GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ענבל גבריאלי: נכון שצריך לתת את הדעת על זה, זה לא עולה לכדי עבירה פלילית אמרה כאן הנציגה של היועץ המשפטי לממשלה, זה לא עולה לכדי עבירה פלילית, לטעמי גם לא ניתן יהיה להגדיר את זה כעבירה, אותה הצעת חוק שהוגשה לדעתי לא תתגבש לכדי חוק, הבעיה היותר חמורה היא שברגע שאיזה שחקן או זמר, ויש מקרים מהחודשים האחרונים שאני קראתי בעיתונות, שנתפסים מעשנים סמים או סוחרים בסמים, אז גם מפרסמים את זה ושוכחים שאותו נער או נערה הזמרים והשחקנים האלה הם מודל לחיקוי בשבילם.
ענבל גבריאלי: גם פה וגם לגבי הפרסום דיבר אבי, כל ההתבטאויות של בסוטול, אז צריך לא לפרסם את זה.
ענבל גבריאלי: אתם דיברתם על "לסתום פיות" לחברי כנסת שלא יגידו, הם יכולים להגיד ובשביל זה יש את ועדת האתיקה כי אף אחד לא יעמיד אותם לדין, אבל אני חושבת שאפשר להטיל מגבלות או כשזה יהפך למשהו חברתי חינוכי כוללני, כי בסך הכל המפרסמים היום יודעים שמה שמדבר אל הנוער זה מילים כמו בג'ננה ובסוטול, אז הם משתמשים בזה.
ענבל גבריאלי: ברגע שאנחנו נצליח לעקור את זה, גם הם יבינו שקהל היעד שלהם לא מבין את השפה הזאת.
ענבל גבריאלי: לגבי המניעה, ביקשתם רעיונות, אני יכולה לספר לכם שכשאני הייתי תלמידת תיכון, היתה לנו הרצאה בנושא של איידס ומין בטוח ולא הביאו לא רופא ולא סקסולוג, הביאו אדם שנדבק באיידס.
ענבל גבריאלי: לצערי הרב יצא לי להכיר נרקומנים, יצא לי להכיר אנשים נפלאים כמו האיש הזה כאן שהצליחו להתעלות על הבעיה הזאת ולא רק שהצליחו להתעלות אלא יצאו גדולים ושיקמו את החיים שלהם והתקדמו.
ענבל גבריאלי: אני חושבת שיש הבדל מאוד גדול שיושב פסיכולוג או סוציולוג או איש ממערכת הבריאות ומספר סיפורים בעלמא ויושב אותו בן 16 ואומר מה הוא מבין הוא לא יודע כמה כייף זה להיות בסוטול, לבין אדם שיושב ומספר איך הוא התחיל מאותו ג'ויינט קטן וסיים בלהסניף ולהזריק ואיך התפרקו לו החיים.
ענבל גבריאלי: זה לטעמי הדבר הכי אפקטיבי.
ניסן סלומינסקי: כשאני שואל את עצמי למה אני לא נגעתי אף פעם בסמים, השאלה השניה, סמים, בכלל לא העליתי על דעתי.
ניסן סלומינסקי: לא בגלל שאני מפחד מהמשטרה, או לא בגלל שאני מפחד שאני אהיה בבית חולים, בכלל אין לי בראש סמים, זה מנותק ממני לגמרי.
ניסן סלומינסקי: כי ככה חונכתי, ככה הערכים של החברה או של הסביבה שבנתה אותי.
ניסן סלומינסקי: אני חושב שהחברה, זה לוקח זמן, יכול להיות שהיום החברה ואנחנו נחשפנו לתרבות המערב ולהמון דברים ולמדנו הרבה דברים לא טובים, יגיע רגע שהחברה יכול להיות שתגיע למסקנה שככה זה בלתי אפשרי ואז ישבו המובילים בחברה מכל המגזרים ויגידו עד כאן ויבנו תרבות אחרת לגמרי.
ניסן סלומינסקי: עד שהתרבות לא תהיה תרבות שונה לא יעזור כלום.
איוב קרא: אני מגנה את ההתבטאויות בעד השימוש בסמים של חברי כנסת, אני מגנה את עצם ההתבטאות כי זה נבע מתסכול של אותו בן אדם ששכחו אותו בתקשורת ולא בחל בשום אמצעי כדי להגיע לעיתון.
איוב קרא: אני מצטרף ליועץ המשפטי לממשלה שלא אהב את ההתבטאויות הללו ואני מקווה שתימצא דרך כדי לסתום את הלקונה הזאת בחוק חופש הביטוי, כי הדברים האלה יכולים רק להזיק.
איוב קרא: עם כל הכבוד לחופש הביטוי אנחנו צריכים להסתכל גם אם זה לא מזיק לעצם קיומנו ושזה מזיק לעצם קיומנו זה כבר לא חופש הביטוי זה החופש לבעוט בעצמנו.
איוב קרא: אני קורא ליועץ המשפטי לממשלה לשלוח מכתב לאותו ח"כ שקרא תיגר על החוק בעצם האמירות או ההתבטאות.
איוב קרא: אני קורא לרשות למלחמה בסמים וגם לכפרי הגמילה יחד עם משרד החינוך, להוציא אנשים שיצאו ונגמלו מנושא הסמים, שיוציאו דווקא את אותם אנשים כמה שיותר להרצאות בבתי ספר.
