GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<חור אריאל נזרי: ההתקלות שלי כעורך דין עם יחידות הסיוע בדרך כלל היא רק בתיקים חמורים, בתיקי רצח, תיקי הריגה, תיקי פשיעה חמורה וכן הלאה אבל כמעט ולא בתיקים היותר פשוטים.
<חור אריאל נזרי: אפילו אני אגיד תיקים פשוטים כמו תיקי אונס, שזה תיקים שהם חמורים אבל נחשבים פשוטים - -
מיכל רוזין: עד כדי כך פשוט - - -
<חור אריאל נזרי: - - ביחס לתיקים אחרים.
<חור אריאל נזרי: תיק ארמי לדוגמה, תיק משפחת לבנון שדיברתי עליו, ותיקים אחרים שייצגתי בהם.
מיכל רוזין: תיק הרצח הרבה יותר פשוט – יש נרצח, יש רוצח.
<חור אריאל נזרי: - - בנוסף לזה חשוב לציין שהמקצועיות שצריכה להיות ביחידת הסיוע צריכה להיות גם מקצועיות בתחום הנזיקין.
<חור אריאל נזרי: הרבה מאד אנשים - -
מיכל רוזין: אבל בא לא נפתח את זה עכשיו, אוקי?
מיכל רוזין: אנחנו פה, נצטרך לדבר על זה בישיבות הבאות.
<חור אריאל נזרי: בכוונה זרקתי את זה לחלל האוויר כדי שהנושא הזה - -
מיכל רוזין: גם הנושא של איך מידע עובר, שאחר כך אותו נפגע עבירה יכול להמשיך עם הליך אזרחי, גם הוא נושא – תרשמי לך, אנחנו צריכים לדון בזה.
מיכל רוזין: אני קיבלתי פניות מעורכי דין נוספים בעניין הזה.
מיכל רוזין: עורכת הדין ליאת קליין, בבקשה.
מיכל רוזין: אני כן רוצה לשמוע את המשטרה, ואני חוזרת אליך, אני רואה שבוער בך.
מיכל רוזין: אנחנו לא סיימנו עם זה אבל אנחנו נצטרך כן לבחון את הדברים.
מיכל רוזין: אני באמת מאמינה שהפתרונות יכולים להיות קלים.
<ליאת קליין: אני אדבר ממש בקצרה, גם כי אני פה כבר כמה שנים טובות מגיעה לדיוני מעקב האלה, ורוב הדברים שנאמרים פה כבר נאמרו.
<ליאת קליין: אני רוצה להגיד קודם לך: תודה רבה על הבשורה שנתכנס פה תקופתית לדון במעקב.
<ליאת קליין: החוק הזה הוא חשוב.
<ליאת קליין: נושא של נפגעי עבירה הוא חשוב ודרמטי בציבוריות הישראלית.
<ליאת קליין: אני חושבת שזה נכון שהוועדה שנותנת פה בית וכתובת לנפגעי עבירה תמשיך ותעשה את זה.
<ליאת קליין: זו בשורה אמתית, ואני חושבת שזה מוביל אותי למה שאני רוצה לומר, ככה, על מה שנאמר פה, גם על הוויכוח האחרון שנעשה – אנחנו בשנת 2015, וביחס למה שהתחיל הדיון ולמה שהסתיים – אני חושבת שכל מי שיושב בחדר הזה זה אנשים שעובדים ביחד כבר הרבה מאד שנים.
<ליאת קליין: אנחנו צועדים דרך מאד ארוכה.
<ליאת קליין: היינו בתחילתו של החוק הזה ובהטמעה שלו.
<ליאת קליין: רובנו מלווים ככה עשרות ואלפי נפגעי עבירה מדי שנה.
<ליאת קליין: אנחנו כבר לא בשלב המאבקים, לדעתי.
<ליאת קליין: הגיע הזמן לשיתופי פעולה.
<ליאת קליין: זו דרכנו, זו דרכה של איגוד מרכזי הסיוע, זו הדרך שאנחנו עובדים עם כל הרשויות שיושבות פה: עם המשטרה, עם הפרקליטות, עם שירות בתי הסוהר, עם הנהלת בתי המשפט.
<ליאת קליין: אני חושבת שעם כל הרשויות פה יש לנו שיתופי פעולה, גם עם האגף לסיוע כמובן.
<ליאת קליין: אנחנו עובדים פה עם כולם, ולדעתי זו הדרך להסתכל על המצב של נפגעי עבירה היום, בשנת 2015.
<ליאת קליין: אני גם כן צריכה לומר שאנחנו היום בימים של אלימות ושל פשיעה גוברת ושל טרור משתולל.
<ליאת קליין: אנחנו צריכים את רשויות התביעה שלנו חזקות בשביל להילחם ובשביל לעשות את העבודה של הלקוחות שלנו.
<ליאת קליין: זה אינטרס משותף, כולנו כאן בשולחן הזה ביחד.
<ליאת קליין: מה כן צריך לעשות?
<ליאת קליין: ואני אזדקק לכמה משפטים: אני כן חושבת שאם אנחנו מסיימים עכשיו דיוני מעקב תקופתיים על חוק זכויות נפגעי עבירה, צריך לזכור שהוא חוק מאד רזה.
<ליאת קליין: כשאני רואה כותרות בומבסטיות על מה שהחוק הזה נתן, תודעתית הוא נתן מהפכה וצריך לחשוב על החוק הזה אם אולי נכון וצריך לתקן אותו.
