GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איתן גורני: לדעתי רוב החניכים ב"מלכישוע" נוער ואלה חבר'ה שחוץ מהבעיה של הסמים הם חבר'ה לעניין, הם גומרים ונגמלים והם הולכים ישר לאוניברסיטה ללמוד.
איתן גורני: רובם הולכים ישר לאוניברסיטת חיפה.
רקפת בן-גיא: נכון, זה בדיוק העניין.
רקפת בן-גיא: יש פה את העניין של הבנת המנטליות.
רקפת בן-גיא: יש משהו בעניין המוסדי שהוא מאוד טוטלי.
רקפת בן-גיא: אנחנו מדברים בשלוש השנים האחרונות בקהילות הטיפוליות על עלייה של 40%.
רקפת בן-גיא: זאת אומרת, בקרב המטופלים ברגע נתון בתוך הקהילות הטיפוליות יש לנו 40% עולים חדשים.
רקפת בן-גיא: אני חושבת שיש פה איזשהו פקשוש של המערכת בעניין הזה ומיד ארחיב על כך.
רקפת בן-גיא: אנחנו מזהים בקרב העולים החדשים מערכות משפחתיות שונות ממה שהכרנו בעבר.
רקפת בן-גיא: מרבית המטופלים מגיעים ממשפחות חד-הוריות, לפיכך העניין של מה קורה אחרי שהמטופל עובר את השיקום הוא מאוד משמעותי.
רקפת בן-גיא: פעם דיברנו על טיפול משפחתי ועל זה שכל המערכת מתגייסת וכו'.
איוב קרא: דיברת על הצלחה במסגרות טוטליות, הסבירי בבקשה את ההצלחה הזו.
איוב קרא: זה קשור למעבר לחיים נורמטיביים.
רקפת בן-גיא: אני רוצה לחדד את המושג "הצלחה" כדי שלא נשלה את עצמנו, אני לא רוצה אחר כך לירוק לבאר שאני שותה ממנה.
רקפת בן-גיא: הצלחה בקהילה טיפולית, במסגרות טוטליות, נמדדת בשתי רמות: קודם כל, שמטופל יישאר עד סוף הטיפול.
רקפת בן-גיא: זה אומר ששנה וחצי הוא נמצא במסגרת, הוא לא פשע והוא עבר איזשהו תהליך של שינוי.
רקפת בן-גיא: זו הצלחה בפני עצמה כי אנחנו יודעים שבתוך המסגרות הקהילתיות בשלושה חודשים הראשונים יש 40% נשירה.
רקפת בן-גיא: קודם כל אנחנו רואים הצלחה ביכולת שלהם להישאר בתוך המערכת.
רקפת בן-גיא: לגבי מה קורה איתם בהמשך הדרך אנחנו עוד לא מספיק חכמים משום שמדובר באוכלוסייה צעירה.
רקפת בן-גיא: לגבי האוכלוסייה הותיקה אנחנו יודעים שבגיל 35 מתחיל איפשהו השינוי האמיתי והמטופלים נהיים עייפים מהשימוש בסמים, הרבה פעמים הם כבר חולים, ואז אנחנו באמת רואים טיפוס באחוזי ההצלחה.
רקפת בן-גיא: מרבית המטופלים שמגיעים לקהילות טיפוליות מקרב חבר העמים הם צעירים, בין גיל 20 ל-30, כך שאני לא יכולה לומר לך מה עוד יקרה איתם בהמשך הדרך.
רקפת בן-גיא: אני רוצה לחדד ולומר שהתקציבים שעומדים לרשותנו בנושא שיקום הם מאוד מצומצמים, לפיכך גם מה קורה איתם אחרי השנה וחצי האלה, כשמדובר על מטופלים שלא בהכרח יש להם מערכת תמיכתית משפחתית שהם חוזרים אליה, זה מאוד מחדד את העניין.
רקפת בן-גיא: אני רוצה לומר בפורום הזה שיש לנו בעיה מרכזית לאורך כל המערכת בהגדרת הטווח של מה שנקרא "עולה חדש".
רקפת בן-גיא: עולה חדש, מבחינת מיצוי הזכויות שלו ומבחינת מי שזכאי לקבל אולפן וכיוצא בזה מוגדר בין 3 ל-5 שנים.
רקפת בן-גיא: כשאנחנו נתקלים הרבה פעמים באוכלוסייה שמגיעה, נחתה בארץ, לא מיצתה את הזכויות כמו הצטרפות לאולפן כי היא הייתה בשימוש, כשאנחנו מגיעים איתם למערכות תמיכתיות על מנת שיוכלו ללמוד עברית, למשל, אנחנו נתקלים במצבים שאנשים לומדים עברית תוך כדי הטיפול.
רקפת בן-גיא: אם מטופל נכנס לקהילה טיפולית וצריך בשביל הטיפול לדבר קודם צריך ללמד אותו עברית.
רקפת בן-גיא: זה מקום מאוד בעייתי, פה אני כן חושבת שיש מקום לעשות איזשהו שינוי.
רקפת בן-גיא: עכשיו אנחנו עובדים על נושא הקליטה ורואים שאף אחד לא לקחת בחשבון את האפקט של הדור השני.
רקפת בן-גיא: אנחנו יודעים שכל סוציולוג מתמחה יאמר שהאפקט של הדור השני, כאלה שבכלל לא נקראים כבר עולים חדשים כי הם אפילו נולדו בארץ, אבל אנחנו רואים עליהם את האפקט.