איוב קרא: כי לדעתי זה יותר אפקטיבי מאשר מרצה רגיל.
איוב קרא: אני הגשתי הצעת חוק, היא כבר מונחת על שולחן הכנסת, שלילת רשיון נהיגה למשתמשים בסמים.
איוב קרא: הגשתי גם הצעת חוק שתחייב תוכניות שיש בהן מסר לסמים או זלזול בנושא הסמים, שלא יהיה על מסך הטלוויזיה לפחות בתוכניות של בני הנוער וקטינים.
איוב קרא: בענין הולנד אנגליה וספרד, כשאנחנו נהיה אנגליה הולנד וספרד עם הבעיות שלהם, אז אנחנו נשמח לקיים דיון נוסף כדי לאפשר, לבדוק אם ניתן ללכת ללגליזציה בנושא הסמים.
איוב קרא: אני מקבל את מה שאמרו פה מנהלי כפרי הגמילה, הטיעונים בעד הלגליזציה או דה קרימינליזציה מבטאים במידה רבה כניעה לתופעת השימוש לרעה בסמים וקבלתה כרע הכרחי.
איוב קרא: אם נשווה לתחומים בריאותיים אחרים כגון מחלת הסרטן או מחלות קשות אחרות, המסקנה עלולה להיות בלאו הכי לא ניתן בסופו של דבר לנצח תופעות אלו, עדיף על כן להשלים עימם ולהפסיק להלחם בהם.
איוב קרא: שיקולים מסוג זה אינם מתקבלים על הדעת ואינם יכולים להנחות מדיניות בשום תחום במדינה מודרנית ומתוקנת.
איוב קרא: מבטא טיעונים אלה בקולניות רבה בציבור ובעיקר באמצעי התקשורת הכתובה והמשודרת באים מכמה מגזרים.
איוב קרא: אמנים ואנשי בוהמה ששימוש בסמים רווח בקרבם והיו קרבנות רבים לנושא בקרבם, פוליטיקאים שמאמצים נושא זה כמנוף לקידומם ואנשי רוח וליבראלים למיניהם אשר טיעוניהם הם במישור התיאורטי ברוח איסור פגיעה בחופש הפרט המוחלט.
איוב קרא: טיעון כשלעצמו אין עליו ויכוח כאמור אך אינו בר יישום מעשי.
איוב קרא: תודה רבה לכולם.
איוב קרא: שלום, אני פותח את ישיבת הוועדה.
איוב קרא: אנחנו החלטנו לקיים ישיבה מאוד חשובה לציבור הישראלי בכללו לאחר הפרשה הקשה שהתרחשה בבית החולים סורוקה, שבה התגלה כי במערכת הבריאות רופאים משתמשים בסמים.
איוב קרא: ראיתי לנכון כיו"ר הוועדה לבדוק את הנושא הזה, כיוון שאנחנו יום-יום מקיימים ישיבות בכדי למזער את הנזק הזה בקרב נוער ובקרב הציבור הישראלי בכלל.
איוב קרא: אני שמח כי ראשי מערכת הבריאות, מנכ"ל משרד הבריאות נמצא פה וחברי כנסת שיש להם זיקה לנושא נמצאים פה.
איוב קרא: אין המטרה של הישיבה הזו לחפש את ראשו של מישהו.
איוב קרא: כולנו רוצים בטובתם של אזרחי ישראל.
איוב קרא: אני רוצה שנסתכל על הדיון הזה באופן מקצועי כדי לדעת האם זה נכון שיש נגע כזה קשה בקרב מערכת הבריאות.
איוב קרא: אני רוצה לתת למנכ"ל מערכת הבריאות ליידע אותנו בכל הנוגע לנושא הזה.
ניסן סלומינסקי: צריך לשאול בעיקר מה עושים כדי שדבר כזה לא יקרה שוב.
איוב קרא: אנחנו לא רותמים את הסוס לפני העגלה.
איוב קרא: אנחנו רוצים לשמוע את המנכ"ל ואחר כך ביחד עם סגן השר אדרי שהנושא הזה מאוד אכפת לו נשמיע את המלצות שלנו.
איוב קרא: אין לי ספק שאם הדבר הזה היה קיים במערכת הבריאות, מדינת ישראל פשטה רגל.
איוב קרא: בוא נתפלל שלאחר דברי מערכת הבריאות נגלה כי מדובר בברווז ולא בתופעה.
בועז לב: היה אירוע שהוא אירוע חמור, אך לא ניתן ללמוד ממנו לגבי תפקודה של כלל המערכת.
בועז לב: התמכרות זו מחלה, וכמו שחולים בה אזרחים מן השורה, גם רופאים יכולים לחלות בה.
בועז לב: כאשר יש נגישות גדולה יותר לחלק מהחומרים שמשמשים להתמכרות, הבעיה הזו מקבלת זרקור לכיוון הזה.
בועז לב: באופן עקרוני אני חושה שבעיית ההתמכרות בקרב הרופאים איננה גדולה יותר מאשר בקרב כלל האוכלוסייה, אך היא בהחלט מחייבת תשומת לב מיוחדת.
בועז לב: אנחנו מתייחסים להתמכרות כאל מחלה, ולכן כל איש סגל רפואה שמתגלה כי הוא מתמכר, מופנה לוועדה מקצועית שתפקידה לדון בדרך שבה מטפלים בסוגיה הנקודתית של אותו סגל ובבעיה הרפואית שלו.