<ליאת קליין: עברו עשר שנים, אולי הוא לא נותן בעצמו מספיק כלים לרשויות עצמן, צריך לבחון את זה.
<ליאת קליין: זה אחד מהדיונים, צריך לחשוב על עוד כמה אבל אני לא אכנס לזה כי הזמן מאד קצר.
<ליאת קליין: את הזכרת פה את נושא התקצוב – זה נכון, אני נפגשתי השבוע גם עם שרת המשפטים.
<ליאת קליין: אנחנו נמצאות כאן, וכל הארגונים ואת בוודאי, יושבים שנים, עוברים חוקים דרמטיים.
<ליאת קליין: חוק לזכויות נפגעי עבירה הוא חוק דרמטי.
<ליאת קליין: השאלה אם הוא מתוקצב כמו שצריך, אם נתנו לו את הכלים כמו שצריך על כל המערכות.
<ליאת קליין: האמת שהוא נופל על המערכות.
<ליאת קליין: הם לא היו פה כדי לזעוק בזמן אמת:
<ליאת קליין: אנחנו צריכים כסף.
<ליאת קליין: אני חושבת שיש לכנסת מה לעשות בעניין הזה, לפנות לשרת המשפטים ואני אמרתי לה בעצמי.
<ליאת קליין: אני חושבת שהיום לכל המערכות שאני פוגשת, יש אנשים שמגויסים לעניין.
<ליאת קליין: זה אולי לקח זמן, זה חוק חדש, זו מהפכה.
<ליאת קליין: זה נכון, זו מערכת שעובדת שנים.
<ליאת קליין: היום בכל המקומות יש אנשים שרוצים לעשות, תנו להם כלים, תנו להם תקציבים, תנו להם שיניים, זה הזמן של הכנסת.
<ליאת קליין: אני רוצה להגיד משהו לנו, לארגוני נפגעי העבירה וכל מי שמלווה - -
מיכל רוזין: לסיום.
<ליאת קליין: - - אני ממש אגיד לסיום, אני לא אגיד את כל הדברים שלי פה.
<ליאת קליין: אולי הגיע הזמן להחיות את הקואליציה שנפגעה ולהתכנס תקופתית.
<ליאת קליין: אנחנו מוכנות להרים את הכפפה או כל ארגון אחר, ונהיה שותפות מלאות.
<ליאת קליין: צריך לעשות את זה כדי לעבוד ביחד גם מול הרשויות.
<ליאת קליין: אנחנו יודעים לדבר טוב בעצמנו ואנחנו יודעים לעבוד טוב עם הרשויות.
<ליאת קליין: בואו נעשה את זה ביחד, אני מרימה פה את הכפפה.
מיכל רוזין: טוב שיש ישיבת ועדה בשביל זה.
<מאיה יוספוב: תשובה אחת לידידינו – אין מה לחשוש ששופט יצטרך להחליט אם כן או לא לתת מידע כזה או אחר.
<מאיה יוספוב: זה לפתחנו.
<מאיה יוספוב: עוד בשלב החקירה, קצין החקירות הממונה על התיק, אם יתרשם שמידע כל שהוא שיעבור לנפגע העבירה עלול לשבש את החקירה, את המשפט או להוות מסוכנות, יש לנו זכות חוקית לעבור על החוק ולמנוע ממנו את המידע, שם אנחנו מכסים את זה.
מיכל רוזין: המשטרה, בכל זאת השרשרת מתחילה אצלכם.
מיכל רוזין: הושמעו פה טענות וגם אולי אני לא אתן לזה כותרת.
מיכל רוזין: בואו תגידו איפה אצלכם אתם מרגישים שיש חסר או איפה בתחילת השרשרת שמתחילה אצלכם, איפה זה נתקע?
<מאיה יוספוב: אז קודם כל, כמו שכולם יודעים, החוק או נפגע העבירה נולד אצלנו.
<מאיה יוספוב: חדר הלידה של נפגעי העבירה זה מערכת הפל"א הממוחשבת, שגם לא מובנת מאליה.
<מאיה יוספוב: מערכת הפל"א התחילה לפעול ב-2003.
<מאיה יוספוב: עד 2003 משטרת ישראל עבדה ידני, בדיוק כמו גופים אחרים.
<מאיה יוספוב: התאמנו את מערכת הפל"א בהתאם לחוק זכויות נפגעי עבירה.
<מאיה יוספוב: אפיינו אותה כך שנוכל לתת מענה לכל הדברים - אם זה לקוד וסיסמה, אם זה כן מעוניין במידע, לא מעוניין במידע, מידע כזה או מידע אחר.
<מאיה יוספוב: - -
מיכל רוזין: האם עוברים מכם תיקים לפרקליטות שבה אין את המידע הנדרש?
<מאיה יוספוב: להגיד לך שבמאה אחוז תיקי הפל"א שנפתחים, יש נפגע עבירה?
<מאיה יוספוב: אני חוטאת למציאות, ממש לא.
<מאיה יוספוב: אבל אני, באופן אישי, חלק מהתפקיד שלי כקצינת חוק נפגעי עבירה ארצית זה לערוך בקרות.
<מאיה יוספוב: בקרות שאני יוצאת שבוע אחרי שבוע לתחנות ובודקת תיקים פיזית.