רקפת בן-גיא: מבחינת תקציבים הם לא זכאים לשום דבר, ואנחנו נתקלים בבעיה הזאת ביחידות שלנו.
רקפת בן-גיא: בעבר היו עובדים סוציאליים שמומנו קצת על ידי הרשות המקומית.
דוד מהרט: לגבי הקהילה האתיופית, זה שהמערכת לא מתמודדת עם וזה והם לא מגיעים לטיפול, נשמע כאילו זו בעיה שלהם.
רקפת בן-גיא: לא, אנחנו רואים את זה גם כבעיה שלנו.
דוד מהרט: אז תמצאו לזה פתרון.
דוד מהרט: יוצאי אתיופיה לא מגיעים לטיפול ולא נגמלים, אתם מתייחסים לזה כאילו זה בסדר.
קריאה: אף אחד לא אומר שזה בסדר.
קריאה: ההפך הוא הנכון.
דוד מהרט: עובדה שלא נמצא פתרון.
רקפת בן-גיא: חלק מהתפקיד שאנחנו רואים לעצמנו הוא תפקיד של reaching out.
רקפת בן-גיא: אנחנו לא מתביישים לעשות את זה, אנחנו עושים את זה בכל המערכות שלנו, ממבוגרים ועד נוער.
רקפת בן-גיא: יש לנו בעיה, האוכלוסייה האתיופית לא מגיעה לטיפול.
דוד מהרט: בדיוק על זה אני מדבר.
איוב קרא: אנחנו יושבים פה כדי לתת מענה לבעיות האלה.
איוב קרא: לא צריך להיכנס ללחץ, אנחנו נמליץ ונאמר את דברינו בסוף הישיבה.
רקפת בן-גיא: צירפנו לפרוטוקול הוועדה הזו סל צרכים ענק, אפילו נקודתי, לכל המקומות המרכזיים.
רקפת בן-גיא: אנחנו יודעים היום להצביע על כך שהתפיסות הטיפוליות שהיו ידועות לנו לגבי הישראלים הותיקים אינן רלוונטיות לגבי העולים.
רקפת בן-גיא: למשל, הנושא של שילוב מהיר בתעסוקה ובלימודים, אלה דברים שעובדים באוכלוסייה הרוסית.
רקפת בן-גיא: יחד עם זאת, אין לנו מקורות כספיים לזה.
סבטלנה שנקר: סמים זה הסימפטום, סמים זו לא הבעיה של הנוער העולה.
סבטלנה שנקר: צריך לראות מה גורם לזה.
סבטלנה שנקר: כך גם לגבי עבריינות ואלימות.
שרה כהן: נאמרו כאן הרבה מאוד דברים שבשיח שקיים כאן בין השירותים אלה דברים שאנחנו מדברים עליהם והם לא זרים לנו.
איוב קרא: התייחסי בעיקר לכך שמשרד הקליטה נותן גושפנקא למלחמה הזו של כל הגורמים.
שרה כהן: כשליפה ראשונית, חלק מאותם עובדים סוציאליים שעובדים במרכזים של משרד הרווחה הם במימון שלנו: מרבית הכסף שמגיע למרכז "פידל" מגיע דרכנו, "עלם" מקבלת מאתנו כמחצית מהעלות וכמעט את כל העלות של הרכזים דוברי השפה ועוד.
שרה כהן: אני כבר מזהה כאן על השולחן מקומות שנתמכים על ידינו בכספים לא מבוטלים, אבל לא על זה אני רוצה לדבר.
שרה כהן: ממה שראינו בכל העשור האחרון, בתחילה כל הזמן דיברנו על סוגיית הסיכון של נוער שנמצא בשוליים, זאת אומרת נוער שנושר מהמערכת הבית-ספרית, ושם חשבנו שיש את עיקר הבעיה.
שרה כהן: אני רוצה להחזיר לנתון שנאמר בהתחלה - יש כרגע בעיה חריפה גם אצל נוער שנמצא בתוך מסגרת החינוך הנורמטיבי.
שרה כהן: המשמעות היא כרגע שבעצם תהליכים שכרגע נעשים ברמה של הסברה בתוך מערכת החינוך הפורמלית מן הסתם פחות מותאמים לצרכים של נוער עולה בתוך המערכת החינוכית.
שרה כהן: זה אומר שלא רק נוער מנותק, שם זיהינו כל הזמן את הבעייתיות של השימוש בסמים, אלא נוער שהוא לכאורה נורמטיבי, שמבקר בתוך בית הספר, גם בקרבו אנחנו רואים את הבעייתיות.
שרה כהן: אלה דברים שכרגע בתוך הקשר עם משרד החינוך בהחלט יש לתת על זה את הדעת.
סופה לנדבר: כמה כסף אתם מעבירים לארגונים השונים?
שרה כהן: סליחה, תני לי בבקשה לדבר, אני לא יכולה לומר כרגע כמה אני נותנת לכל פרוייקט ופרוייקט, כמה בשנה שעברה וכמה השנה.
שרה כהן: אני אשמח למסור לך כל מידע שתרצי.
שרה כהן: המחקר שכרגע יצא לגבי דפוסי שימוש בסמים בקרב יוצאי אתיופיה הוא מחקר משותף שלנו ושל הרשות למלחמה בסמים.
