GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ד"ר חורחה גלסר: חשוב לצאת מהישיבה פה עם פנייה של היו"ר לראשי ערים וראשי יישובים, שיהיו מעונינים לקבל את הניידת שמחלקת את המתאדון, לפתוח מרכז טיפול במתאדון ולהסתכל על זה כבעיה רפואית ולא כבעיה משטרתית בלבד.
ד"ר חורחה גלסר: אנחנו מדברים פה על מחלה, ומחלה צריכה טיפול, צריכה מרפאה כדי לטפל בחולים.
ד"ר חורחה גלסר: לגבי טייבה - יש מין פרובינציאליזם, שיש פחות בעיות במגזר היהודי ויותר במגזר הערבי.
ד"ר חורחה גלסר: תמרה לא רחוקה מטייבה וכשאני צריך ללכת לטיפול ואני הולך מפה לתל השומר זה לא רחוק, רק 50-60 ק"מ ואני מגיע.
ד"ר חורחה גלסר: הרבה ירושלמים הולכים לתל השומר לקבל טיפול, אפשר לנסוע לעיר אחרת לקבל טיפול.
ד"ר חורחה גלסר: האישפוזית בתמרה היא אישפוזית שפועלת טוב, יש שם מקום, אין שום סיבה לפתוח אחת נוספת.
איוב קרא: מטייבה לתמרה זה שעה וחצי-שעתיים נסיעה לכל כיוון.
ד"ר חורחה גלסר: אני הייתי במרכז הכי טוב שיש לטיפול בנפגעי סמים בפריז, בית חולים פומפידור.
ד"ר חורחה גלסר: מגיעים לשם אנשים ממרחק של שעתיים נסיעה ברכבת כדי לקבל טיפול כי רוצים מקום טוב.
ד"ר חורחה גלסר: מדובר בצרפת, אנשים עם כסף, יש להם טיפול ביישובים אבל אנשים מעדיפים להגיע לבית חולים טוב.
ד"ר חורחה גלסר: אנשים שמעונינים בטיפול יכולים להשיג אותו.
ד"ר חורחה גלסר: אנחנו לא רואים בעיה שמישהו יגיע ממרחק, בסך הכל מדובר באישפוז גמילה של שבוע עד שלושה שבועות.
ד"ר חורחה גלסר: בנאדם מגיע, מסיים את הגמילה והוא נקי.
ד"ר חורחה גלסר: מבחינת אישפוזי גמילה אין שום סיבה שמישהו מטייבה לא יגיע לתמרה.
ד"ר חורחה גלסר: לגבי טיפול אמבולטורי בוודאי כדאי שנפתח שם וכמה שיותר מהר, במיוחד טיפול בתחליף סם.
עאדל אבוריא: אני רוצה להסב את תשומת לבו של ד"ר גלסר שבמגזר הערבי יש סלידה מהקבוצה של האנשים שבאים לקבל את המתאדון.
עאדל אבוריא: אנשים לא סובלים אותם, במיוחד לראות אותם באים לניידת בשכונה מסוימת וכו'.
עאדל אבוריא: אני בטוח שרוב האנשים במגזר הערבי כאן לא יאהבו לראות את הניידת ליד ביתם.
עאדל אבוריא: היה רעיון לפני כמה שנים להחליף את הדבר הזה.
עאדל אבוריא: כי מה אומרים לך?
עאדל אבוריא: "אני כל הזמן נגד הבנאדם הזה ופתאום אני נותן לו גושפנקא חוקית וציבורית שיבוא לידי לקבל מתאדון".
עאדל אבוריא: ההצעה לפני כמה שנים הייתה להקים מרכז למתאדון במקום נידח ושאנשים יבואו לשם ואף אחד לא יראה אותם.
עאדל אבוריא: אני לא יודע למה ההצעה הזו לא מומשה.
ד"ר חורחה גלסר: אפילו למצורעים היום אנחנו לא מתייחסים כך.
ד"ר חורחה גלסר: זה מאוד מקומם אותי, אנחנו מדברים על מחלה כמו כל מחלה אחרת.
ד"ר חורחה גלסר: חולי סוכרת הולכים בלי בושה לקבל את הטיפול, למה נרקומן לא יכול לקבל טיפול?
איוב קרא: עובדה שהבעיה קיימת.
ד"ר חורחה גלסר: צריך לחנך את האוכלוסייה.
איוב קרא: אתה לא יכול להעביר את אירופה למזרח התיכון.
איוב קרא: יש מצב נתון.
קריאה: אבל אל תוותר על החלום.
איתן גורני: לפני 20 שנה חילקו מתאדון לאנשים בתל אביב במזבלה של חירייה כי במקום אחר אי אפשר היה.
איתן גורני: עברנו 20 שנה והיום מחלקים בצפון תל אביב.
איוב קרא: זה באוכלוסייה היהודית.
איתן גורני: היה לנו סיפור בטבריה, שרצינו להקים שם מרכז חוסן ורצו להקים אותו בקצה הכי רחוק של אזור התעשייה של התעשיות המלוכלכות.
איתן גורני: אז גם אמרנו לא ועמדנו על זה - או שלא יהיה מרכז חוסן או שהוא יהיה בתוך אזור מגורים סביר.
איתן גורני: זה חלק מהאוכלוסייה.
איתן גורני: אותו הדבר צריך לחול גם על האוכלוסייה הערבית.