בועז לב: אנחנו עוקבים יחד עם הוועדה הזו כדי לראות שהטיפול של אותו איש סגל והטיפול במערכת במקביל יהיה כזה שהדבר הזה יהיה מזערי ככל שניתן.
בועז לב: לבוא ולומר כי ניתן למנוע מכל וכל שיהיו רופאים ואנשי סגל רפואים מתמכרים, לא ניתן להגיד, מאחר וזו מחלה אנושית.
בועז לב: לגבי הרופא הספציפי הזה, מהרגע שהסתבר שהוא מתמכר, הוא שוחרר מעבודתו ומונתה ועדה רפואית לעניינו.
בועז לב: את הפרקטיקה אני לא יודע.
בועז לב: זה נמצא בחקירתה של המשטרה.
בועז לב: אני יכול לומר כי אם ננקטה פרקטיקה שבה אותו רופא הזריק לעצמו ואחר כך הזריק לחולה, זו התנהגות בלתי ראוייה ואולי פלילית.
בועז לב: זה מחייב טיפול מסוג אחר לחלוטין, טיפול משמעתי-פלילי.
בועז לב: לאנשים שעוברים על החורק לא ניתן לתת טיפול נורמטיבי, אלא טיפול משמעתי על פי החוק.
בועז לב: אנחנו לא בונים את מערכת הבריאות על כך שאנשים עושים דברים שהם מחוץ לחוק, כיוון שכאשר אנחנו פותחים את הצוהר הזה שבו כל דבר שנעשה יהיה מחוץ לגדר החוק, לא נוכל לקיים מערכת פעילה ועובדת.
בועז לב: לצערי, אין כלי טוב באמצעותו ניתן לדאוג לכך שמקרה כזה לעולם לא ישנה.
בועז לב: היה מקרה אחד שדווח עליו בעולם שהיה אולי דומה, שהתרחש בספרד.
בועז לב: זה מקרה מאוד מאוד נדיר בצורה שבה זה התרחש.
בועז לב: לגבי היקף התופעה של אנשי סגל שמובאים בפני ועדה כזו, מדובר על סדרק גודל של מקרים בודדים בשנה, בין 4 ל-7 מקרים לשנה.
בועז לב: עמיתי שעובדים בחדרי הניתוח יוכלו להאיר את עינינו לגבי הבעייתיות שהנושא הזה מהווה.
איוב קרא: מדוע יש לכם בעיה לחשוף נפגעים מן הפרשה?
בועז לב: זה עניין של צנעת הפרט.
איוב קרא: אבל אולי הם כן רוצים לבוא לוועדה?
בועז לב: אנחנו נתבקשנו למסור שמות לוועדה, אך מכיוון שהדבר הזה הוא בניגוד לחוק, לא עשינו אותו.
אופיר פינס-פז: אני רוצה לייצג את פנייתה של אחת החולות שסיפרה לי כי היא נדבקה במחלה מאותו רופא וגילו את המחלה אצלה לפני עשרה חודשים.
אופיר פינס-פז: יכול להיות שהיתה שורה של חולים שנדבקו וגילו את המחלה הזו אצלם לפני עשרה או שמונה חודשים ועדיין לא קישרו בין היותם חולים לבין אותו רופא.
אופיר פינס-פז: האם זה יכול להיות שבמשך עשרה חודשים לא עשו את הקשר בין חולים שנדבקים במחלה הנדירה הזו לבין אותו מרדים?
בועז לב: התשובה היא כן.
בועז לב: בהחלט זה יכול להיות.
אופיר פינס-פז: אז זה לא בסדר.
איוב קרא: אני ביקשתי שיוזמנו לכאן חלק מהנפגעים ורק מי שירצה יבוא, אבל לא היה שיתוף פעולה מצד בית החולים.
בועז לב: בית החולים איננו רשאי לתת לכם רשימה של שמות.
בועז לב: אתם יכולים לפנות לאותם אנשים ישירות, אם אתם יודעים מי הם, או לצאת בידיעה בעיתון.
בועז לב: אנחנו התייעצנו ביועצנו המשפטיים כדי לבדוק את העניין הזה, ונמסר לנו שאסור לנו באיסור חמור למסור את שמותיהם של החולים.
בועז לב: זה לא מתוך חוסר שיתוף פעולה.
ניסן סלומינסקי: אני חושב כי אנחנו נכנסים לפינה הלא נעימה אבל הנוחה יותר לבית החולים, והיא שזהו מקרה חריג מאוד של רופא מזריק שהוא חולה.
ניסן סלומינסקי: אדוני המנכ"ל, אתה אומר כי גיליתם כבר לפני ארבעה חודשים כי הרופא הזה הוא מכור, ועל כן שחררתם אותו מהעבודה והקמתם ועדה.
ניסן סלומינסקי: הרי אותו רופא מכור לקח את הסמים מבית החולים.
ניסן סלומינסקי: האם זו לא עבירה פלילית?
ניסן סלומינסקי: האם המשטרה היתה מעורבת, או שהכל הולך כאן בדרך של העלמה פנימית, כיוון שרופא מותר לו להיות מכור לסמים כיוון שזו מחלה אנושית, כפי שאתה הצגת זאת?
ניסן סלומינסקי: רופא שבידיו נמצאים חיי אנשים והוא מכור לסמים, זה לא כמו כל בן אדם רגיל.
