GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מירית שטרן: - - עכשיו, מה שקרה, אני אומרת לכם בתור מי שלפני עשר שנים היתה פרקליטה, שכאשר עלתה מחשבה שפתאום לא אני אהיה בשיח ישיר עם קורבנות העבירה אלא מישהו שרק זה יהיה תפקידה – זה משהו שלא הסתדר, זה לא בשגרת העבודה שלנו כי שגרת העבודה שלנו היא שפרקליט מלווה תיק, מלווה קורבן, הולך אתו יד ביד לדיונים, וכשאני אומרת "יד ביד", הכוונה היא פיזית יד ביד.
<מירית שטרן: כתף אל כתף.
<מירית שטרן: עומד יחד אתו בבית המשפט ומצביע על הנאשם, וחוקר אותו נגדית ודורש לגזור את עונשו.
<מירית שטרן: המחשבה היתה שכל המטלות הרבות שהחוק הטיל עלינו ושדורשות עוד השקעה רבה מצד הפרקליטים, ייעשו על ידי הפרקליטים, ייעשו על ידי כולם כלפי הקורבנות שהוא מטפל בהם.
<מירית שטרן: יכול להיות שזו היתה מחשבה לא נכונה?
<מירית שטרן: אינני יודע להגיד.
מיכל רוזין: אני לא חושבת שבמינוי ממונה לנפגעי עבירה הסירו את האחריות החוקית מהפרקליטים כולם.
מיכל רוזין: אני חושבת שזה כמו לשים ממונה על מעמד האישה, זה לא אומר שכולם צריכים לפעול נגד.
מיכל רוזין: זה מישהו שהוא זה שמפקח, בודק, מלווה, רואה שאכן דברים לא נופלים בין הסדקים.
מיכל רוזין: לכן הוא שם.
מיכל רוזין: זה לא אומר - -
<מירית שטרן: נכון.
<מירית שטרן: זה מה שנעשה היום.
<מירית שטרן: מה שנעשה היום זה שבכל פרקליטות מחוז יש רפרנטית לנפגעי עבירה, שתפקידה להנחיל את הידע, להפיץ אותו, להוריד את ההנחיות עד לאחרון הפרקליטים - -
מיכל רוזין: אבל זה התפקיד הבלעדי שלה או בנוסף לעובדה שהיא פרקליטה?
מיכל רוזין: בדיוק, זה כמו הממונה למניעת הטרדות מיניות, שהיא גם וגם וגם.
<מירית שטרן: לא, זה הרבה מעבר.
<מירית שטרן: יש לנו פה, אגב, שתי רפרנטיות.
<מירית שטרן: נמצאת פה איילת השחר ביטון פרלה.
<איילת השחר ביטון פרלה: קצת קשה לי לומר שאין יחידת סיוע כי אני מרגישה ש - - - חלק מהתפקיד שלי.
<איילת השחר ביטון פרלה: אני יחידת סיוע בפרקליטות מחוז חיפה, פלילי.
<איילת השחר ביטון פרלה: כן, אני גם פרקליטה.
<איילת השחר ביטון פרלה: התחילה היו"ר ואמרה - -
מיכל רוזין: את מקבלת על זה שכר נוסף?
<איילת השחר ביטון פרלה: לא.
<איילת השחר ביטון פרלה: - - אז אולי מי שלא גדל בפרקליטות או מי שלא עוסק בפרקליטות לא יכול להבין מה המשמעות של השליחות, וכשחוק נכנס לתוקף אז כולנו יחד נושאים בנטל - -
מיכל רוזין: זה לא אומר שלא מגיעה לך עוד משכורת על זה ועוד שעות ותקן שלם לעניין.
<איילת השחר ביטון פרלה: אני לא באה לשכנע, אני כן רוצה לשים דברים על דיוקם.
<כרמית פולק-כהן: אתם שמים לעצמכם רגל, אתם נפלאים אבל תגידו: אני רוצה עוד תקנים, אני צריכה עוד תקנים, אני צריכה - -
<קריאות: הם קיבלו תקן ולקחו אותו למקום אחר.