איתן גורני: אלה אזרחים שלהם, אנשים חולים שלהם, אנשים שלהם שדורשים טיפול.
איתן גורני: טבעי שאתה לא רוצה שיהיה ליד הבית שלך, גם מעון של ילדים מפגרים לא רוצים ליד הבית, אבל אנחנו, כאנשי רשויות, צריכים לעמוד על זה.
ד"ר חורחה גלסר: לפני שלוש שנים ממשלת צרפת הכריחה בחוק את כל בתי החולים הכלליים במדינה לפתוח מרכז טיפול, בנוסף לכל הטיפולים שיש.
איוב קרא: אז למה שזה לא יהיה בבית חולים?
ד"ר חורחה גלסר: אני פונה ישירות אליכם שיושבים בכנסת.
ד"ר חורחה גלסר: ממשלת צרפת הכריחה בחוק, עכשיו כל בתי החולים בצרפת פתחו מרכזי טיפול לנפגעי סמים.
ד"ר חורחה גלסר: אתה צריך לראות באיזה מקומות זה נעשה.
ד"ר חורחה גלסר: לא רק זה, אשפוז גמילה נעשה גם במחלקות פנימיות.
ד"ר חורחה גלסר: אתה רואה ליד בנאדם שסובל ממחלה פנימית כלשהי נרקומן שעושה גמילה, בחדרים עם תנאים של מלון 5 כוכבים.
ד"ר חורחה גלסר: רואים את זה כמחלה, זו מחלה כמו כל מחלה ומטפלים בזה כמו בכל חולה.
עאדל אבוריא: אנחנו יכולים לדבר עד הבוקר על הבעיה הזאת, אנחנו סתם מבלבלים בין המציאות לבין מה שכתוב על הנייר.
עאדל אבוריא: מה שכתוב על הנייר זה אחרת לגמרי ממה שאנחנו יכולים למצוא בירקה, בסכנין, בטירה ובטייבה.
עאדל אבוריא: אנשים יגרשו אותם, אנשים יעשו המון בעיות, יעשו אינתיפאדה שם נגד הקבוצה הזאת.
עאדל אבוריא: אני תומך במה שאתה אומר וגורס אותו הדבר, אני רוצה שהם יקבלו את המתאדון בשכונה שלי, אבל המציאות היא אחרת.
עאדל אבוריא: אם אנחנו נמשיך לדבוק בכך לא נעשה שום דבר.
קריאה: מה הבעיה לעשות את זה במקום כמו קופת חולים?
ד"ר חורחה גלסר: בבקשה, המחוקקים לפניכם, תציעו להם לחוקק חוק שבמוסדות בריאות, כולל בתי חולים פסיכיאטריים וכלליים, יהיה טיפול בנפגעי סמים.
מוחמד ברכה: אפשר לתת זיכיון לבית מרקחת שיחלק את זה.
ד"ר חורחה גלסר: אפשר, אבל רק תדע שזה כך התחיל בישראל עד שהרגו את הרוקח.
קריאה: זה הופך להיות מסחרי.
איוב קרא: צריך לא רק להיות צודק, צריך להיות חכם.
איוב קרא: גם אם תהיה חקיקה עכשיו זה ייקח זמן.
ד"ר חורחה גלסר: בינתיים נמצא כאן ראש עיר, אני פונה אליו ישירות - בבקשה תבקש משר הבריאות וממנכ"ל משרד הבריאות שאתה מעוניין לפתוח מרכז כזה בעיר שלך.
איוב קרא: השאלה אם זה יכול להצליח.
קריאה: שווה לנסות.
סאלח ג'בארה: אני מוכן ללכת על זה, אין לי בעיה.
סאלח ג'בארה: אני מוכן ללכת לכל ניסיון שימזער את התופעה.
סאלח ג'בארה: גם עם המש"קים היו בעיות בהתחלה ובסוף נפתח המש"ק ותראה איך הם עובדים היום בטירה.
סאלח ג'בארה: בסוף אנשים מתרגלים.
סאלח ג'בארה: אם אתה עובד איתם אתה יכול.
זועבי חנ"א: אני חושבת שמה שהציג משרד הבריאות לגבי הטיפול זה טיפול חלקי וזה לא משרת עד הסוף את האוכלוסייה.
זועבי חנ"א: התמכרות זו מורכבות של בעיה פסיכו-סוציאלית.
זועבי חנ"א: חלק מהטיפול תרופתי, אבל יש גם את החלק של הטיפול של העובד הסוציאלי.
זועבי חנ"א: אני חושבת שמשרד הבריאות חייב לבדוק את עצמו עד כמה הוא משתף את שאר המשרדים, כמו משרד העבודה והרווחה, בתכניות הטיפול.
קריאה: אנחנו מתואמים על כל תכנית.
זועבי חנ"א: אני חושבת שלא.
קריאה: זה לא תמיד מצליח אבל אנחנו כל הזמן יודעים על התכניות.
קריאה: אנחנו מתואמים אבל לא מסכימים.
ד"ר חורחה גלסר: אני פונה לאש עיריית טייבה - ב-26 יש לנו כנס העצמה למשפחות נפגעי סמים בנתניה, אני חושב שאדם כמוך צריך להיות שם באותו יום.
סאלח ג'בארה: זה בדיוק יוצא ביום חג עיד אל פיטר.
יעל נרדימון: אתה תקבל הזמנה.
יעל נרדימון: היום ההזמנות יצאו.