ניסן סלומינסקי: בנוסף, מדובר ברופא שגונב מכם חומרים וזו עבירה פלילית שאתם ידעתם עליה.
ניסן סלומינסקי: האם יש כאן השתקה כוללת?
ניסן סלומינסקי: האם יכול להיות שיש עוד מקרים שאותם אתם שולחים לוועדה פנימית?
ניסן סלומינסקי: אתם מגלים רופאים שגונבים מבית החולים סמים ואתם לא מערבים את המשטרה, אלא מנסים לפתור את זה בבית החולים, בטיפול בהתמכרות.
ניסן סלומינסקי: פה מתחיל שורש הרע.
ניסן סלומינסקי: במקרה הספציפי הזה הצטרפה לעבירה הזו עוד בעיה נוספת של מחלה והדבקה.
ניסן סלומינסקי: לולא המחלה וההדבקה, אף אחד לא היה מדבר על זה והכל היה עובר.
ניסן סלומינסקי: כיצד ארבעה חודשים האיש מפוטר אך לא הוגשה עדיין תלונה במשטרה, אלא רק הוקמה ועדה פנימית?
בועז לב: זו לא ועדה פנימית, זו ועדה של משרד הבריאות.
ניסן סלומינסקי: זה לא משנה.
ניסן סלומינסקי: הוועדה הזו מטפלת בתחום של ההתמכרות, ולא בתחום הפלילי.
בועז לב: אם יש לאירוע מסויים היבטים פליליים, חובה להגיש תלונה במשטרה.
ניסן סלומינסקי: האם הגשתם תלונה?
בועז לב: האיש הזה לא היה מועסק על ידנו.
ניסן סלומינסקי: האם מישהו אחר הגיש תלונה?
ניסן סלומינסקי: האיש מכור לסמים והוא גנב סמים.
אופיר פינס-פז: רופא שבא בקשר עם לקוחות, כולל בפרוצדורות ניתוחיות, שהוא נשא של מחלה במשך תקופה ארוכה, האם הוא לא צרך לתת בדיקת דם פעם בחודש או פעם בשנה?
בועז לב: התשובה היא חד משמעית לא.
איוב קרא: אנחנו במסקנות שלנו נחייב את משרד הבריאות לערוך את הבדיקות האלה.
ניסן סלומינסקי: אל תברח מהנושא של הסמים לנושא של המחלה.
בועז לב: המחלה הזו היא לא מסוג המחלות שבדרך כלל מועברות על ידי מטפל למטופל, בניגוד למחלות אחרות.
בועז לב: כאן הסיכון הגדול הוא של סגל המטפלים שנדבק על ידי המטופלים.
בועז לב: אין נורמה כזו בעולם שבה נבדקים בדרך קבע רופאים או אנשי סגל רפואי בהקשר למחלה הזו.
בועז לב: אין נורמה כזו, והיא גם לא נכונה מבחינה מקצועית.
בועז לב: אם יסתבר שהרופא הספציפי נקט בטכניקה שבה הוא הזריק לעצמו ואחר כך הזריק לחולה, אז ניתן לקבוע כי זו נורמה שלא מתקבלת על דעת, אך בגין זה לא צריך לבדוק את כל הסגל.
בועז לב: פרופסור דני שובל שהוא חבר הוועדה שמונתה על ידי משרד הבריאות היה גם חבר בוועדה דומה באיחוד האירופי המשותף.
בועז לב: הם ניסחו עיקרי המלצות שפורסמו בעיתון החודש, כאשר ההמלצה שלהם היא לא לערוך בדיקות.
אופיר פינס-פז: מדוע רופא לא יכול לעשות בדיקת דם אחת לשנה?
אופיר פינס-פז: אתה אומר שהמחלה הזו לא מדבקת, אך יש מחלות אחרות שכן מדבקות.
קריאה: למה לא לבדוק כל חולה שנכנס?
איוב קרא: אדוני המנכ"ל, מה השוני בין אזרח רגיל שבא במגע עם אדם אחר, לבין רופא שבא במגע עם חולים ויכול שלא במתכוון להיפגע או לפגוע?
בועז לב: אין שום שוני.
בועז לב: צריך לזכור שדרך העבודה שמקובלת על רופאים צריכה לשמור על סטריליות במגע עם רופאים.
בועז לב: כאשר יש חולה בהיפוטי טי בי, שעוסק במקצוע שהוא מאוד פולשני, כמו כירורגיית לב, שבה יש סיכוי שהוא יידקר, קיימת המלצה בינלאומית להמליץ בפניו שלא לעסוק במקצוע הפולשני.
בועז לב: זו ההמלצה היחידה שמקובלת בכל העולם.
בועז לב: אנחנו יכולים כאן להמציא גלגלים, אבל מקצועית, בשום מקום בעולם זה לא נכון ולא מקובל.
ניסן סלומינסקי: עדיין לא נתת לי תשובה לגבי התמכרותו של רופא שגנב סמים מבית החולים, ולא הוגשה תלונה על כך במשטרה.
בועז לב: התמכרות היא מחלה.
בועז לב: היא איננה פשע.
בועז לב: גניבה, אם היא הוכחה, היא פשע, והיא מחייבת טיפול פלילי.
ניסן סלומינסקי: מה קורה לגבי המקרה הספציפי הזה?