<מאיה יוספוב: אני עושה בקרות במערכת הפל"א אצלי במשרד, בקרות וירטואליות.
<מאיה יוספוב: אנחנו מגלים יום אחרי יום – רק אתמול רויטל העבירה לי תיק של עבירת מין מ-2008, שגילינו שהקורבן לא הוזנה כנפגעת עבירה.
<מאיה יוספוב: מיידית התיק הזה מתוקן.
<מאיה יוספוב: אני לא שולחת מיילים ואני לא בודקת.
<מאיה יוספוב: אני מרימה טלפון לקצינת נפגעי עבירה של אותו מחוז והיא מטפלת בזה מיידית.
<מאיה יוספוב: אנחנו עושים מאמצים יום יום.
<מאיה יוספוב: חלק עיקרי מהתפקיד שלי ותפקיד קציני נפגעי עבירות מחוזיים זה למצוא ולאתר את הליקויים האלה, ויש.
<מאיה יוספוב: יש ליקויים.
<מאיה יוספוב: להגיד שהם לא קיימים, זה לא נכון יהיה להגיד אבל פחות ופחות.
<מאיה יוספוב: אנחנו מבקשים דיווח חודשי מכל מחוז על אחוזי הזנת נפגעי עבירה.
<מאיה יוספוב: יש לנו מערכת שנבנתה לטובת הבקרה על חוק זכויות נפגעי עבירה, אנחנו יכולים לראות בכל זמן נתון כמה תיקים בכל יחידה מוזנים, כמה תיקים שמחייבים נפגעי עבירה – כמה מתוכם לא הוזנו עד לרזולוציה של תיק הפל"א ואיזה חוקר מטפל בו.
<מאיה יוספוב: ואני שולחת דוחות עד לרמות של מפקדי מרחבים ומפקדי תקנו לתיקון הליקויים האלה, והם מתוקנים.
<מאיה יוספוב: נפגעי עבירה שפונים אלינו למוקד האנושי – יש אצלנו במדור מוקד אנושי שמופעל על ידי שלוש שוטרות, שוטרות ותיקות, שמקבלות את הפניות האישיות של נפגעי העבירה, שקיבלו מידע מהמערכת הממוחשבת - -
מיכל רוזין: היתה בקשה של הוועדה לתוספת של כוח אדם.
<מאיה יוספוב: בדיון הקודם נעשתה עבודה אג"תית על הנושא במשטרה.
<מאיה יוספוב: זה עדין לא אושר - -
<דורית ואג: גם דובר על שפות נוספות.
<מאיה יוספוב: נכון, גם בנוגע השפות.
<מאיה יוספוב: עבר עכשיו התקציב, אנחנו מחכים שיתקצבו אותנו.
<מאיה יוספוב: רונית עשתה כבר עבודה יסודית בעניין עם הצעת מחיר והכל, מחכים לצ'ק.
<מאיה יוספוב: ברגע שיהיה, נוכל לצאת לעבוד.
מיכל רוזין: אוקי, חבל שלא נפגשנו לפני התקציב.
מיכל רוזין: שלום אלעזר, אנחנו בדיוק סוגרים את הישיבה.
מיכל רוזין: מתכבדים בנוכחותך.
<לרה צינמן: אני רוצה להגיד שעד שהנפגעים עצמם לא ידעו והציבור הרחב לא ידע מה המשמעות של המושג "נפגע עבירה" ומה מגיע ל, הוא יקבל את הטופס הזה וישים אותו בצד, יזרוק אותו, לא ישתמש בו, וכאן הקצר.
<לרה צינמן: זאת החוליה הראשונה, ואם היא חסרה - -
מיכל רוזין: מידע ופרסום חסרים פה.
<לרה צינמן: אני שוב רוצה גם לברך על דוח נציבות הביקורת על הפרקליטות, וזה אומר שזה עושה טלטלה במערכת אבל זה אומר שזה היה צריך להתחיל הרבה הרבה שנים לפני, ולעשות את זה באופן שיטתי.
<לרה צינמן: שיהיה גוף שיבצע את זה באופן סדיר.
<רותי אלדר: נציבות נפגעי עבירות.
מיכל רוזין: זו המטרה.
<ליאת קליין: לא נציבות ביקורת אלא צריכה להיות נציבות זכויות לנפגעי עבירה.
<ליאת קליין: גם את זה הבאנו לשרת המשפטים, זה משהו שצריך לקרות כבר מזמן.
<ליאת קליין: גוף שמאגם את זה כמו שראינו במטה המאבק בסחר בנשים, כבר היום לא צריך אותם יותר כי הם עשו עבודה מעולה.
<ליאת קליין: אני חושבת שאם תקום רשות לנפגעי עבירה, אני חושבת שהמספרים ידברו אחרת.
<ליאת קליין: השאלה היא לא ביקורת, השאלה היא גוף שיאגם ויאחד ויתאם את כל המאבק הזה בין כל הרשויות כולן.
<רותי אלדר: לגמרי.
<רותי אלדר: לא קואליציה שלנו אלא - -
<ליאת קליין: נציבות לאומית, נכון.
מיכל רוזין: אני מזכירה לכם שזו היתה אותה מטרת-על של אותה ועדה בין-משרדית שישבנו.
מיכל רוזין: זו היתה הכוונה, להקים גוף שקיים, דרך אגב, בהרבה מהמדינות המתוקנות, שהוא זה שמלווה את נפגעי העבירה, את כל התהליך כולל גם פרסום, יידוע, ואז גם כמובן יש לזה מקום אחר.