סאלח ג'בארה: הזמנה יצאה לכל ראשי הרשויות?
יעל נרדימון: לא, אתה תקבל ספיישל.
איוב קרא: נסכם.
איוב קרא: אנחנו רוצים לקדם את כל הנושאים שעלו פה.
איוב קרא: דבר ראשון אני מציע שבטירה וטייבה יהיה פיילוט מרגע זה לטיפול בסוגייה הזאת, מאחר ויש שני ראשי ערים שלדעתי מאוד היו רוצים למגר את התופעה הזו ביישוביהם.
איוב קרא: אני קורא לכל המגזר הערבי, אני רוצה פיילוט מיוחד, אני רואה שיש אי הבנות בהקשר לאפשרות ללכת למלחמה בנושא הזה בשיתוף פעולה.
איוב קרא: אני קורא לכל נציגי הממשלה, לרשות למלחמה בסמים, לבוא במגעים עם שני ראשי הערים ולמצוא את הדרך הכי טובה כדי להגיע להבנות על נושא המשאבים והתקציבים.
איוב קרא: ממשרד הבריאות נזרקה כפפה לראש עיריית טייבה, ואני מאמין שגם לראש עיריית טירה לא תהיה בעיה, תנסו ללכת למעלה, אפשר לפתוח מרכזים לחלוקת מתאדון.
יעל נרדימון: מספיק מרכז אחד שם באזור, בין טירה לטייבה יש 5 דקות.
איוב קרא: ראש עיריית טייבה כבר מוכן, אני מעריך שגם ראש עיריית טירה.
קריאה: אנחנו מוכנים ללכת לטייבה.
סאלח ג'בארה: אנחנו מוכנים לקבל אתכם.
איוב קרא: לגבי הרשות למלחמה בסמים, אני מבקש להעביר את המשאבים הראויים והחשובים.
איתן גורני: אלה משאבים שעכשיו אנחנו נלחמים עליהם.
איוב קרא: מבחינה פרופורציונית זה מגיע להם, במיוחד כשמדובר ביישובים שהם חוד החנית בראייה שלילית מבחינה חברתית-כלכלית.
איוב קרא: אנחנו צריכים לעזור לראשי הערים להפוך את המצב למצב כלכלי-חברתי חיובי, דבר שכולנו צריכים לתת לו גיבוי.
איוב קרא: אני קורא לראשי הערים במגזר הערבי לשתף פעולה ולפעול למיגור התופעה הזו.
איוב קרא: אני רואה שבנצרת המצב פחות או יותר סביר.
יעל נרדימון: גם נצרת, שפרעם עובדים מאוד יפה, גם תמרה עובדים מאוד יפה.
איוב קרא: אני רוצה שבכל היישובים הערביים תהיה נכונות כמו בטייבה ובטירה.
איוב קרא: זה מצריך הפניית משאבים ונכונות מצד ראשי הרשויות לעזור ולשתף פעולה עם כל הגורמים הנוגעים בדבר, לרבות עמותת אל-הילאל, שהיא חוד החנית במלחמה הזו.
איוב קרא: אני גם פונה לאנשי הדת מכל העדות במגזר הערבי לראות בסוגייה הזאת סוגייה דתית אפילו, שמחייבת אותם לעזור לראשי הערים ולכל מי שנוגע בדבר.
איוב קרא: אנשי הדת הם גורם חשוב מאוד במלחמה בתופעה הזו.
איוב קרא: אני פונה לממשלה ולרשות למלחמה בסמים לפעול ולתת את כל המשאבים הראויים.
איוב קרא: אני יודע שנעשית עבודה טובה אבל אני חושב שצריך פה לתת את הדעת על כך שהציבור הזה, שמבחינה חברתית-כלכלית מרגיש קיפוח חזק, מטבע הדברים פונה לזוויות שלא צריך לשבת בהן ומסתבך בסוגיות של סמים ואלכוהול בשל המצב החברתי הסוציו-אקונומי הנמוך שבערים הללו.
איוב קרא: לכן צריך לתת יותר גושפנקא למלחמה הזו דרך העמותה או דרך הרשויות.
איוב קרא: אני חושב שצריך לתת דחיפה בעניין הזה.
איוב קרא: אני לא אצביע לתקציב שיש בו קיצוץ בנושא הרשות הלאומית למלחמה בסמים וגם בנושאים אחרים.
איוב קרא: אני גם אדבר עם שרת החינוך.
איוב קרא: אני לא אצביע לתקציב שיש פה פגיעה בנושא הסמים, אמרתי זאת לשר האוצר ואפילו לראש הממשלה.
איוב קרא: אני קורא לשר לביטחון פנים להמשיך את התפתחות המש"קים, לדעתי זה גורם מרתיע מאוד חשוב באכיפה של החוק ושל הסדר ביישובים.
איוב קרא: יזמתי ביקור של ועדת הפנים בטייבה כשהיה ראש העיר הקודם ואני זוכר כמה קשה היה בתקופה ההיא, אפילו שרפו את המקום פעם.
איוב קרא: אני פונה למשרד הבריאות ולמשרד הרווחה ומבקש למצוא דרך יחד עם הרשות למלחמה בסמים למצוא מסגרות טיפוליות פורמליות ובלתי פורמליות, שחסרות מאוד במגזר, ואם יש צורך אני מוכן להתערב כדי להביא לאשכולות של יישובים.