ניסן סלומינסקי: הרי פיטרתם רופא שידעתם כי הוא גנב סמים מבית החולים.
בועז לב: נציגי בית החולים ישיבו על השאלה הזו.
איוב קרא: התמכרות לסמים ושימוש בסמים זו עבירה על החוק.
בועז לב: התמכרות זו מחלה.
בועז לב: גניבת סמים או שימוש בסמים, היא עבירה.
בועז לב: המשטרה בחלק מן המקרים היא מטפלת ובחלק לא.
בועז לב: לגבי המקרה הספציפי הזה, יאמרו נציגי בית החולים האם הם הגישו תלונה למשטרה או לא, בגין גניבת סמים.
ניסן סלומינסקי: האם אין לכם הנחיה שאומרת שכאשר רופא נמצא כמתמכר ועוסק עם סמים, יש להגיש נגדו תלונה?
בועז לב: יש הנחיה מטעם החוק שמי שעובר על החוק, יש להגיש נגדו תלונה במשטרה.
ניסן סלומינסקי: אבל המקרה שונה כאשר מדובר ברופא שמתעסק עם סמים.
בועז לב: רופא הוא כמו כל אזרח, ואם הוא עובר עבירה פלילית אז צריך להגיש נגדו תלונה, כמו נגד כל אזרח וכל חבר כנסת.
ניסן סלומינסקי: האם אין לכם פעמון אדום ששואל מהיכן לוקח הרופא את הסמים?
עזריאל פרל: אני חושב כי הדיון הולך לכיוון הלא נכון.
עזריאל פרל: המקור הטוב ביותר הן שאריות של תרופות שנזרקות לזבל.
עזריאל פרל: הרופא לא גונב מאף מקום.
עזריאל פרל: צריך להפריד בין נושא ההתמכרות לבין נושא הגניבה.
ניסן סלומינסקי: האם גם כאשר מדובר במרדים?
עזריאל פרל: לא משנה אם הוא מרדים או לא.
עזריאל פרל: אני מדבר על רופא מרדים בעיקר, כיוון שהנגישות היא מאוד גדולה.
איוב קרא: הבת של מנכ"ל משרד הבריאות במהלך לידה, ועל כן הוא נאלץ לעזוב.
עזריאל פרל: כפי שאמר המנכ"ל, אם מישהו נתפס בגניבה, יאשימו אותו בגניבה.
עזריאל פרל: אפשר להתמכר מבלי לגנוב.
ניסן סלומינסקי: כאשר אתה מפטר רופא ואתה רואה כיצד הכל מתחבר אחד לשני, המקרה הוא שונה.
ניסן סלומינסקי: אני מפחד מכך שאולי נותנים איזושהי הגנה לרופאים שלא ניתנת לאזרח רגיל.
ישראל אייליג: לרופאים המרדימים יש יותר נגישות לתרופות.
ישראל אייליג: כאשר אתה מדווח למשטרה על נרקומן שגנב, המשטרה לוקחת אותו עד הצומת הקרוב ומשחררת אותו, כיוון שמכירים אותו ויודעים כי הוא לא רוצה לעבור גמילה.
ישראל אייליג: אותו נרקומן חוזר לבית החולים עוד הרבה לפני שהניידת מגיעה לתחנה.
ישראל אייליג: ברגע שעלה החשד לגבי אותו רופא, מנהל בית החולים זימן את הרופא, הראה לו את הנתונים והרופא הודה.
ישראל אייליג: באותן חמש דקות הרופא הלך הביתה.
ישראל אייליג: מנהל בית החולים הוציא מיד הודעה למשרד הבריאות על פי הנוהל.
ישראל אייליג: בנוהל לא כתוב כי על כל גניבה של מזרק או אמפולה צריך להודיע למשטרה, כי בכל מקרה במרבית המשטרה המשטרה לא תעשה עם זה כלום כיוון שהיא כל כך עמוסה.
ישראל אייליג: אם משרד הבריאות חשב כי יש פה עניין של גניבה שצריך היה לעניין את המשטרה, הוא היה צריך לפנות למשטרה.
יעקב אדרי: אלא אם היה מדובר בכמות רצינית שנגניבה כנראה.
ישראל אייליג: הגורם המתריע היה ההודעה למשרד הבריאות שהיא הרשות שמפקחת על כל נושא התרופות והסמים.
ישראל אייליג: ברגע שעלה הספק לביצוע פשע, כלומר, אולי אותו רופא גרם בכוונה או לא בכוונה להדבקות של חולים, הועברה הודעה גם למשטרה.
ישראל אייליג: אני רוצה להבהיר כי לא מדובר ברופאים, אלא ברופא אחד.
ישראל אייליג: אני מציע להתייחס אליו כרופא חולה, עד אשר המשטרה תוכיח אחרת.
ישראל אייליג: חבל לצבוע בשחור 16,000 רופאים, שחלקם עולים חדשים.
ישראל אייליג: היום יש עלהום על כל האוכלוסייה הרוסית בארץ.
ישראל אייליג: כבר שמעתי בבית משפט שעו"ד אמר כי לרופא רוסי הוא לא ילך.
ישראל אייליג: אדוני היו"ר, אמרת כי מדינת ישראל פשטה את הרגל.
ישראל אייליג: מדינת ישראל אכן פשטה את הרגל.
ישראל אייליג: כל בוקר שאתה פותח את העיתון, אתה רואה את זה.