מיכל רוזין: אני רוצה קודם כל להודות לכם.
מיכל רוזין: כמו שאמרתי בתחילת הישיבה, זו ראשונה מיני רבות.
מיכל רוזין: אני כבר אומרת שלא דיברנו מספיק בנושא השב"ס לגבי שחרורים.
מיכל רוזין: זה נושא כאוב מאד, הנושא של חזרתו של עבריין למקום מגוריו.
מיכל רוזין: זה נושא שפוגש אותי - -
<רויטל אוברגוט: אנחנו נרחיב על זה בישיבה האחרת אבל לפעמים מדביקים לנו דברים שלא קשורים ישירות - -
מיכל רוזין: אני יודעת שזה קשור וצריך לפנות לבית משפט, אבל כדי שהיא תפנה לבית המשפט לבקש את אי חזרתו, היא צריכה לדעת שהוא משוחרר ולא לפגוש אותו בשכונה.
<רויטל אוברגוט: זה ברור אבל זה נעשה.
<רויטל אוברגוט: אני רק לא רוצה שידביקו לנו, כמו במקרה של שחרור מבית חולים לחולי נפש - -
מיכל רוזין: את צודקת, אבל אנחנו כן נצטרך בפעם הבאה לדבר אתך, לדבר עם הרווחה, לדבר עם משרד הבריאות לגבי כל השחרורים של המורשעים, העבריינים, הפוגעים – כל שם שלא תרצו לתת להם.
מיכל רוזין: יידוע נפגעי העבירה בכל שחרור כזה ומה תנאי השחרור על מנת שהם יוכלו גם להגן על עצמם כי זה מהותו של חוק זכויות נפגעי עבירה.
אלעזר שטרן: שלא ינצלו את זה יותר מדי.
מיכל רוזין: אף אחד לא מנצל את זה יותר מדי, בדרך כלל זה הפוך.
מיכל רוזין: אני רוצה לומר שמהישיבה הזאת אני אשקול פניה גם לשר ארדן, לגבי נושא של הכוח אדם שאובטח, ושהוועדה המליצה עליו, ולשרת המשפטים גם על נושא התקצוב – רפרנטים, יחידות הסיוע באופן עצמאי.
מיכל רוזין: אני חושבת שזה יאפשר – בא נאמר שאין לי ספר שגם בתפקידך ובתפקידים של הרפרנטים, מרגע שיתפנה להם זמן נוסף, הם יכולים לעשות עבודה מדהימה ולקדם את נושא נפגעי העבירה הרבה יותר קדימה.
מיכל רוזין: וגם לנושא - -
<רונית פלץ: השפות.
מיכל רוזין: - - השפות, וגם לנושא הנהלת בתי המשפט, שאני חושבת שלא נרוץ עם הצעת חוק לפני שבאמת ניפגש עם שרת המשפטים, נחשוב אתה ביחד - -
<דורית ואג: בעוד שבועיים היא מגיעה לוועדה.
מיכל רוזין: - - מצוין, אז אנחנו נעלה בפניה גם במסגרת הוועדה, ואנחנו נכין מראש גם מכתב אליה, שנסביר את הדילמה העומדת לפנינו, את שלושת הנושאים ואת הדילמה האחרונה לגבי הנהלת בתי המשפט וכיצד אפשר לקדם את העניין ולקדם את הממשק כי זה לא פעם ראשונה שזה עולה.
מיכל רוזין: זה עלה כבר, ומכיוון שלא נמצא לזה פתרון ביניכם, שהוא פתרון מערכתי-מחשבי-מנהלי, נצטרך בכל זאת לנסות, ואני בעד למצוא פתרונות שאינם בחקיקה, זה תמיד עדיף.
<נועה ברודסקי: זה לא חייב להיות בחקיקה.
מיכל רוזין: ממש לא חייב אבל עובדה שזה תקוע ולא מתקדם – אנחנו רוצים למצוא את הדרך לעשות את זה.
<חנית אברהם בכר: זה גם לא נכון שזה יהיה בחקיקה.
מיכל רוזין: בסדר, נראה.
מיכל רוזין: לפעמים מקדמים חקיקה כי אין ברירה, כי המערכות לא זזות.
מיכל רוזין: יש הרבה חוקים שאפשר לקדם, שהרשות המבצעת יכולה לקדם מבלי חוק.
מיכל רוזין: אנחנו נשקול את הדברים, אנחנו נפנה אותם גם לשרת המשפטים.
מיכל רוזין: אני רוצה להודות לכולם שהגיעו.
מיכל רוזין: אני גם מתחייבת בפעם הבאה לתת רשות דיבור גם למי שהיה וגם לכאלה שלא הספיקו לדבר, ולהביא סוגיות – אנחנו נצלול ספציפית לסוגיות שעלו בפנינו, בעיות ספציפיות שאנחנו נעלה פה וננסה לפתור כל דבר.
מיכל רוזין: אני מאמינה שכל פתרון של אפילו מקרה כזה כמו של רותם, שאני מאד מקווה שהוא ייפתר והוא יקבל מענה, יכול לפתור ולהועיל לעשרות אלפים ולכן, אנחנו כאן, בסופו של דבר צריך לראות את האיש, האישה האחת, את נפגע העבירה.