איוב קרא: יש להתאים מבחינת מרחק ומבחינת קשר בין יישובים, הסיבה הזו של יישוב קטן לא צריכה להיות "סיבה למסיבה".
איוב קרא: הוועדה תערוך בקרוב ביקור בטייבה ובטירה, אני מקווה שעד אז יבואו בדברים שני הצדדים - הממשלה ושני ראשי הרשויות - ויבשרו לנו על התקדמות בדברים שעלו פה ואם יהיו עוד דברים במחלוקת הוועדה תתערב ותשמח לסייע בנושאים שעל הפרק.
איוב קרא: הוועדה תפנה, גם בכתב וגם בעל פה, לשרת החינוך כדי שתגביר את ההסברה בקרב הנוער במגזר הערבי, כולל מציאת פתרונות מעשיים לתופעה שלדעתי היא קשה מאין כמוה היום במדינת ישראל.
עאדל אבוריא: אני מבקש שתתבצע פנייה לוועדה לעזבונות שתשים לב השנה באופן מיוחד לבקשות של העמותות של הרשות למלחמה בסמים ותשים דגש בתמיכה שלה.
איוב קרא: הוועדה פונה לוועדת העזבונות במשרד המשפטים כדי להפנות משאבים ראויים לעמותות של המגזר הערבי שמטפלות בסוגיית הסמים וגם לכל הנוגעים בסוגייה הזו.
עאדל אבוריא: כולל הרשות למלחמה בסמים, כמובן.
איוב קרא: לרבות הרשות למלחמה בסמים והרשויות המקומיות.
איוב קרא: שלום לכולם.
איוב קרא: אנחנו בוועדה למלחמה בנגע הסמים החלטנו בעקבות פרסומים ונתונים שהגיעו אלינו לקיים דיון בעלייה במספר בני הנוער וצעירים בסיכון המשתמשים בסמים, גם בעלייה במשתמשים בסמים בקביעות ובמספר המכורים לסמים בקרב בני נוער במגזר ההתיישבותי-הדתי בקריית ארבע.
איוב קרא: זו תופעה שלא שמענו עליה בעבר, והיא מאוד מדאיגה את הציבור שחי שם.
איוב קרא: החלטנו לקיים את הדיון היום כדי להגיע אולי למסקנות ולהמלצות ולעזור לציבור שמודאג מהתופעה הזאת.
איוב קרא: אנשים שנמצאים פה ומייצגים חלק ממשרדי הממשלה הנוגעים לסוגייה הזו וגם אנשים שגרים בבית-אל, בנציבות מועצת יש"ע, קריית ארבע, יוכלו לתת לנו את התשובות לעניין הזה; אבל חשוב לי למצוא דרך למגר את התופעה הזאת.
איוב קרא: הייתי בביקור ב"רטורנו", מוסד מניעתי-סוציאלי, והופתעתי לגלות שהתופעה קיימת גם במגזר ההתיישבותי.
איוב קרא: הנתונים מדאיגים.
איוב קרא: יש עלייה מתמדת גם במספר המשתמשים, במספר המכורים ובמספר המכורים וכן בפתיחת תיקים במחוז ש"י.
איוב קרא: זה כשלעצמו צריך להיפסק, זו סוגייה מאוד כואבת.
איוב קרא: ביישובים שונים מעבר לקו הירוק בחודש יוני האחרון מספר הנערים והנערות שמטופלים היה 588.
איוב קרא: לעומת 2002 זו עלייה דרסטית, שצריך לתת עליה את הדעת.
איוב קרא: הנתונים על תיקים שנפתחו בגין עברות סמים לבגירים ולקטינים בין השנים 2000-2003 במגזר ההתיישבותי הם כדלקמן: תיקים שנפתחו לבגירים ב- 2000 – 397 לעומת 2003 – 534, כמעט כפול.
איוב קרא: תיקים שנפתחו לקטינים ב- 2000 – 145, ב- 2002 – 191, ב- 2003 – 212.
איוב קרא: משמעות הדבר היא עלייה של 46.2% בפתיחת תיקים לבוגרים, ובקרב קטינים – עלייה של 34%.
איוב קרא: כל הנתונים האלה מדאיגים מאוד.
קריאה: זה שונה מכל הארץ?
איוב קרא: יחסית במגזר ההתיישבותי הפרופורציה היא יותר רצינית, אין שום פרופורציה לעומת מגזרים אחרים, כי למעשה, המגזר הזה כמעט לא היה נגוע בכך עד לפני מספר שנים לעומת מגזרים אחרים.
קריאה: אולי לא דיווחו.
איוב קרא: אולי.
איוב קרא: אנחנו לא חיים שם, אנחנו מקבלים נתונים.
איוב קרא: אנחנו רוצים שהמגזר הזה יהיה נתון וימשיך להיות לתפארת עם-ישראל.
איוב קרא: כשאני רואה את זה זה מדאיג אותי כי אני חשבתי שאלה מלח הארץ.
איוב קרא: כשאני רואה עלייה של קרוב ל- 50% בפתיחת תיקים, בשימוש בסמים, בסחר בסמים זה מאוד מדאיג אותי.
איוב קרא: הסחר בסמים עוד יותר מדאיג אותי כי זה לא רק שימוש, אלא גם סחר בסמים.
איוב קרא: מדברים על המתח והמצוקה הכלכלית כסיבות לשימוש בסמים, אבל סחר בסמים בקריית ארבע ובמעלה אדומים, זה צריך להדליק נורה אדומה.