ישראל אייליג: המקום היחידי שעדיין לא פשט את הרגל, זו מערכת הבריאות, כי עדיין בתקציבים של אפריקה נותנת שירותים של אמריקה.
ישראל אייליג: בואו נשים את הדברים בפרופורציה הנכונה.
ישראל אייליג: יש רופא אחד שמעד.
ישראל אייליג: זה היה יכול להיות רופא, זה היה יכול להיות טייס וזה היה יכול להיות חבר כנסת.
ישראל אייליג: אין סימנים חיצוניים.
ישראל אייליג: הסם הזה מתפרק כל כך מהר מהגוף, שאם אתה מודיע היום על בדיקה מחר, מחר יימצא כי האדם נקי לחלוטין.
ישראל אייליג: אם הלילה אעשה מסיבה ואזריק לעצמי, מחר בשעה 12:00 לא תהיינה עקבות.
ישראל אייליג: האמריקנים בדקו ובדקו ומצאו כי לא צריך לענוש או לפגוע, אלא צריך שהרופא יידע שבמידה והוא מעד, הדרך לגמילה, לטיפול ולהמשך חיים היא קלה, כאשר התקווה היא שמי שמעד יוכל לחזור כמה שיותר מהר אל המסלול.
איוב קרא: בעני הרופאים הם הסמל הטוב של מדינת ישראל, ועל כן אם הסמל הטוב של מדינת ישראל נפגע, מדינת ישראל פשטה רגל.
ישראל אייליג: בעיני, הדבר הטוב ביותר במדינת ישראל זה התינוקות שאחר כך הופכים לילדים וכולנו שומעים מה קורה בבתי הספר.
ישראל אייליג: אחר כך הם הופכים לחיילים, וכולנו שומעים מה קורה בצבא.
ישראל אייליג: אחר כך הם נוסעים לטיולים בהודו, ואנחנו מה קורה בהודו.
ישראל אייליג: אחר כך הם חוזרים בחזרה לישראל, והופכים לרופאים.
ישראל אייליג: רופא הוא אחד ככל האדם.
ישראל אייליג: ואם יש אחוז הוא של חמישה אחוז של אנשים באוכלוסייה שהם נגועים, צפה שאותו דבר יהיה גם בין הרופאים.
ניסן סלומינסקי: האחריות המוטלת על הרופא היא שונה מהאחריות על כל אזרח.
איוב קרא: גם אם מדובר באחד, אני חושב שזו בעיה קשה למדינת ישראל.
ישראל אייליג: האם בגלל זה נצבע בשחור את כל הרופאים?
איוב קרא: לא.
איוב קרא: הלוואי ויתברר לנו כי זה רק אחד.
איוב קרא: אני חושב כי לבית החולים ולמערכת הבריאות ישנה אחריות מניסטיריאלית.
ישראל אייליג: האחריות המינסטריאלית צריכה להיות מה שעשה משרד הבריאות.
ישראל אייליג: משרד הבריאות הקים ועדת חקירה שנעצרה על ידי היועץ המשפטי.
ישראל אייליג: ברגע זה המשטרה חוקרת במרץ.
ישראל אייליג: כאשר המשטרה תסיים את עבודתה ותגיש את מסקנותיה, תשב הוועדה המקצועים של משרד הבריאות.
ישראל אייליג: אני אומר כי אנו צריכים לחכות ולתת לשני הגורמים להגיע למסקנות.
ישראל אייליג: ברגע זה כאשר מנסים להחליט כל מיני החלטות, עלולים לשפוך את התינוק עם המים.
גדעון פנר: אני מייצג את אחד הנפגעים מתוך שלושה שאנו מכירים כרגע.
גדעון פנר: אחד מבין השלושה הוא זה אשר התעקש וטען כי לפני הטיפול הרפואי הוא היה בריא.
גדעון פנר: במקום העבודה שהוא היה אמור להתקבל אליו עשו לו בדיקות דם.
גדעון פנר: במסגרת הבדיקות הללו הוא נמצא בריא.
גדעון פנר: זמן קצר לאחר מכן הוא אושפז בבית החולים ולאחר זמן מה התגלה כחולה.
גדעון פנר: אמרו לו כי אין לזה שום קשר לבית החולים, אך הוא חזר והתעקש שיש בידו בדיקות דם תקינות מתקופה קרובה לפני האשפוז.
גדעון פנר: אז אחד הרופאים מבית החולים סורוקה בעקבות המקרה הזה ומקרים נוספים שהגיעו עשה את ההקשר האפשרי, וכך צצה ועלתה הפרשה.
גדעון פנר: כולם אמרו כאן כי מדובר באחוז מסויים מן האוכלוסייה, ואם מדובר באחוז מסויים מן האוכלוסייה אז ככל הנראה גם רופאים לוקים בזה, וכי צריך לטפל בעניין.
גדעון פנר: אף אחד לא שם בעצם את האצבע על הרגישות והמשמעות של מה קורה כאשר חולה לוקה במחלה או שהוא נגוע בסמים.
גדעון פנר: אני טוען כי כפי שיש חובה על טייס שחיי אדם מופקדים בידיו לעבור בדיקות כשירות ובריאות מפעם לפעם, משום חשיבות המקצוע, אין שום סיבה בעולם לא לדרוש זאת מאותם רופאים שחיי אדם מופקדים בידיהם.