שרה כהן: מבחינתנו הוא בא בדיוק בשביל לנסות ולזהות מה הבעיה בקרב יוצאי אתיופיה.
שרה כהן: צריך להתמודד עם הבעיה קודם כל בכיוון של המניעה.
שרה כהן: בחודשים האחרונים אנחנו מקיימים דיון רצוף עם הרשות למלחמה בסמים, אליו צירפנו גם נציגי עמותות ואנשים מתוך השטח, גם ארגונים של יוצאי חבר העמים וגם של יוצאי אתיופיה.
שרה כהן: המטרה הייתה מה אפשר לעשות עוד כדי לנסות להתמודד עם אותה בעיה גם בהעדרם של עובדים דוברי שפה ואיך אפשר כן ליצור איזושהי התמודדות שבנויה יותר על שותפויות.
שרה כהן: אנחנו מנסים ללכת כרגע יחד עם הרשות למלחמה בסמים על איזשהו תהליך שכרגע מכוון לקהל יעד שהוא קצת שונה ממה שהיה עד עכשיו באג'נדה, קהל של הורים עולים.
שרה כהן: אנחנו זיהינו את ההורים העולים כמשתנה חשוב וקריטי שהיום כמעט ולא מטופל.
שרה כהן: כוונתי לא לתוך המערכת הפורמלית אלא על המערכת הא-פורמלית, אל התוכניות שמכוונות לשטח, וזה בנוסף למה שכבר קיים ונעשה, משהו שאולי יכול ליצור כאן את התפנית, את השינוי.
שרה כהן: זיהינו כמה נקודות קריטיות.
שרה כהן: במצב של משאבים מוגבלים אנחנו הולכים לקראת פיילוט לכניסה והתערבות בשבעה יישובים, שלושה לגבי יוצאי אתיופיה - עפולה, יבנה וגדרה, וארבעה נוספים - חיפה, באר שבע ודימונה ליוצאי חבר המדינות ואור עקיבא לגבי יוצאי קווקז.
איוב קרא: זה בתוך מערכת החינוך הפורמלית?
שרה כהן: מבחינתנו נעשה כאן עבודה יישובית שבנויה על כל הרצף, אנחנו נזמין את כל מי שרלוונטי כי חלק מהדברים שעלו הם, למשל, לאחר האיתור כל מה שקשור להפניה ולשירותים מתאימים.
שרה כהן: זה פיילוט שאנחנו עושים כרגע עם הרשות למלחמה בסמים כשהדגש הוא על הורים.
שרה כהן: אנחנו היום מדברים על איזשהו ניסיון לעבודה אינטנסיבית יותר, שתנסה ליצור איזושהי תפנית ולנסות ללמוד ולגזור איזשהן הצלחות מההתערבות הזו.
שרה כהן: משרד הקליטה בשנת 2004 מבחינתנו העלה את הנושא של ההתמודדות עם נוער בסיכון כנושא מרכזי.
שרה כהן: חלק מתוך התקציבים שאיכשהו הוסטו מיחידות אחרות בתוך המשרד הולכים כרגע לכיוון של התמודדות בנושא עבריינות בכלל ונוער עולה בסיכון בפרט, כשהנושא של סמים ואלכוהול הוא אחד מהם.
שרה כהן: אחד הפיתוחים היותר עדכניים זו התכנית שלנו שנקראת "מסיכון לסיכוי" שהיום פועלת בארבע רשויות.
שרה כהן: זו תכנית משותפת למשרד החינוך ולמשרד הרווחה, בה אנחנו מנסים להתמודד עם פרופיל של כ-500 בני נוער בסיכון ביישוב, כשהנושא של נוער עולה עובר חוק הולך לקבל שם ביטוי מיוחד.
שרה כהן: הביטוי הוא באמצעות הכנסת איש מקצוע דובר השפה עם מיומנויות של קצין מבחן.
שרה כהן: זה נעשה בשיתוף עם המשטרה.
שרה כהן: ארבעת היישובים נמצאים כרגע בפיילוט, כחלק מהתכנית הכוללנית ביישובים הללו.
שרה כהן: יש לנו מגמה כרגע יחד עם שירות המבחן לנוער להרחיב את זה ליישובים נוספים, שיחד עם המשטרה ועם שירות המבחן לנוער נזהה אותם כיישובים קריטיים, כלומר שבהם אנחנו רואים עלייה גוברת בשיעור העבירות והשימוש בסמים ובאלכוהול.
שרה כהן: מרכיב מאוד מרכזי בתכנית הזו הוא הקשר המיידי עם ההורים.
שרה כהן: לפעמים נער מגיע למשטרה וההורים יודעים אחרונים, הכוונה היא שאותו עובד יהיה עם הנער אבל יהיה גם עם ההורים של הנער כ"עסקת חבילה".
שרה כהן: זה הרבה וגם מעט, בוודאי לא נצליח להתמודד עם כל הצרכים אבל אני מקווה מאוד שלפחות בחלק מהכיוונים ננסה ליצור משהו אחר, שממנו אפשר יהיה ללמוד איך מתמודדים טוב יותר עם האוכלוסייה הזו.
רומן ברונפמן: אני תוהה על פרדוקס מסוים, שאני חושב שיש לו תשובה.
רומן ברונפמן: כאשר אנחנו מעידים על כך שהמערכות עובדות במלוא המרץ אנחנו יודעים שהן נוגעות לחלק קטן מאוד של הבעיה.