איוב קרא: אני אשמח לשמוע אתכם.
איוב קרא: נמצאים פה נציגי משטרת ישראל, אולי נפתח אתכם בהצגת נתונים על האכיפה ועל הפרופורציה, איך אתם רואים את התופעה הזאת.
איוב קרא: במחוז ש"י כמעט אפס תיקים נפתחו על עברות סמים בתחילת שנות ה- 90 לעומת מאות תיקים שנפתחים היום.
איוב קרא: נשמע מכם רקע, ואחר-כך יתייחסו המשרדים הרלוונטיים, מועצת יש"ע ואנשי ההתיישבות.
יעקב בן-משה: אני ראש ענף החקירות במחוז ש"י, ואסף הוא קצין הנוער המחוזי.
יעקב בן-משה: אנחנו מדברים על עלייה, אבל עלייה נובעת משתי סיבות: העלייה האמיתית מבחינת הלגיטימציה לשימוש בסמים בארץ, זה מאופיין בכל הארץ בתוך הקו הירוק וכמובן גם בתחומי איו"ש.
יעקב בן-משה: יש יותר נגישות לסמים, יותר "פתיחות", ואולי גם המצב הביטחוני גם משפיע; הסיבה השנייה לעלייה היא הקמת צוות "נוער חשיפה" ב- 2000 שאסף עומד בראשו.
יעקב בן-משה: למעשה, הייתה פשיעת סמים גם לפני-כן, אבל היא לא נראתה לעין.
יעקב בן-משה: כאשר נוער חשיפה התחיל להיכנס לעבודה הזאת בתחום הנוער והסמים.
יעקב בן-משה: העבירות היו קיימות, אבל אף אחד לא חשף אותן ולא טיפל בהן, ופתאום אנחנו רואים עלייה של עשרות אחוזים, אולי מאות.
יעקב בן-משה: בשנת 99' טיפלנו ב- 23 קטינים, לא יכול להיות שבשנת 2003 אנחנו מטפלים ב- 233 תיקים כאלה.
יעקב בן-משה: זה לא מכיוון שהמספר הוכפל פי עשרה או פי תשעה, אלא משום שנוער חשיפה נכנסו לכל היישובים, כולל ליישובים העירוניים: מעלה אדומים, גבעת זאב, אריאל, וגם ליישובים הכפריים יותר.
יעקב בן-משה: אנחנו אפילו נכנסים לתוך בת-עין, לקריית ארבע שהוא מקום יותר קטן.
יעקב בן-משה: אם אנחנו משווים בין ישוב היהודי בחברון, ישובי גב ההר וישובי אזור בית-אל ועופרה לבין מקומות של ריכוז חילוני, כמו: מעלה-אדומים או גבעת-זאב או אריאל, התופעה היותר בוערת אצלנו היא באריאל, באלפי-מנשה, בגבעת זאב ובמעלה-אדומים.
יעקב בן-משה: נכון שיש תופעת שימוש בסמים גם בישובים הדתיים יותר, אפילו בביתר-עלית היא קיימת.
איוב קרא: קריית-ארבע.
יעקב בן-משה: טיפלנו גם בפרשיות בקריית-ארבע.
איוב קרא: אתה יכול לתת לנו נתונים על ממוצע ארצי?
איוב קרא: כמה מהממוצע בהתיישבות, ומה הייתה העלייה בממוצע הארצי לעומת העלייה במגזר ההתיישבותי?
יעקב בן-משה: אני יכול להגיד לך שזו פונקציה של עשייה.
יעקב בן-משה: אנחנו יושבים עם 200 אלף תושבים יהודים בעיקר באזור ש"י, ובירושלים יושבים קרוב ל- 500 או 600 אלף תושבים.
יעקב בן-משה: בירושלים פתחו 220 תיקים לנוער בנושא סמים, בש"י פתחו 233 תיקים; איך זה יכול להיות?
יעקב בן-משה: זו פונקציה של עשייה.
יעקב בן-משה: לא שיש תופעת סמים יותר חמורה בש"י, אלא בש"י החליטו לקחת את המשימה הזאת על הכתפיים, והם נכנסים לכל המקומות; בירושלים 220 תיקים לעומת 233 תיקים בש"י לא מסתבר לפי כל קנה-מידה, זה רק פונקציה של עשייה.
יעקב בן-משה: אם אנחנו נגדיל את "נוער חשיפה" מקצין וארבעה חוקרים לעוד ארבעה חוקרים, אני מבטיח לך שתראה בשנה הבאה 400 תיקים.
יעקב בן-משה: שימוש בסם יש בכל המקומות.
איוב קרא: כמה נוער חשיפה יש בירושלים?
יעקב בן-משה: אם אנחנו מונים את כל חוקרי הנוער, יש בערך 30 חוקרים; אם אנחנו מונים את כל חוקרי הנוער במחוז ש"י, זה פחות מחצי.
איוב קרא: אז בכל-זאת יש פחות כח-אדם ובכל-זאת יש חשיפה.
יעקב בן-משה: שוב, תלוי איפה מפקד המחוז מחליט לשים את האצבע.
יעקב בן-משה: אם מפקד מחוז ש"י אומר שהוא רוצה שנוער חשיפה ייכנס לעניין הסמים, הוא יעשה את זה.