מיכל רוזין: תודה רבה לכם.
מיכל רוזין: הישיבה נעולה.
מיכל רוזין: חג שמח.
ניסן סלומינסקי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החוקה חוק ומשפט.
ניסן סלומינסקי: הנושא שבפנינו הוא הצעת חוק סמכויות לשם שמירה על ביטחון הציבור (תיקון מס' 5) (סמכות חיפוש לשוטר לשם מניעת אלימות), התשע"ו-2015.
ניסן סלומינסקי: מה שנקרא בקיצור ובשם הלא יפה, חוק המישוש.
גלעד ארדן: על ידי מי זה נקרא כך?
גלעד ארדן: על ידי עשרה עיתונאים במדינה?
<קריאה: זה פרסום ממשלתי.
<קריאה: יש את זה באתר ממשלתי.
<קריאה: כך זה מוגדר.
גלעד ארדן: באיזה אתר ממשלתי?
ניסן סלומינסקי: רבותיי, לפני שאני אתן את רשות הדיבור לשר, אני אומר משפט או שניים.
ניסן סלומינסקי: יש לנו שני עקרונות מאוד מרכזיים שאנחנו שומרים עליהם מכל משמר כאשר העיקרון הראשון הוא הביטחון האישי של כל אדם.
ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים שבמדינת ישראל כל אדם ירגיש בטוח, גם מבחינה ביטחונית, סכינית, וגם מבחינת האלימות.
ניסן סלומינסקי: הצד הזה אומר שאנחנו צריכים לתת הרבה מאוד כוח לגופים שאמונים על זה ובראש וראשונה זאת המשטרה.
ניסן סלומינסקי: זה הצד האחד.
ניסן סלומינסקי: הצד השני שחשוב לנו מכל משמר הוא זכויות הפרט והכבוד של הפרט וכמה שאפשר לא לפגוע באותן זכויות ובכבוד של הפרט.
ניסן סלומינסקי: בימים כתיקונם שני העקרונות האלה חיים ביחד וכבר מצאו את האיזון, אבל קורה שיש מצב שהוא לא מצב פשוט, מה שאנחנו קוראים לזה הרבה פעמים מכת מדינה, ואז צריכים לעשות מעשים ומצד אחד לתת יותר כוח למשטרה כי אנחנו רוצים את הביטחון האישי, ומצד שני אנחנו מצווים, למרות הכול, לשמור על צנעת הפרט ועל כבודו של הפרט.
ניסן סלומינסקי: החוק הזה להערכתי במתכונתו מפריז לכיוון פגיעה לא מידתית נניח בצנעת הפרט ובכבודו של הפרט.
ניסן סלומינסקי: אנחנו נצטרך בישיבה הזאת ואולי בעוד ישיבה לפלס את הדרך ולמצוא את שביל הזהב ביניהם.
ניסן סלומינסקי: יש לי איזשהו רעיון שאני חושב שיכול גם לאפשר את הכוח שהמשטרה זקוקה לו כדי לענות על הביטחון האישי של כל אחד ומצד שני הפגיעה בפרט ובכבודו תהיה מידתית.
ניסן סלומינסקי: יש לי רעיון אבל אנחנו קודם כל נזרום לפי החוק ונראה בהמשך הישיבה היכן ומתי נציג אותו ונראה אם נוכל להתלכד סביבו.
ניסן סלומינסקי: בוועדה לא מדברים אלא אם כן מקבלים אישור, פרט ליושב ראש.
ניסן סלומינסקי: אנחנו לא נחסום שור בדישו ומי שירצה, נשתדל לתת לו להתבטא.
ניסן סלומינסקי: מי שהוא מכמה גופים חיצוניים שירצה לדבר, יעביר לנו פתק כדי שנוכל לאפשר לו.
ניסן סלומינסקי: שוב, אני מקבל את חבריי חברי הכנסת בבוקר טוב.
ניסן סלומינסקי: נשתדל מאוד שכאשר אחד מדבר, אף אחד אחר לא מדבר וגם אם מישהו מרגיש שהוא רוצה להתפוצץ, הוא ירשום את הדברים וכשיגיע הזמן שלו, הוא יוכל לומר את דבריו בניחותא.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה לקבל בברכה, באמת בברכה, את השר גלעד ארדן שאני חושב שגם בזמן הקצר שהוא נמצא יחסית עושה עבודת קודש ולא מהסס גם לעשות שינויים כאשר צריך לעשות אותם.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה גם לשבח את המשטרה על כך שבתקופה האחרונה עושה באמת מעל ומעבר ומוכיחה את עצמה ואנחנו שמחים על כך.
ניסן סלומינסקי: שוב, אני מקבל את כל הנוכחים שאני עוד לא יודע לזהות אותם בברכת בוקר טוב.
ניסן סלומינסקי: כבוד השר, בבקשה, המיקרופון לרשותך.
גלעד ארדן: בוקר טוב.
גלעד ארדן: בוקר טוב לחברות וחברי הכנסת ולאורחים.
גלעד ארדן: אנחנו במשרד לביטחון פנים מייחסים חשיבות מאוד מאוד גדולה להצעת החוק הזאת.
גלעד ארדן: אתה הזכרת, אדוני היושב ראש, את טרור הסכינים ממנו סובלים וממנו מאוימים כל אזרחי מדינת ישראל בשבועות האחרונים וזאת אולי הדוגמה החזקה ביותר שממחישה את הייחודיות של מדינת ישראל ואת האתגרים המאוד מורכבים שמשטרת ישראל נאלצת להתמודד אתם הרבה יותר מאשר כל משטרה אחרת בטח בעולם המערבי.