רומן ברונפמן: אני חושב שלסבטלנה הייתה תשובה, אולי כי היא באה מהשטח או כי היא למדה את הנושא או כי היא הצעירה מבין כולם פה, והתשובה שלה הייתה אמיתית.
רומן ברונפמן: היא אמרה כמשפט פתיחה את המשפט הקלאסי, שהסמים זו לא הבעיה, הסמים זה סימפטום.
רומן ברונפמן: אני חושב שהשימוש בסמים הוא סימפטום לבעיה האמיתית במדינה.
רומן ברונפמן: אם המצב הכלכלי-חברתי במדינת ישראל לא ישתנה, כל המאבק בסמים יהיה לשווא.
יורם הלוי: אני אתן רקע כדי שתבינו למה אנחנו פה.
יורם הלוי: היחידה המרכזית מטפלת בתופעות סמים בתחום של סחר, כאשר בשאר המרחבים בתוך המחוז ישנו טיפול נוסף שבעיקרו זה אחזקה ושימוש, ישנה הפרדה מבחינתנו בתחום של סחר ואחזקה.
יורם הלוי: בתוך היחידה המרכזית במפלג הסמים ישנה יחידה שנקראת נער חשיפה, זו יחידה נפרדת שמטפלת בבני נוער, אגב גם בשאר המרחבים ישנם יחידות נוער, אבל היחידה הזאת מתמקדת בתחום של סחר בין בני נוער לבני נוער ובכל מה שקשור לנוער, אגב היא גם מטפלת ונותנת הרצאות בבתי ספר והיא בקשר עם מנהלי בתי ספר.
יורם הלוי: אנחנו הכנו איזה שהיא מצגת, להעביר סקירה כללית על הנתונים בירושלים ומתוך זה את הפעילות של המחוז ומתוך זה את הפעילות של היחידה המרכזית גם בתחום של סחר וטיפול בבגירים בכל הורסיות שניתנות לטיפול, כמובן גם בנוער.
יורם הלוי: אני לא ממקד רק בנוער.
יורם הלוי: אנחנו מזה שנתיים, המפכ"ל הצהיר על הנוער כיעד מרכזי לטיפול במספר מישורים, לא רק במישור הסמים אלא גם בתחום האלימות, בתחום ההסברה, בתחום הבקרה וזה משודרג לשטח, גם ברמת מפקד מחוז ולמטה לתוך היחידות, זו השנה השניה.
יורם הלוי: עברתי גם על הנתונים וראיתי את המשפט שאומר שחל גידול רב בפעילות המשטרה בהקשר הזה, לא שקודם לא עבדנו אלא מיקדנו קצת יותר את התחומים.
יורם הלוי: אנחנו מדברים על ירושלים כעיר מעורבת, קו תפר ארוך, היא נמצאת בתוך איו"ש בצד המזרחי שלה, ויש משמעות לקו תפר הזה ברמת יכולת המעבר והגישה.
יורם הלוי: אנחנו עושים הרבה פעילות במזרח ירושלים במסגרת הימ"ר בעיקר בתחום של הפעלת סוכנים ופעילות עפ"י מודיעין והאקט הזה נתפס כאקט מאוד חיובי במגזר הערבי משום הטיפול הממוקד ואנחנו מקצים לזה לא מעט משאבים לטיפול בסמים כולל כמובן בנושאים אחרים.
יורם הלוי: ישנם עבריינים בירושלים שמתעסקים בתחום הסמים, אבל בעיקר בתחום בחו"ל, ביבוא והעברה ממדינות וגם ביבוא לארץ, אבל מרכז הסחר הוא לא בירושלים.
יורם הלוי: אנחנו לא רואים את הסחר הגדול, בקנה מידה גדול, שהוא בתוך ירושלים.
יורם הלוי: גם העבריינים שמתעסקים עם זה באופן ישיר יש להם שותפים מחוץ לירושלים.
יורם הלוי: הסמים שאנחנו רואים בירושלים, בעיקר הנפח הגדול שלהם זה חשיש, מריחואנה, הם מוגדרים כסמים קלים אבל אלה הסמים הדומיננטיים, ישנו מעבר, ככה אנחנו רואים בשנה האחרונה, או חזרה לחשיש, קוקאין הרואין והסמים הקשים יותר נמצאים אצלנו ברמה נמוכה, פחות מתוך האחרים.
יורם הלוי: מזרח העיר זה איזורי סחר, סולטן סולימאן, בנייני נוסיבה, שוק הדקלים בכניסה לשער שכם, תחנה מרכזית הישנה, אלה הם איזורים שכולם מתנקזים לשם ושם מוקד הסחר.
יורם הלוי: דיברתי על מדיניות המשטרה, על הפעלת שיקולים בעלי אופי חינוכי טרם פתיחת תיק פלילי ופה בפירוש, נער שסוחר וקונה או מוכר, כל מכירה או קניה לצורך הענין זה תיק פלילי לכל דבר.
יורם הלוי: אנחנו לא מרכזים תיקים ולא פותחים 40 או 50 תיקים על כל פעם לנוער, אלא כל התיקים האלה מרוכזים בתוך תיק אחד מתוך כוונה שהענין הזה יפסק, כמובן ההיבט החינוכי נכנס פה לענין.
יורם הלוי: הזכרתי את ירושלים, רק תראו את הכיוונים.