קריאה: אתה צריך להגיד שייצגת את הרופא גם.
ישראל אייליג: האם אתה מכיר רופא אחד שחיי אדם לא נתונים בידיו?
ישראל אייליג: האם אתה מציע לבדוק את כל מערכת הבריאות?
גדעון פנר: יש הבדל בין הרופאים שעושים את הדיאגנוזה ואלה שעושים הדמייה ולבין אלה שתופרים את הלב של החולה.
גדעון פנר: אז יש הסתברות הרבה יותר גבוהה שאם הוא לוקה באיזו מחלה או נוטל סמים, הוא ידביק אחרים.
גדעון פנר: בארצות הברית כאשר מנהל מחלקה חושד בכך שאחד הרופאים נוטל סמים, הוא רשאי לדרוש ממנו, כתנאי להמשך עבודתו, שיבצע בדיקות.
ישראל אייליג: ובתנאי שיש חשד.
גדעון פנר: בתנאי שיש חשד.
גדעון פנר: הדבר הזה לא קיים בארץ.
גדעון פנר: אני מציע כי כל אלה שעושים פעולות פולשניות, ושיש סיכון שהחולים ילקו באיזושהי מחלה, יעברו בדיקות תקופתיות וגם בדיקות פתע.
עזריאל פרל: מה עם נהג אוטובוס ומפקד בצבא?
גדעון פנר: אתה לא מבין את ההבדל בין רופא לנהג אוטובוס.
יעקב אדרי: אני מוטרד ממה שלא נתגלה.
יעקב אדרי: כנראה שזה לא המקרה הראשון, ולצערי הרב גם לא האחרון.
יעקב אדרי: אני מוטרד מהרבה דברים שכוסו לכל אורך השנים.
יעקב אדרי: אני אומר את הדברים בזהירות.
ישראל אייליג: זו הוצאה להורג, זו לא זהירות.
יעקב אדרי: זו לא ההוצאה להורג.
יעקב אדרי: מדובר פה בחיי אדם.
יעקב אדרי: מדובר באלפי אנשים שנותנים אמון מוחלט ברופאים.
יעקב אדרי: כאשר מגיע חולה לבית החולים, הוא מתמסר לרופא ונותן בו אמון מוחלט.
יעקב אדרי: אנחנו צריכים להיות זהירים ולנסות למנוע את מה שעלול לקרות.
יעקב אדרי: כנראה שאנחנו לא יודעים את הכל.
עזריאל פרל: אתה מה אתה רוצה למנוע?
יעקב אדרי: אני חושב כי היתה התפרצות של מקרים ולבסוף זה פרץ החוצה.
יעקב אדרי: מאוד מעניין אייך הדבר הזה הגיע להנהלת בתי החולים.
יעקב אדרי: כנראה שהיה סיפור מאוד מיוחד עם הרופא הזה.
ישראל אייליג: זה לא נכון.
ישראל אייליג: אתה הופך את האמת.
ישראל אייליג: אתה משמיץ פה ציבור שלם ואתה אומר דברים שהמשטרה לא חושב אותם ומשרד הבריאות לא חושב אותם.
ישראל אייליג: קודם רופא גילה את הבעיה ואחר כך הודיע להנהלה, ולא להפך.
יעקב אדרי: מהניסיון הציבורי שלי למדתי שלא לקבל כל דבר כמובן מאליו.
יעקב אדרי: כיוון שמדובר במערכת שמטפלת במיליוני אנשים בה כל חולה נותן אמון מוחלט ברופא שלט, אנחנו צריכים לראות כיצד יוצרים כלי שיעזור לאתר רופא נגוע שמשתמש בסמים.
יעקב אדרי: או שהוא ייבדק, או שהוא יצהיר שהוא לא משתמש בסמים.
יורם שפירא: ואם הוא יחתום על הצהרה, אזה מה יקרה?
יעקב אדרי: זה יחייב אותו.
יעקב אדרי: הוא יידע שהוא צריך לשלם מחיר על כך.
יעקב אדרי: מדובר ברופא.
ישראל אייליג: נכון, זה לא כמו חבר כנסת שיכול ללחוץ משני הצדדים.
ישראל אייליג: אתה מכתים ציבור שלם.
יעקב אדרי: זה לא נכון.
יעקב אדרי: התגובה שלך היא לא תגובה שצריכה להיות.
יעקב אדרי: אני חושב כי חובת בתי החולים לדווח כאשר יש מקרה כזה מתוך אינטרס תדמיתי.
יורם שפירא: הם מדווחים.
יעקב אדרי: אני מוכן שיתקנו אותי.
יעקב אדרי: תחום הרפואה הוא לא התחום החזק שלי.
יעקב אדרי: אני רוצה ללמוד את הנושא כיוום שהוא מאוד חשוב והוא נוגע להרבה מאוד אנשים.
יעקב אדרי: אני חושב כי יש לחייב את בתי החולים, אולי בחקיקה, לדווח על מקרים כאלה.
יעקב אדרי: צריך לבדוק האם הבעיה הזו קיימת רק אצל הרופאים או גם בקרב יתר עובדי המערכת, כמו אחים ואחיות, שנמצאים במגע עם חולים.
יעקב אדרי: האם נתתם את דעתכם לעניין הזה?
עזריאל פרל: בחמש עשרה השנים האחרונות אני מנהל את המערך להרדמה בבית החולים תל השומר, והייתי מעורב מספר פעמים במקרים בהם רופאים מרדימים התמכרו לסמים.