גלעד ארדן: אבל הצעת החוק הזאת, כפי שהיא יודע, וחברי הכנסת ודאי התרשמו, היא לא עוסקת אך ורק במצב הביטחוני שהוא אמנם יצר דחיפות גבוהה יותר בקידום הצעת החוק, כי במדינת ישראל, שוב, יש את גל הטרור שמאופיי - ורק אתמול ראינו את זה - בשימוש בסכינים שאנשים נושאים על גופם אבל יש לנו גם במדינת ישראל עשרות אלפי שוהים בלתי חוקיים ולצערנו יש עוד אוכלוסיות שלמות שיש פוטנציאל כזה של שימוש, אבל גם בתוך החברה הרגילה ראינו בשנים האחרונות שימוש הולך וגובר בסכינים ולא רק בסכינים אלא באמצעים כאלה ואחרים.
גלעד ארדן: זה קורה הרבה פעמים במקומות הומי קהל, במקומות בהם יש צריכה של אלכוהול, מועדונים, ברים, אצטדיוני ספורט, מקומות בהם יש פעילות כזו או אחרת של הימורים.
גלעד ארדן: אני חושב שהמומחיות בתחום הזה נמצאת אצל המפקדים במשטרת ישראל והשוטרים שצריכים לצאת יום יום, לילה לילה ובסוף שבוע כדי להיאבק בתופעות הללו.
גלעד ארדן: הצעת החוק באה, אדוני היושב ראש, בשונה ממה שאתה אמרת, לא כדי לתת למשטרה עוד כוח.
גלעד ארדן: ההפך.
גלעד ארדן: משטרת ישראל בתחומים הללו של הפחתת האלימות או איתור אותם אנשים שמגיעים למקומות בילוי או מקומות ציבוריים מצוידים באמצעים שעלולים להרוג אנשים אחרים כמו סכינים, אולרים ועוד, משטרת ישראל בהקשר הזה כיום נמצאת במצב של פחות סמכויות מאשר יש למשטרות אחרות בעולם המערבי.
גלעד ארדן: לכן הבקשה בהצעת החוק, שוב, בשונה מהפרסומים המעוותים בתקשורת שמדביקים תארים שקריים לחוק ומציגים כאילו יש כאן איזה שינוי דרמטי במצב – ממש אין כאן שום שינוי דרמטי.
גלעד ארדן: כבר היום לדוגמה יש בחוק הקיים אפשרות לשוטר לבדוק בלי חשד, בלי חשד מוקדם, לעשות בדיקות מדגמיות וחיפושים על אנשים בכניסות לדיסקוטקים וירחיב על כך עוד מעט סגן היועץ המשפטי של המשטרה.
גלעד ארדן: אלא שבמצב החוק הקיים יש כל מיני לקונות.
גלעד ארדן: למשל, החוק נותן סמכות לבדוק בכניסה אבל מה לעשות שהרבה פעמים פעולות הדקירה ומעשי הרצח מתבצעים או סמוך לכניסה באזור או לפעמים בתוך המועדון או תגרה שפורצת בפנים לאחר שתיית אלכוהול או סכסוך בין אוהדי ספורט.
גלעד ארדן: משטרת ישראל למעשה, וזאת לא רק משטרת ישראל – דרך אגב, משרד המשפטים, בין אם זה בקדנציה הזאת ובין אם זה בקדנציה הקודמת לטובת מי שרוצה לייחס את זה לשרה כזו או אחרת שנמצאת במשרד, אין קשר, הדרגים המקצועיים, היועצים המשפטיים לממשלה פעם אחר פעם סמכו את ידם על הצעת החוק הזאת כאשר הם הסתכלו בדיוק על מה שאדוני ציין, על האיזון הנכון בין הזכות של הציבור לקבל ביטחון ושאימא שולחת את הילד שלה והוא יוצא לבלות, היא תדע שמשטרת ישראל עשתה כל שהיא יכולה כדי לצמצם את הסכנה שאם הבן שלה חס וחלילה יהיה מעורב באיזו תגרה, לא ידקרו אותו ובבוקר היא תשמע שהוא נהרג במהלך הלילה.
גלעד ארדן: בין הזכות הזו לבין זכותם של אזרחי המדינה לכך שלא יבדקו אותם שלא לצורך ושמשטרת ישראל באיזושהי שרירות – שבעיני לא קיימת, ואם היא קיימת במקרים בודדים, יש את מח"ש שכמובן הלכה והתחזקה בשנים האחרונות וטוב שכך, והמשטרה נאבקת בתופעות כאלה, אם הן קיימות, בתוכה ומנסה לצמצם אותן.
גלעד ארדן: דרך אגב, בשנים האחרונות היה צמצום משמעותי.
גלעד ארדן: כמובן שאת התקשורת זה לא מרשים כי תמיד היא תיקח מקרה כזה או אחר שהוא מקרה נורא וישימו עליו את כל הזרקורים.