יורם הלוי: היחידה המרכזית מטפלת בעבירות סחר, יבוא, יצוא וייצור סמים.
יורם הלוי: פרשיות שיש להם נפח גדול, אנחנו אמורים לטפל ברובד הבכיר, זה שאמור לספק לכל המדרגים עד שזה מגיע למטה.
יורם הלוי: אנחנו מפעילים סוכנים בכל התחומים, כמובן במקרה הזה בתחום הסמים של המגזר היהודי, הערבי, מזרח, מערב, בכל מה שניתן ככלי עם יכולות מצויינות, טיפול בסוחרי סמים לבני נוער, השנה אנחנו ממקדים את הטיפול לא רק בנוער שמוכר לנוער וסוחר בין בני נוער, אלא בבגירים שההתמחות או המיקוד שלהם הוא מכירה לבני נוער.
יורם הלוי: חשיפת עבירות סמים בבתי ספר, זה חלק מתוך תוכנית העבודה.
חיים נסים: יורם דיבר על הנושא שלא פותחים לבני נוער תיקים וממהרים לעבוד על סטטיסטיקה.
חיים נסים: פה אנחנו הולכים על הנושא ההסברתי והחינוכי, נותנים לאותו נער או נערה שמשתמשים בסמים הזדמנות נוספת ובמידה והוא מסכים לתהליך של פיקוח ובקרה ע"י קצינת מבחן והוא חוזר בו והוא מודה, התיק הזה נסגר ואין לו רישום פלילי.
חיים נסים: בגיל הזה אנחנו הולכים על המישור החינוכי, מעבר לזה שאנחנו מבקרים בכל בתי הספר, עושים הרצאות, ריכוז כל מנהלי בתי הספר ודואגים שיהיה שיתוף פעולה כך שנעבוד במקביל ובהיזון חוזר ואנחנו רואים שאנחנו מקבלים על תופעות שמתרחשות בבתי הספר דיווחים וכל עוד שזה דבר שניתן לטפל בו ולא הופך למשהו שאי אפשר לטפל בו אנחנו זוכים לשיתוף פעולה.
יורם הלוי: הנתונים פה מתייחסים לירושלים, סך הכל סוחרי סמים שנעצרו זה 360, מדובר על אוקטובר, תום הליכים זה 107 סך הכל, גידול של 30% בתום הליכים.
יורם הלוי: כשאנחנו מדברים על תום הליכים זאת אומרת שהתיק הוא כבד, הוא חד משמעי, אין ספקות, אין דרך אחרת.
יורם הלוי: תחנות סמים שפותחו זה 159.
יורם הלוי: תחנה במושג הירושלמי, בירושלים אין כספומטים, אין את המושג הזה שיש ברמלה בעיקר שנכנס השטר ויוצא סם, התחנה מבחינתנו זה בעיקר תחנת רחוב ששם מתרכזים אותם אנשים, גם נוער וגם בגירים לנוער וגם בגירים לבגירים, זו תחנה ניידת, תחנה אישית.
יורם הלוי: יש ברכב, יש בבתים שזה נתון נמוך יותר, בבתי ספר.
יורם הלוי: פעולות אחרונות מרכזיות שעשינו בשנה האחרונה, גראס אמסטרדם, זה גראס חזק יותר די ייחודי שנכנס לירושלים, ראינו אותו פעמיים בשנתיים האחרונות וטיפלנו בו.
יורם הלוי: פרשיית סמים במכללת אורט זה דוגמה למשהו שהתפתח ממידע ולאט לאט עלינו ובמקרה הזה של אורט, כל מה שאני אומר פה פורסם, היה נפח גדול, היה שם 40-50 תלמידים שנחקרו שזה כמות גדולה מאוד.
יורם הלוי: הפעלת עוקצים בקרב סוחרי סמים לבני נוער, בחופשת הקיץ הזאת הנחייתי לטפל לפני יציאה לחופשה של בתי ספר בנוער, תוך כדי חופשת החופש הגדול ומיד עם חזרה ללימודים גם טיפול, קראנו לזה קיץ נקי, הפעלנו שלושה סוכנים, אחד לפני, תוך כדי ובסוף.
יורם הלוי: היתה גם פרשייה של חמישה ק"ג סם קוקאין, גם זה פורסם, מסוחרים ירושלמים שייבאו מארגנטינה חמישה ק"ג וגם הם כפי שציינתי קודם, לא כולם היו מיועדים לירושלים אלא חלק מהשותפים היו גורמים חיצוניים.
יורם הלוי: רק לתת את ההשוואה, הסעיף האחרון לגבי הכמויות, כדי להביא 150 ק"ג או אפילו 50 ק"ג זה לא בירושלים, צריך לצאת החוצה לעיתים רחוק ולהביא את זה מהאיזורים הדרומיים בעיקר ומשם לפזר את זה.
אלה יניב: ירושלים יש בה מערך שירותים לא מבייש בנושא הטיפול בסמים, גם באוכלוסיה המבוגרת ובשנים האחרונות התפתחות משמעותית מאוד גם בעבודה בתחום בני הנוער, ואני מדברת בעיקר על אותם השירותים שהם ייחודיים לנושא הסמים ולאוו דווקא צומת שעוסק בנוער בכלל, בצעירים בכלל, אבל בעיית הסמים היא חלק מתוך העבודה שלהם, היא לא מוגדרת כנושא סמים בלבד ואני מדברת דווקא על אותם השירותים שהוגדרו כשירותים שעוסקים בבעיית הסמים, בהגדרתם.
