
אורי מכלוף: ברקורד שלי הייתי גם עובד נוער, אז אני יודע להגיד לך, שילדים לא יודעים שסם זה רעל.
אורי מכלוף: כשהם התחילו להבין, וכאשר דיברת איתם והסברת להם כמה הסם הוא רעל, וכמה הוא מזיק, כמה הוא עושה רע אחרי שמתחילים להתמכר אליו, אז זה עושה את ההבדל.
אוגניה חננאל: אני חייבת בכל זאת להגיד בהקשר הזה שכן.
אוגניה חננאל: בני נוער שמגיעים אלינו, הסם זה באמת כיף.
אוגניה חננאל: אנחנו הבעיה שלהם, ההורה זה הבעיה, היועצת זה בעיה, המורה זה בעיה, ואני זה הבעיה.
אוגניה חננאל: הסם זה לא הבעיה.
אוגניה חננאל: לך תשכנע נער שיש לו בעיה.
אוגניה חננאל: מבוגר מגיע ממקום אחר, הנער מגיע ממקום שמטרידים אותו.
אוגניה חננאל: אני הבעיה שלו.
אוגניה חננאל: חשוב שייאמר.
אוגניה חננאל: הם לא מגיעים כמו מבוגרים.
אורי מכלוף: קודם כל צריך לתת טיפול לכולם.
אורי מכלוף: אני חושב שבנקודת זמן הזאת צריך להשקיע בנוער.
אורי מכלוף: זו נקודת המפתח שלנו, להשקיע כמה שיותר בנוער כי מי שכבר התמכר, ומי שכבר נפל, אולי צריך לעזור לו , לשקם אותו.
אורי מכלוף: כדי לעצור את כדור השלג הזה, אני אומר לכם זה כדור שלג.
אורי מכלוף: איפה שאתה לא נכנס, איפה שאתה לא נוגע, אני לא מדבר עכשיו באופן ספציפי לבאר שבע, יש סמים.
אורי מכלוף: אסור לטאטא את זה, אמר פה חבר הכנסת עמרי, וזה נכון.
אורי מכלוף: לא כולם מגלים פתיחות, ואנחנו לא יודעים מה המצב של מקומות אחרים שהם מנסים לשמור על השם הטוב של האדם.
עמרי שרון: אצלנו הכל בסדר.
אורי מכלוף: אצלנו הכל בסדר, ואז הכל הופך להיות לא בסדר.
אורי מכלוף: אז מגלים את זה כשמגיעים לצבא, צריך לעשות את הסטטיסטיקה לראות כמה כאלה מגיעים מכל הארץ, כמה מגיעים מבאר שבע שהם מכורים לסם, כמה מגיעים ממקומות אחרים, ואז תמצא את ההבדלים ותראה איפה יש פתיחות ואיפה אין פתיחות.
אורי מכלוף: אני חושב שהחולה אצלנו הוא יודע שהוא חולה, והוא צריך את התרופה.
אורי מכלוף: אני חושב שאחת התרופות פה זה לתת לגופים שמטפלים בנושא של הטיפול, דיברנו על טיפול, חלק משלושת הדברים שהזכרנו, חבר הכנסת עמרי, זה הנושא של טיפול.
אורי מכלוף: צריך לתת לאנשים את הכלים.
אורי מכלוף: והכלים הרבה פעמים זה כוח אדם.
אורי מכלוף: אפשר לטפל בהרבה בני נוער.
אורי מכלוף: אפשר לטפל בהרבה נרקומנים, בהרבה משפחות שנפלו לסם, אבל צריך לתת לאנשים האלה כוח, וכוח אדם.
אורי מכלוף: הרבה פעמים אנחנו מפנים ואין מי שיטפל.
אורי מכלוף: אנחנו מפנים.
אורי מכלוף: לרשויות הרווחה ואין מי שיטפל.
אורי מכלוף: אנחנו מגישים תיקים לבית המשפט.
אורי מכלוף: אנחנו אמורים לקבל תסקירי קצינות שרות מבחן על אותו נער.
אורי מכלוף: התיק הזה לא נדון בבית המשפט בגלל שאין תסקיר בזמן.
אוגניה חננאל: אנחנו קבלנים של שירותי המבחן, יש מין הפרטה.
אורי מכלוף: 45 יום, זה כבר לא 45 יום לתסקיר, הרבה פעמים זה 5-6-7-10 חודשים, ונער שרק נפל, הוא הגיע אלינו ונחשף אלינו כעבריין, אנחנו לא יודעים מה המצב שלו.
אורי מכלוף: אי אפשר להגיש לו כתב אישום.
אורי מכלוף: זו אחת הבעיות.
אורי מכלוף: זה הבעיות של כוח אדם.
אורי מכלוף: אני חושב שאם היה לי גם עם מי לעבוד, וביחד עם כוחות משותפים היינו מצליחים יותר.
אורי מכלוף: אתן כמה נתונים לגבי כמות המספרים מבחינת תיקים.
אורי מכלוף: סך הכל בשנת 2002 נפתחו 722 תיקי סמים, לעומת 823.
נסים זאב: זה מכירת סמים או עישון?
נסים זאב: למה אתה מגדיר תיק?
אורי מכלוף: בשימוש היה בשנת 2003 386 לעומת 382 תיקים.