יעקב בן-משה: אנחנו כאן מוטים מהנתונים האלה, כי אם אני הייתי אומר לך שבירושלים יש 220 תיקים ואצלנו יש 233 תיקים היית אומר שיש תופעה חמורה בש"י, אבל זה לא נכון, אין תופעה חמורה יותר, אלא יותר עבודה.
איוב קרא: אני לא מבין את זה, אני רוצה ללמוד את זה.
איוב קרא: חצי מכח-האדם מטפל בפחות תושבים בלי שום פרופורציה, ובכל-זאת מספר התיקים כמעט זהה.
יעקב בן-משה: פונקציה של עבודה.
יעקב בן-משה: זה אומר שנוער חשיפה משקיע כאן יותר, נכנס לקרביים של כולם, מקבל את הפרשיות ומגיע עד הסוחרים, למדיחים ולמספקי הסמים.
יעקב בן-משה: אין כאן פרשייה שנותרת בלי פתרון; לא יכול להיות שקטין יגיד שהשתמש בסם ולא ישאלו אותו מי הספק שלו, מי הביא אותו לסם הזה, מי החבר שלך שנתן לך בפעם הראשונה.
יעקב בן-משה: זאת חולייה מקצועית יותר.
איוב קרא: איך אתה מסביר שבקריית-ארבע יש גם סוחרי סמים, ולא רק משתמשים?
יעקב בן-משה: אני לא יודע אם בקריית-ארבע יש סוחרי סמים או שהם באים מתחום הקו הירוק.
יעקב בן-משה: אנחנו לא מדברים על הסמים הקשים, אלא על מריחואנה---
איוב קרא: אני מבקש לא להשתמש בביטויים "סמים קלים-קשים", אנחנו חוטאים למטרה.
יעקב בן-משה: אני מסכים אתך, אבל יש איזו לגיטימציה להשתמש בסמים "הקלים" יותר.
יעקב בן-משה: כשמדברים על מריחואנה יותר קל לקבל את זה, ולומר שמשתמשים בסמים קלים.
יעקב בן-משה: אנחנו לא רואים תופעה חמורה כזו באזור ש"י של שימוש בהרואין ובקוק שנחשבים סמים קשים.
איוב קרא: בקריית-ארבע מדווח לנו שיש 10 סוחרי סמים בקרב בני-נוער.
איוב קרא: 50 משתמשים בסמים ו- 10 סוחרי סמים בוגרים.
יעקב בן-משה: בוא נעשה קצת סדר.
יעקב בן-משה: קודם-כל עבירות סמים לא מדווחות, המתלונן והמוכר – שניהם נהנים מהעסקה, ואף אחד לא מדווח עליהם.
יעקב בן-משה: אנחנו צריכים לחשוף אותן כדי להתחיל לכמת אותן.
יעקב בן-משה: אני לא יכול להגיד לך מה התופעה במחוז ש"י כמו שאני לא יכול להגיד על כל מקום אחר, אי-אפשר לכמת את עברת הסמים, אני יכול להגיד לך כמה אני חושף.
יעקב בן-משה: במחוז ש"י חשפנו כך וכך תיקים; בירושלים – יכול להיות שמשום שהאזור הזה יותר מבצעי עם בעיות ביטחון שוטפות – הם עוסקים פחות בחשיפה.
יעקב בן-משה: אנחנו עוסקים רק בחשיפה, זו ההנחיה של מפקד המחוז, זו ההגדרה של החולייה: נוער חשיפה, כהגדרתה כך היא.
יעקב בן-משה: אנחנו מטפלים באוכלוסיית קטינים, בעיקר בין הגילאים 12 עד 18.
יעקב בן-משה: מה זה סוחר סמים בקריית-ארבע?
יעקב בן-משה: אני לא מכיר מידע שלנו שיש סוחר סמים בקריית-ארבע שהוא מקביל לסוחר סמים באזור אחר בקו הירוק – בלי להגיד שם של עיר.
יעקב בן-משה: זו לא תחנת סמים פעילה שמישהו נכנס לכספומט, שם 100 שקל ומקבל מנה.
יעקב בן-משה: זה לא עובד כך.
יעקב בן-משה: מדובר בקטין שקנה כמות גדולה יותר של סמים והתחיל למכור אותם בתוך היישוב.
יעקב בן-משה: זו עברת סחר.
יעקב בן-משה: הוא סוחר סמים בהגדרה, ולכן הוא מקוטלג ככה.
יעקב בן-משה: אם אתה שואל אותי אם הסוחר הזה מקביל לסוחר סמים באזורים שיש בהם כספומטים, זה רחוק מלהיות ככה.
איוב קרא: זה סוחר.
איוב קרא: כמות של מסחר, זו כמות של מסחר.
אסף ציוני: סוחר הוא סוחר על-פי הגדרה של החוק הפלילי.
אסף ציוני: אתה שואל אותי אם זה מקביל למה שקורה במקומות אחרים---
איוב קרא: אני בטוח שזה לא לוד, בלי להגיד שמות.
איוב קרא: אני גם לא יכול לתאר לעצמי שזה יכול לקרות שם, אבל יש מגזר שאתה מצפה ממנו לא להיות לוד, בסדר?
איוב קרא: בוא נקרא לילד בשמו.
איוב קרא: בגלל זה אנחנו מקיימים את הדיון הזה.
אסף ציוני: אני לא מתכוון להמעיט מהחומרה, זה חמור מאוד, וזה עדיין סחר בסמים.