אלה יניב: בנוסף לאלה שמוזכרים כאן
אלה יניב: קיימות מערכות נוספות שמתעסקות עם נוער ומבוגרים ושלגביהם אולי נושא הסמים עשוי להיות יותר שולי.
אלה יניב: אם התמונה היא של עליה בשימוש, ודווקא הנושא של נוער, אני חושבת שיש מקום להדגיש את העליה בשימוש בקרב נוער והעבודה של נוער חשיפה מוכרת לי היטב, אנחנו עובדים איתם הרבה שנים, אנחנו מאוד נהנים מהעבודה שלהם ואני מאוד מקבלת את מה שאמרתם לגבי הדיאלוג עם בתי הספר ועם המערכות המקצועיות בכלל וזה ראוי אגב להערכה, כי הצוות הוא מאוד קטן והוא עושה עבודה מאוד מסיבית והטענות שאנחנו מקבלים בדרך כלל הם שהם לא מספיקים להיענות לפניות של מנהלי בתי הספר לבוא ולהיענות לדרישות שלהם קצב מספיק מהיר ולא על חוסר שיתוף פעולה.
אלה יניב: הצרכים של בתי הספר לעיתים קרובות עולים על היכולת של המערכת גם המשטרתית להיענות להם, והעבודה שלנו היא לנסות לתת את המענים לגבי אותם הילדים שכן נתפסים ונכנסים לתהליכים האלה, דווקא אותם ה-א"ת, היא בשיתוף פעולה מסיבי גם עם שירות מבחן.
אלה יניב: לגבי הנושא של מזרח ירושלים, למרות ההקצבות של עיריית ירושלים למזרח ירושלים רמת השירותים שם נמוכה יותר.
אלה יניב: היקף השירותים הוא נמוך יותר ובהרבה ואם אני אשווה את היקף עבודת המניעה שנעשית במערב העיר לעומת המזרח, קשה לי לומר משהו לזכותנו.
אלה יניב: הסיבות הם לא רק הקצבת משאבים, צריך להכיר בעובדה וכפי שכולם יודעים שאופי העבודה עם מזרח ירושלים קשה יותר, אנשי מקצוע, פתיחות, נכונות לשתף פעולה, להשתמש בשירותים, לא להשתמש בשירותים, צריך לראות את הבעיה הזאת בקונטקסט הרבה יותר רחב ולא רק במידת הנכונות להקצות שירותים.
אלה יניב: יש יחידה טיפולית למכורים במזרח העיר בדיוק כפי שקיימת במערב העיר, עושים בה שימוש אבל לגבי בני הנוער דווקא העבודה היא מאוד מינימלית והבעיה מאוד חמורה, עולה ואין לנו מענה הולם לצרכים האלה.
אלה יניב: אני חושבת שבאמת הייתי מדגישה גם את הנושא של נוער וגם את הנושא של הסברה ומניעה בהקשר הזה.
אנה וורין: רציתי לשאול האם המשטרה מתמקדת בקוקאין?
אנה וורין: אני ידוע שבארה"ב כבר שנים קוקאין הוא הנושא הדומיננטי במאבק נגד סמים ואנחנו רואים במרכז שלנו גם את הקרק, שזה סם יותר חמור שבישראל עוד לא יודעים מה זה.
אנה וורין: אני רוצה לדעת אם יש איזה שהיא תוכנית או יש צורך בזה, האם מוצאים את הסם הזה, כי אני רואה את החבר'ה שיש לנו ואני רוצה לדעת אם התופעה הזאת קיימת כבר פה.
איריס מורדקוביץ: לגבי השירותים הקיימים.
איריס מורדקוביץ: הרבה מאוד עבודה נעשית בירושלים.
איריס מורדקוביץ: טיפול פרטני, טיפול משפחתי, הרבה מאוד קבוצות.
איריס מורדקוביץ: רוב המטופלים שמגיעים בעיריית ירושלים מהמגזר הערבי מקבלים טיפול במזרח ירושלים.
איריס מורדקוביץ: אני רוצה לציין שהיחידה במזרח ירושלים גדולה מאוד, נותנת מענה ייחודי לאוכלוסיה, יש שלוש יחידות למגזר היהודי שהערבים יכולים להגיע אליהם, הם לא מגיעים אליהם.
איריס מורדקוביץ: אנחנו למדנו גם מירושלים בפרט, בעיקר ממזרח ירושלים וגם מישובים ערביים ברחבי הארץ, שצריך לתת מענה ייחודי למגזר הערבי ע"י עובדים סוציאליים ערבים ומותאמים לצרכים.
איריס מורדקוביץ: מעבר לעובדה שהם צריכים להיות נגישים גמישים וזמינים לאוכלוסיה, זה נמצא ממש במזרח ירושלים, העובדים הסוציאליים צריכים להיות דוברי השפה, מכירים את התרבות, הטיפולים שניתנים הם טיפולים אחרים.
איריס מורדקוביץ: ניתנים טיפולים מותאמים לתרבות, למסורת עד כדי כניסה לתוך הבתים והתאמת הטיפול, אם זה להגיע להורים, אם זה להגיע למשפחה בשביל לגייס את המטופלים לטיפול.