גלעד ארדן: אני רוצה שתדעו חברי הכנסת שאם מדברים על עובדות ועל סטטיסטיקה, יש ירידה משמעותית בהקשר הזה וככל שמח"ש צריכה לקבל עוד סמכויות כדי להעניש ולחקור שוטרים שעושים את מלאכתם לא בהתאם לסטנדרטים שאדוני דיבר עליהם, אנחנו, ובטח אני, נגבה את מח"ש בהקשר הזה כי אלה דברים שגורמים נזק לציבור ולמשטרה.
גלעד ארדן: אבל בין זה לבין לכבול את ידיה של המשטרה בהגנה על שלום הציבור וביטחונו, אין קשר.
גלעד ארדן: לסיום אני רוצה לומר משפט אחרון.
גלעד ארדן: הלכתי וקראתי את החומרים שהוכנו כאן בוועדת החוקה על בסיס בקשות של חברי כנסת.
גלעד ארדן: קראתי את הסקירה המשווה שעשה לא המשרד שלי ולא המשטרה כדי להצדיק את החוק אלא עשה מרכז המחקר והמידע של הכנסת שבדק מדינות מערביות אחרות שבוודאי לא מתמודדות עם היקף האתגרים והשימוש בסכינאות שמשטרת ישראל מתמודדת אתם.
גלעד ארדן: ומה אני קורא, חוץ מאשר העובדה שיש כאן דבר מוזר בתחילת המסמך שאומרים שהכלל הוא שצריך להיות לשוטר חשד או חשש סביר שהאם נשוא החיפוש אכן נושא עמו אמצעי כזה – דרך אגב, זה נכון וזה נכון גם בחוק שאנחנו מבקשים, אבל אז בתקציר מציינים שיש החרגות ויש כל מיני נסיבות שגם אם לא צריך.
גלעד ארדן: אבל מי שקורא כבר את כל המסמך וקורא על מדינות כמו בריטניה, אוסטרליה, הולנד, בלגיה, שוודיה ויוון, למעשה כמעט כל המדינות שנסקרות בו, אתה רואה פעם אחר פעם, אדוני היושב ראש ואני מציע לאמת אותי עם מה שכתוב במסמך של הכנסת, שבכל המדינות הללו מה שאנחנו מבקשים כאן בהצעת החוק, קיים.
גלעד ארדן: יש למפקדים, דרך אגב, יותר זוטרים וכאן אנחנו מבקשים שמפקד המחוז יכריז אבל במדינות הללו בדרך כלל מדובר על קצינים זוטרים הרבה יותר שיש להם סמכות הכרזה לזמן מוגבל על מקומות מתוחמים ואזורים מסוימים בהם המשטרה יכולה לבוא ולבצע בדיקות מדגמיות וחיפושים כדי לגלות אמצעי לחימה והרג שאנשים נושאים אתם.
גלעד ארדן: לכן אני שוב חוזר ומדגיש שאין כאן שינוי דרמטי במצב.
גלעד ארדן: היו החלטות של מערכת המשפט שאנחנו כמובן מחויבים להם ונוהגים על פיהן שהגבילו את הפעילות של המשטרה בהתאם לנוסח החוק הקיים.
גלעד ארדן: לפיכך נדרשו ההתאמות שמופיעות כאן בחוק, חלקן מיוחסות למצב הביטחוני וחלקן מיוחסות לאזורים בהם המשטרה על בסיס ניסיונה יודעת שיש חשש לשימוש בסכינים או באמצעי לחימה כאלה ואחרים.
גלעד ארדן: במקרים הללו המשטרה סבורה, כמו המשטרות האחרות בעולם המערבי, שהידיעה של האנשים שמגיעים למקומות הללו – ואף אחד הרי לא חושב שאפשר לבדוק על כל אדם ואדם שמגיע כל לילה לאזורי בילוי או ספורט במדינת ישראל – הידיעה שהם חשופים לבדיקות מדגמיות תהווה הרתעה כזאת שתצמצם באופן משמעותי את אותם אנשים שחושבים לקחת אתם סכין על כל מקרה שלא יתפתח שם.
גלעד ארדן: לכן אני מקווה מאוד שהוועדה תתמוך בהצעת החוק גם לאחר ראיית מכלול השיקולים.
גלעד ארדן: אני שוב מודה לך על קביעת הדיון בסך הכול בלוח זמנים מהיר.
גלעד ארדן: הייתי מבקש שיציגו בקצרה את מה שיש בהצעת החוק.
ניסן סלומינסקי: תודה לשר.
ניסן סלומינסקי: עורך דין אלעזר כהנא, סגן היועץ משפטי של המשטרה.
<אלעזר כהנא: תודה.
<אלעזר כהנא: אני אולי אתחיל ברשות
<אלעזר כהנא: כם בציטוט של הנשיאה בייניש במסגרת הדיון בעניין בן חיים שעסק בנושא סמכות החיפוש בהסכמה על גוף אדם, הפרקטיקה המשטרתית שנהגה שנים רבות.
<אלעזר כהנא: הנשיאה אומרת, ואני קורא מפרוטוקול הדיון: "שהחמירו ותוקן החוק לעניין אחזקת סכין חשבתי שזה לא מוצדק, אבל אי אפשר להתעלם ממציאות שהסכינים בחברה תופסים מקום רציני.
<אלעזר כהנא: לכן החקיקה הנפרדת לנושא היא סבירה, אך השאלה כמה היא ריאלית".
<אלעזר כהנא: זאת אומרת, הציגו בפניה את ההצעה הזאת, את הכוונה לחוקק את הסעיף הזה, והיא אומרת שההצעה היא סבירה.