אסף ציוני: זו אוכלוסיית נוער, וזו הבעיה הגדולה ביותר.
איוב קרא: איך ילדות טובות דתיות, לא עברייניות, מידרדרות למצב כזה?
אסף ציוני: לא מדובר רק בדתיות, גם בחילוניות, הרוב למעשה.
איוב קרא: אני יודע, אבל קריית-ארבע---
ניסן סלומינסקי: איוב, קריית-ארבע זה לא מה שאתה חושב.
איוב קרא: לא מקריית-ארבע במקרה הזה.
אסף ציוני: שואלים את השאלה הזאת כל הזמן: "איך אתה מסביר את זה שהנוער הזה הגיע למצב כזה?
אסף ציוני: " אין הסבר חד-משמעי.
איוב קרא: איך בחורה הגיעה מבית-אל לכיכר ציון פעם ראשונה, קנתה שם סם וחזרה שוב לבית-אל לקחת את המעות שלה?
איוב קרא: היא ילדה טובה מבית טוב.
איוב קרא: יש אחד שהוא בן של רב מפורסם.
אסף ציוני: אמר יעקב נכון, יש תחושה של יותר מתירנות ופתיחות גם בנושא הסמים.
אסף ציוני: זה נתפס כאילו כדבר פחות חמור מבעבר, ככה הם רואים את זה היום.
אסף ציוני: כל אחד יכול להגיע לזה מכיוון אחר: אחד יכול להגיע לזה מלחץ חברתי; אחד יכול להגיע לזה כי הוא היה בדיכאון והוא שמע שזה עוזר; ואחד יכול להגיע לזה מתוך צורך להתנסות; אחד מלחצים בגלל המצב הביטחוני; אחד משום שהוא בא ממשפחה במצב סוציו-אקונומי נמוך.
אסף ציוני: כל אחד מגיע לזה מכיוון אחר.
אסף ציוני: אני לא מכיר מחקר שקבע שהסיבה העיקרית היא X.
אסף ציוני: הרבה פעמים תראה שזה מגיע מרצון להתנסות ולחץ חברתי.
עדי מינץ: אני רוצה בשתי מילים לנסות לנתח את מבנה האוכלוסייה ביש"ע ואחר-כך גם להתייחס לממצאים כי דיברתי אתמול עם מפקד המחוז, וניתחתי את העניין הזה גם אתו.
עדי מינץ: ביש"ע יש קודם-כל ערים: מעלה-אדומים, אריאל.
עדי מינץ: האוכלוסייה במעלה-אדומים דומה לאוכלוסייה בגילה או ברמות, כנ"ל גם באריאל.
יעקב בן-משה: באריאל זה אפילו חמור יותר כי יש שם יותר עולים.
עדי מינץ: חוץ מזה יש מגזר היישובים הקהילתיים שגם הם מחולקים ליישובים קהילתיים חילוניים ודתיים.
עדי מינץ: ביישובים הדתיים שבהם האוכלוסייה יותר גדולה יחסית גם בהם יש הבדלים בין סוגי יישובים.
עדי מינץ: במידה מסוימת קריית-ארבע שונה מאלקנה; מבחינת כמות התושבים הם מתחילים להשתוות, אבל מגוון האוכלוסייה הוא שונה בהם משום שלקריית-ארבע במשך השנים הגיעו הרבה מאוד עולים, הגיעו מפוני שכונות; ובסופו של דבר כאשר הנוער גדל ומתחנך התוצאה של הבתים שבהם הוא גדול באה לידי ביטוי גם בתופעות.
עדי מינץ: לגבי היישובים הקהילתיים הדתיים, גם זה דבר שאנחנו מנתחים במהלך השנתיים האחרונות.
עדי מינץ: הנוער הזה עובר תהליכים, לא כל נער מסוגל לעמוד במתח האידיאולוגי שהוריו גידלו אותו בו וגם לא במתח הדתי כי בסופו של דבר יש התנגשויות – אני לא אכנס לתחום של הפסיכולוגים בעניין.
עדי מינץ: אבל התופעות האלה מגיעות לידי כך שקיימת מרדנות, והיא באה לידי ביטוי בסוגים שונים של פריקת עול, ולפעמים זה מגיע לידי סמים.
עדי מינץ: באותה שיחה שניהלתי עם מפקד המחוז הוא אמר לי שני דברים: מדובר בעיקר על סמים קלים.
עדי מינץ: יש לכך משמעות כי הידרדרות מתחילה מסמים קלים, ובסופו של דבר מגיעים להתמכרות לסמים קשים, ואז הוא הופך לסוחר.
עדי מינץ: באופן יחסי לשאר המקומות בארץ התופעות הן הרבה יותר קלות, ורואים שם פחות; כמובן, תושבי יש"ע נמצאים בתוך זכוכית מגדלת או בבניין זכוכית שהתקשורת מסתכלת וברגע שזה יוצא החוצה זה בולט מיד.
עדי מינץ: דבר נוסף שהבנתי מתוך הבדיקה שעשיתי, שנעשה מאמץ והושם פרוז'קטור על הנושא הזה, במיוחד בשנה האחרונה בפעילות מאוד מבורכת של משטרת ש"י שהפיקה תוצאות.
עדי מינץ: התוצאות היו חשיפה של התופעות האלה.
איוב קרא: בשנת 2000 הוגשו 163 כתבי אישום; ב- 2001 – 302 כתבי אישום; ב- 2002 – 352.