איריס מורדקוביץ: בפועל, ואני מוכרחה להתחבר למה שהילה אמרה פה, הרבה פחות מטופלים שמחים להגיע לטיפול, הם חסרי מוטיבציה להגיע, צריך לעשות הרבה מאוד מאבקים ונסיונות להביא אותם לטיפול.
איריס מורדקוביץ: למרות זאת כשאני מסתכלת על מערך השירותים שניתן במזרח ירושלים, הוא רב מאוד.
איריס מורדקוביץ: לא מעט פעמים אני מבקשת ממנהלת היחידה במזרח ירושלים לייצג אותי פה, אני חושבת שאתם כבר מכירים אותה, והיא השכילה לבנות מערך שירותים מאוד עשיר במזרח ירושלים.
איריס מורדקוביץ: אני רוצה להגיד משהו לגבי שירותי המבחן.
איריס מורדקוביץ: שירותי המבחן עושים פה טיפול רב מאוד במגזר הערבי, הם בקריסה כמו בכל רחבי הארץ, כדאי לדעת את זה.
מחמוד אבו קטיש: יש תיסכול מאוד גדול אצל התושבים, אצל המטפלים ואצל המטופלים.
מחמוד אבו קטיש: כשאתה נכנס לעשות טיפול בשכונה ואתה רואה את הבתים שם, עשרה משתמשים בחדר שירותים אחד, קשה להגיד שאנחנו עושים טיפול, אני מדבר על עיריית ירושלים ובמיוחד על קידום נוער, נעשה שם יותר טיפול קוסמטי, זה קוסמטיקה ולא טיפול.
מחמוד אבו קטיש: אם אתה נותן מישרה אחת לכל האוכלוסיה של מזרח ירושלים, המצב מאוד מתסכל.
אבי סלע: באשר למזרח העיר, אני ניהלתי בחמש שנים האחרונות תוכנית הוליסטית רחבת היקף במימון משרד החינוך והאוצר בהיקף של 30 מליון שקל לשנה לקידום מערכת החינוך במזרח ירושלים.
אבי סלע: המערכת שם מאוד מסובכת ומאוד בעייתית, אנחנו ניסינו גם לטפל בנושא של סמים באופן ספציפי, אבל קשה לדבר על טיפול משמעותי.
אבי סלע: הקצינו לזה שני ימי הדרכה, טיפלנו במערך המסייע, הוספנו פסיכולוגים, הוספנו יועצים לבתי הספר, הוספנו קציני ביקור סדיר, אבל כל זה טיפה בים לעומת הצרכים במערכת, לעומת העובדה שיש סדר גודל של כ30%- נשירה מכיתה ז' עד יב' שכמובן חלק גדול מהנושרים מעורבים בכל מיני תופעות פחות חיוביות כמו אלימות, כמו סמים וכדומה.
אבי סלע: מזרח העיר, למרות הקידום שעשינו במערכת, עדיין זקוקה להתקדמות רבה.
אבי סלע: אני טוען שמה שעשתה ממשלת ישראל ב4-5- שנים האחרונות הוא מעשה חריג יוצא דופן ביוזמת מנח"י שלא משקף את המדיניות הכללית של הממשלה לגבי מזרח ירושלים.
אבי סלע: יש אמביוולנטיות גדולה בממשלות ישראל למיניהם, אני לא מדבר רק על הממשלה הזאת, לגבי היחס למזרח ירושלים.
אבי סלע: תוכנית הלימודים במזרח ירושלים היא תוכנית ירדנית שמוחלפת בהדרגה לתוכנית לימודים פלשתינאית.
אבי סלע: מצד אחד אפשר לראות את זה בצורה מאוד חיובית, כי יש התייחסות תרבותית לתרבות הספציפית שלהם והכרה בזה, מצד שני זה מבטא איזו שהיא אמביוולנטיות מבחינת ההתייחסות שלנו למערכת.
איוב קרא: אני מבין את המצב אבל אנחנו קוראים למשרדי הממשלה, כולם, וגם לראש העיר, לשתף פעולה עם כל הגורמים שנוגעים לסוגיה הזאת כדי למצוא מוצא למזער ולמגר את התופעה הזאת בירושלים.
איוב קרא: אנחנו מודאגים במיוחד מהעליה הדרסטית במגזר החרדי ואי שיתוף פעולה מצד המגזר הערבי.
איוב קרא: אנחנו קוראים למשרד החינוך לעשות פעולות מניעה והסברה בבתי ספר, לאור הדאגה שלנו שכ60- בתי ספר, עפ"י דיווח המשטרה, נחקרו בשנה האחרונה בסוגיית הסמים.
איוב קרא: אנחנו נערוך סיור בעיר, ניפגש עם ראש העיר, כדי ללבן את כל הסוגיות שעלו פה, יחד עם סיור בשטח לראות את השירותים.
איוב קרא: אנחנו נעזור לעיר בתקציב החדש, בכל מה שקשור לועדת הכספים כחבר בה, שלא יגעו בתקציבים שקשורים לסמים.
איוב קרא: אני אעשה הכל כדי שנושא הסמים לא יפגע בעיר מכיוון שזה בדיוק כמו הבטחון.
איוב קרא: זו סוגיה חברתית הכי קשה, יש הרבה משפחות שחושבות שזה לא בפתח דלתם וזה יכול לקרות למחרת בבוקר עם הבן שלהם.