<אלעזר כהנא: הוא צפתה גם את הליכי החקיקה הארוכים שאכן נתקלנו בהם במשך הזמן וגם את השאלה באיזו מידה יהיה קל להעביר אותה, אבל היא אומרת שהיא הצעה סבירה ולהערכתנו אכן זאת הצעה סבירה, כפי שכבר אמר השר, ואנחנו לא חושבים שיש כאן איזושהי חריגה לא מידתית.
<אלעזר כהנא: זה דבר שקיים גם בעולם.
<אלעזר כהנא: אני אלך טיפה אחורה.
<אלעזר כהנא: ההצעה הזאת נולדה במסגרת הדיונים שנערכו במשרד המשפטים עוד לפני פסק הדין עליו דיברנו, פסק דין בן חיים, בשאלה האם הפרקטיקה של חיפוש בהסכמה שנעשית על ידי שוטרים, בהם שוטרים ניגשים לאזרחים ואומרים: האם אני יכול בבקשה לחפש לך על הגוף?
<אלעזר כהנא: תוציא לי את מה שיש לך בכיסים וכיוצא בזה – האם זה חוקי או לא חוקי.
<אלעזר כהנא: דעת משרד המשפטים הייתה שמערכת הפעלת סמכות בין שוטר לאזרח צריכה להתבסס על סמכות בחוק ולא יכולה להתבסס על הסכמה שהיא לעולם לא הסכמה בין שווים והדבר הזה הוא מקובל ויש בו הרבה הגיון.
<אלעזר כהנא: לאחר מכן בא פסק הדין בן חיים שאמר שבנסיבות מסוימות אפשר לקבל חיפוש בהסכמה אבל ההצעה הזאת הוכנה עוד קודם לכן.
<אלעזר כהנא: הרעיון שלה הוכן עוד קודם לכן מתוך תפיסה שלא יהיה חיפוש בהסכמה.
<אלעזר כהנא: אבל היה ברור – אני מדבר מרמת היועץ המשפטי לממשלה, פרקליט המדינה וכל המשתתפים בדיונים האלה שנערכו אגב העניין הזה – שהמדינה חייבת לתת מענה חלופי לתופעה הזאת של הסכינאות, תופעה של אנשים, הרבה בני נוער אבל לא רק בני נוער, יוצאים לבילוי עם סכין על כל צרה שלא תבוא, ושקטטות מסתיימות בדקירות.
<אלעזר כהנא: הלילה היה לנו אירוע כזה בראשון לציון.
<אלעזר כהנא: חייבים היינו לתת מענה – אני מדבר על משרד המשפטים שגיבה לאורך כל הדרך את ההצעה הזאת – להפסקת הפרקטיקה הזאת של החיפושים בהסכמה.
<אלעזר כהנא: אגב, עד היום לא ניתן מענה.
<אלעזר כהנא: אנחנו מחכים להצעה הזאת.
<אלעזר כהנא: יש ירידה משמעותית מאוד בכמות התיקים.
<אלעזר כהנא: אנחנו פשוט פחות מוצאים סכינים כי לא מחפשים.
<אלעזר כהנא: מחפשים כי אין סמכות, זה בסדר גמור, אבל יש ירידה דרמטית.
<אלעזר כהנא: אני לא יודע אם דרמטית, אבל יש ירידה של שלושים אחוזים.
<אלעזר כהנא: אם ב-2012 - מדובר כאן על מדידה של שמונה חודשים ראשונים של השנה - דובר כמעט על 6,000 תיקים, ב-2015 אנחנו מדברים על 4,000 תיקים.
<אלעזר כהנא: ירידה של אלפיים תיקים וזאת ירידה משמעותית.
<אלעזר כהנא: תופעת הסכינאות מוכרת לכולם.
<אלעזר כהנא: לצערנו לפני חודש נרצח ילד בקריית גת, ילד שיצא לבלות בלילה, התחילה קטטה תוך כדי בילוי ולצערנו זה הסתיים באסון.
<אלעזר כהנא: ההצעה הזאת נועדה להרחיב, ולא הרחבה מאוד משמעותית, את מה שכבר קיים היום.
<אלעזר כהנא: חוק סמכויות לשם שמירה על ביטחון הציבור נותן סמכויות לשוטר, לחייל, למאבטח במצבים מסוימים לחפש בכניסה למקום.
<אלעזר כהנא: כל המקומות האלה שמופיעים בתוספת, אפשר לחפש בכניסה אליהם כמו שכבר נעשה כאשר יש מאבטחים בכניסה של כל קניון ובהרבה מקומות אחרים וזה לא אגב חשד.
<אלעזר כהנא: יש שם עוד סמכויות כמו למשל תחנות אוטובוס, שם הסמכות היא גם בסביבתם הקרובה כי כל אחד מבין שאי אפשר לחפש רק בתוך התחנה כי הסיכון הוא מסביב לתחנה.
<אלעזר כהנא: לכן שם למאבטחים יש סמכות לחפש על גוף גם ללא חשד, אגב, גם בסביבתו הקרובה.
<אלעזר כהנא: אנחנו יודעים לגבי אזורי הבילוי על דקירות שבמקרים רבים לא נעשות בתוך המועדונים.
<אלעזר כהנא: דרך אגב, לבעלי המועדונים יש אינטרס שהאירוע לא יתרחש בתוך המועדון.