עזריאל פרל: כמו שאמר מנכ"ל משרד הבריאות, מדובר בארבעה או חמישה מקרים לשנה.
עזריאל פרל: כלומר, התופעה הזו קיימת.
גדעון פנר: מדובר בארבעה חמישה שדווחו למשרד הבריאות.
עזריאל פרל: כל בית חולים כאשר מגיעה אינפורמציה כזו לידיו, מדווח על כך למשרד הבריאות ומשעה את הרופאה.
עזריאל פרל: בקרירה המקצועית שלי במשך 30 שנה, אני נתקלתי ב-3 מקרים כאלה.
עזריאל פרל: הראשון היה מתמחה שדווח עליו.
עזריאל פרל: הוא יצע ושוקם, והיום הוא רופא בכיר ונקי לחלוטין.
עזריאל פרל: במקרה השני דובר ברופא שהוצאני אותו ממעגל העבודה וניסינו לשקם אותו.
עזריאל פרל: בתאום עם משרד הבריאות החזרנו אותו למעגל העבודה, והאיש הזה שוב נפל.
עזריאל פרל: יש גם אחוז של אנשים שנגמלים וחוזרים בחזרה.
עזריאל פרל: בסופו של דבר הוא עזב את הארץ.
עזריאל פרל: במקרה השלישי, הרופא נמצא מת בשירותים עם מזרק בתוך היד.
עזריאל פרל: כל המקרים האלה אולי לא מגיעים לידיעת הציבור או לידיעת חברי הכנסת, אך הם בהחלט מגיעים לידיעתו של משרד הבריאות.
עזריאל פרל: התופעה של התמכרות בקרב רופאים קיימת.
עזריאל פרל: ידוע שבקרב רופאים מרדימים היא קיימת הרבה יותר, בין היתר בגלל הנגישות ובגלל הסטרס העצום שבו האנשים האלה נתונים.
עזריאל פרל: אצלנו, לאחר שמצאנו רופא שמת בשירותים עם מחט תקועה בתוך הוריד, אני שאלתי את עצמי האם אנחנו נותנים לרופאים שלנו את האפשרות לפנות לרופא כאשר כואב להם, מבלי שיבואו ויגידו להם שאם הם ילכו, יסגרו את חדרי הניתוח.
עזריאל פרל: אנחנו עובדים במצב של סטרס בלתי רגיל.
עזריאל פרל: בשל כך לבוא ולזרוק את הכל על הרופאים כאילו הם חטאו ופשעו, זה לא בסדר.
גדעון פנר: זה לא הדיון.
גדעון פנר: הדיון הוא על השאלה כיצד ניתן להגן על הציבור.
עזריאל פרל: המקרה הזה הוא יוצא מן הכלל, מפני שלמרות השכיחות, שאתם לא ידעתם עליה, של התמכרות בקרב רופאים, אין כמעט מקרים בהם דווח על נזק לחולים.
עזריאל פרל: הרופא הזה ממשיך לתפקד עד לשלבים האחרונים, וזה מוכח במחקרים.
עזריאל פרל: המחלה שלו מתגלה לא בגלל משהו שהוא עשה לחולה.
עזריאל פרל: לכן המקרה הספציפי הזה הוא מקרה יוצא מן הכלל.
עזריאל פרל: אם רוצים לדבר על התמכרות בקרב רופאים, המקרה הזה הוא לא המקרה שצריך לדבר עליו, דוקא בגלל הנזק שנגרם להרבה אנשים כתוצאה מכך.
עזריאל פרל: בוועדה הזו צריך קודם כל לדבר על התמכרות של רופאים כבעיה, גם אם לא נגרם נזק.
גדעון פנר: צריך גם לדון בשאלה כיצד ניתן למנוע נזק אפשרי, כפי שקרה בבית החולים סורוקה.
ניסן סלומינסקי: אני חושב כי מקובל על כולנו, כי אחד המגזרים המופלאים ביותר שכולנו חייבים להם את חיינו, הוא מגזר הרופאים.
ניסן סלומינסקי: דוקא כיוון שרופא יכול לעזור, לעיתים פספוס יכול לגרום לנזק.
ניסן סלומינסקי: דווקא בגלל זה מתקיים הדיון הזה.
ניסן סלומינסקי: הדיון לא מתקיים בשביל להשמיץ רופאים.
ניסן סלומינסקי: הרופאים הם מלאכים.
ניסן סלומינסקי: האחיות לעיתים אפילו ראויות להערכה גדולה יותר, כי להן אין את התהילה, אלא רק את העבודה השחורה.
ניסן סלומינסקי: למקרה עליו אנו דנים, יש ארבעה שלבים שכל שלב יכול לבוא בפני עצמו, אבל פה הם חברו כולם ביחד.
ניסן סלומינסקי: מדובר על שימוש והתמכרות לסמים, שזו עבירה.
ניסן סלומינסקי: מדובר גם על גניבה ומחלה של רופא שיכולה או לא יכולה לעבור לחולים.
ניסן סלומינסקי: הדבר הרביעי הוא ההזרקה, כפי שביצע אותו הרופא.
ניסן סלומינסקי: המקרה הזה הוא נדיר והוא לא דוגמא, אך עדיין אנחנו צריכים לדון בכל השלבים.