איוב קרא: לכן כולנו מצווים בעיר ואני קורא לכל תושבי העיר ירושלים לראות בסוגיית הסמים והנגע בסמים לא רק בעיה של משטרת ישראל או של משרדי הממשלה, אלא זו בעיה של כולנו, אנחנו מצווים לסייע לכל מי שמטפל בענין הזה ולחשוב שזה מחר יכול להיות בתוך ביתינו.
איוב קרא: חברים, בוקר טוב.
איוב קרא: אנחנו מקיימים היום דיון, בנושא שעולה כמעט בכל הועדות, וזה נושא התחלואה הכפולה – מוגבלות והתמכרות לסמים ואלכוהול – הנופלים בין הכיסאות.
איוב קרא: חלק מהמכורים לסמים ולאלכוהול מוגדרים על פי ההוצאה של המדינה, כביכול, כנכים כמעט לכל דבר ועניין.
איוב קרא: מאידך, הם לא נוצרים מבחינה פורמלית, כנכים לכל דבר ועניין, ולכן הם נופלים בין הכיסאות.
איוב קרא: לפי דעתי צריך ללבן את הסוגיה הזאת, ואני חושב שטוב נעשה אם בסוף הדיון ניתן את המלצתנו לעניין הזה.
איוב קרא: אני חושב שזה דבר חשוב, בהתחשב בעובדה שזה הופך להיות לאט-לאט מכת מדינה, ומשאבים גדולים הולכים לטובת העניין הזה.
שרה אשכנזי: אני ראיתי את המסמך, שמתייחס לתחלואה כפולה של בעיות נפשיות, והתמכרות.
שרה אשכנזי: אני לא חושבת שזאת הבעיה העיקרית, משום שאם אדם חולה במחלת נפש, אז הוא מקבל את הטיפול הראוי במוסדות הפסיכיאטרים.
שרה אשכנזי: נפגעי אלכוהול שנופלים בין הכיסאות, הם אנשים שנפגעו הרבה פעמים מוחית, כתוצאה משתייה ממושכת של אלכוהול, ובעצם התסמינים שלהם הם תסמינים של תשושי נפש.
שרה אשכנזי: למרות זאת, הם לא מוכרים על ידי משרד הבריאות כחולי נפש.
שרה אשכנזי: אלה הם אנשים שלא מטופלים, לא במסגרת בריאות הנפש, וגם אם הם מתנהגים כמו סיעודיים, הם לא מטופלים במוסדות לחולים סיעודיים.
שרה אשכנזי: זאת, משום שבמוסדות לחולים סיעודיים, מטופלים בדרך כלל אנשים מבוגרים, מעל גיל שישים או שישים וחמש.
שרה אשכנזי: זאת אומרת, שאין בעצם קריטריון במדינת ישראל שמתאים לאנשים כאלה.
שרה אשכנזי: נוצר מצב, שבו יש אנשים במדינת ישראל, שזקוקים לטיפול מוסדי ממושך, לפעמים לאורך כל החיים.
שרה אשכנזי: זאת, משום שהפגיעה היא פגיעה אי-רברסבילית, זאת אומרת שאי אפשר לרפא אותה ואי אפשר לשקם אותה.
שרה אשכנזי: אולם, לאותם אנשים אין קריטריון – אז הם פשוט לא מטופלים, כי אצלנו מטפלים לפי קריטריון.
שרה אשכנזי: אני רואה בזה את אחת הבעיות הגדולות, בהתייחס לאלכוהוליסטים עם תחלואה כרונית, שזקוקים למסגרת מוסדית.
שרה אשכנזי: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מאד יפה עם משרד הבריאות, ואף הקמנו מספר ועדות לבחון את הסוגיות האלו, וזה נופל בגלל בעיות תקציביות, כמובן.
שרה אשכנזי: אף משרד לא יכול לקחת את זה על עצמו, ואנחנו לא מצליחים להרים את הנושא.
שרה אשכנזי: עבור האלכוהוליסטים זהו סבל איום, חלקם אפילו מתגלגלים ברחובות עד שהם מתים, וחלקם הופכים לנטל בלתי יתואר על משפחותיהם.
שרה אשכנזי: אלו אנשים שלא מתמצאים בזמן ובמקום, ובאופן זה יש להם את כל התסמינים של אנשים תשושי נפש, אבל הם מוגדרים אלכוהוליסטים.
שרה אשכנזי: גם אדם שהוא במצב קליני, כלומר פסיכוטי מבחינת הסימפטומים שלו – לא מאשפזים בבית חולים לחולי נפש, אם הוא הגיע למצב הזה על רקע של אלכוהול.
שרה אשכנזי: המחשבה היא, שזה משהו זמני, ושאם הוא יפסיק לשתות, זה ייעלם.
שרה אשכנזי: אבל בינתיים, הם נמצאים במצב קשה ביותר, ולדעתי זאת הבעיה העיקרית.
איוב קרא: מה קורה כשאלכוהוליסט כזה מגיש תביעה לביטוח לאומי?
איוב קרא: האם מכירים לו באחוזי נכות?
איוב קרא: איך הוא מקבל את התגמול שלו?
שרה אשכנזי: מבחינת ביטוח לאומי, ולגבי אחוזי נכות – הוא מקבל אחוזי נכות לא בגין אלכוהוליזם, אלא בגלל בעיות רפואיות שונות.