איוב קרא: זאת-אומרת, יש עלייה כמעט מידי שנה של 50 תיקים.
עדי מינץ: עלייה בחשיפה.
עדי מינץ: זו תופעה מבורכת מאוד, טוב שעולים עליהן.
עדי מינץ: צריך להבין גם שהקהילות שהתופעות האלה מתגלות בהן מוקיעות אותן, הן לא אוהבות אותן.
איוב קרא: לפני שהגעת דיברתי על הנתונים שקיבלנו על עלייה של 46% בני-נוער, 34% עלייה בקרב בגירים.
איוב קרא: 15% יותר בקרב בני-נוער.
עדי מינץ: הקהילות הסגורות האלה בדרך-כלל משתדלות לזהות בעצמן את התופעות האלה, ואם בעבר החביאו את הדברים האלה היום מבינים שההחבאה גורמת לכך שהתפוח הרקוב מרקיב תפוחים נוספים.
עדי מינץ: לכן כאשר הקהילה יודעת על תופעות מהסוג הזה היא מוקיעה אותן, פונה למשטרה, מבקשת לטפל, והדברים האלה מטופלים היום הרבה יותר טוב מאשר בעבר.
עדי מינץ: אחד הכשלים הוא הטיפול בגמילה; יש חוסר בתקציבים בנושא הזה.
עדי מינץ: יש מוסד שנקרא "רטורנו" שמטפל בגמילה, אין לו תקציבים, הוא לא מסוגל לקלוט עוד ועוד, והדרישה היא די גדולה.
עדי מינץ: באמת, אם אפשר יהיה לספק כספים נוספים ותקציבים נוספים כדי לאפשר את הפעילות המבורכת הזאת, אז צריך לעשות את זה.
איוב קרא: מה מועצת יש"ע עושה לטובת העניין?
עדי מינץ: מועצת יש"ע קודם-כל אוספת את הנתונים מהרשויות; דבר נוסף, שנה שעברה הוגדרה כשנת הנוער.
עדי מינץ: עשינו פעילות בקרב הרשויות לבחון איזה טיפול צריך לתת לנוער לפני שהוא מגיע לבעיה.
עדי מינץ: כאשר הבעיה מגיעה מי שצריך לטפל בה היא המשטרה.
עדי מינץ: צריך למצוא ולבחון איך מסייעים לנערים האלה לפני שהם מגיעים לכך.
עדי מינץ: אצלנו בעיקר מנסים לשים פרוז'קטור על הבעיה, לנסות להסביר לרשויות איפה הבעיה הזו קיימת, והחשיפה בעניין הזה היא טובה, אבל כשיש חשיפה מרובה מידי הציבור הרחב חושב שיש הטעיה, ויש פה הרבה יותר מאשר בציבור הרחב, ולא היא.
יונתן עמית: אני פסיכולוג במרכז למתבגר בבית-אל.
יונתן עמית: חיה חדשה שאני מטפל בה כמה חודשים.
יונתן עמית: קודם-כל, אני שמח לציין שאני לא חולק על שום דבר שנאמר פה, הדברים נכונים, אבל בכל-זאת אני חושב שהתופעה חמורה מאוד, והיא מחמירה בכל יום שעובר.
יונתן עמית: היא כן מחמירה, וכן יש גלישה לשימוש בסמים יותר מסוכנים.
יונתן עמית: החשיפה עובדת חזק יותר בשנים האחרונות ונחשפים יותר דברים, ועדיין אני מעריך שאנחנו בקצה הקרחון.
יונתן עמית: לעניות דעתי, הצד שצריך להתרכז בו פחות מגמילה הוא תכניות המניעה.
יונתן עמית: יש תכניות מניעה, יש תכניות שיקומיות, אבל אין למעשה הערכה מקצועית של היעילות שלהן.
יונתן עמית: כל הזמן משקיעים כסף בגמילה, אבל אין שום הערכה מקצועית מה באמת מועיל ומה לא.
איוב קרא: כמה זמן אתה שם?
יונתן עמית: בבית-אל אני כמה חודשים, עבדתי לפני-כן בישיבה שבה עבדתי בשיתוף עם נוער חשיפה.
יונתן עמית: היה שם הרבה מאוד, אבל גם לפני שנוער חשיפה נכנס היה שם אפילו יותר.
יונתן עמית: כך שאני מסכים עם הניתוח שנוער חשיפה בעצם חושף את מה שיש, והעלייה בחשיפה היא עלייה ביעילות החשיפה.
איוב קרא: תן לנו להבין, מאחר שיש לך ניסיון, אני רוצה לדעת איך חדר דבר כזה לתוך בני ישיבות.
איוב קרא: קשה לי להבין את זה.
יונתן עמית: אני אסביר.
יונתן עמית: אף על פי שאותה ישיבה שבה עבדתי היא ישיבה שמגיעים אליה מכל הארץ, מאילת ועד רמת הגולן, היא ישיבה ייחודית לחבר'ה עם קשיי למידה.
יונתן עמית: בכל-זאת מההיכרות שלי עם נוער היישובים – אני עובד גם עם הזולה של חצרון, אם שמעת עליה – חבר'ה מגיעים ומשתמשים.
יונתן עמית: כיכר ציון מלאה חבר'ה שמשתמשים בכל מוצאי שבת; מי שמכיר את הנוער יודע שיש שימוש גדול.
יונתן עמית: איך מגיעים לזה?