<איילת השחר ביטון פרלה: - - עד עכשיו התרשמתי שהדיון כאן מתנהל בצורה שמאפשרים לכל אחד לומר אז אם כבר - -
מיכל רוזין: אני חושבת שהזעקה שהיא אמרה, היא גם הזעקה - - - אם את לא תדפקי פה על השולחן ותגידו כן, ואני צריכה לעשות את זה - -
<איילת השחר ביטון פרלה: - - אז אני באתי לצעוק את מה שצועקים פה האחרים, ואני שמחה שגם צועקים פה האחרים.
<איילת השחר ביטון פרלה: אני חושבת שגם הדוח עצמו אמר כי לפעמים צריך להבין גם מה נאמר בין השיטין, ואולי גם כאן, בדבריה של הנציבה.
<איילת השחר ביטון פרלה: אמרה הנציבה חובות רבות, דיברה על יחידת סיוע כשהיא ציינה את הביטוי תמהיל.
<איילת השחר ביטון פרלה: אני חושבת שתמהיל לעולם לא מגיע מחומר אחד.
<איילת השחר ביטון פרלה: משמע, גם הנציבה, ברור לה שאותו תקן יחידי שהוקצה, הוא לא מספק עבור כל פרקליטות, ואני מקווה מאד שהדוח הזה, בסופו של דבר, יעורר איזו שהיא אמירה ברורה או דרישה ברורה - -
מיכל רוזין: בואי נשאל הפוך.
מיכל רוזין: אם היית רק נציבה - -
<איילת השחר ביטון פרלה: תני לי רק להסביר - - -
מיכל רוזין: אבל שאלה: אם היית רק נציבה, רפרנטית, מתוך הפרקליטות, כמי שמכירה את התהליך, כמי שנמצאת כחלק מהפרקליטות, האם זה לא היה נותן לך יותר אפשרות לעבוד עם שאר הפרקליטים, להדריך, להטמיע, לפנות לנפגעי העבירה באופן – זאת אומרת, נותן לך יותר זמן ויכולת לקדם את הנושא הזה בתוך פרקליטות חיפה?
<איילת השחר ביטון פרלה: השאלה היא שאלה במקומה רק כדי לקבל תמונה מלאה, אני לא יכולה לעשות "זום אין" ולא לעשות לרגע "זום אאוט" לגבי כלל החוקים שאנחנו אמורים להפעיל, ולראות את מערך הפרקליטים שיחד נושאים בנטל.
<איילת השחר ביטון פרלה: כי מה אומרת הנציבה?
<איילת השחר ביטון פרלה: הנציבה אומרת: לקחתם את אותה יחידת סיוע, אותה אחת שקיבלתם כדי שתוכל לדאוג להבטחת זכויות נפגעי עבירה - - -
מיכל רוזין: והפלתם את זה על אחד הפרקליטים.
<איילת השחר ביטון פרלה: - - אבל מה בעצם עושה הפרקליטות?
<איילת השחר ביטון פרלה: ואני שמחה שגם אף אחד לא הטיל רפש, שלא היתה כאן חלילה איזו שהיא כוונה להבליע למקום לא נכון.
<איילת השחר ביטון פרלה: הפרקליטות עבדה כפי שהיא עובדת, בדרך שבה היא עובדת תמיד - היא בחנה מהותית.
<איילת השחר ביטון פרלה: ומהותית, חלק מהזכויות, נכון היה שיינתנו על ידי הפרקליט שמטפל, שבא במגע ישיר.
<איילת השחר ביטון פרלה: זה לא מבטל את הצורך ביחידת סיוע, ולטעמי יחידת הסיוע קיימת.
<איילת השחר ביטון פרלה: יכולים לקרוא לי איילת השחר, יכולים לקרוא לי יחידת סיוע, יכולים לקרוא לי רפרנטית - -
מיכל רוזין: הבעיה היא לא בשם.
<איילת השחר ביטון פרלה: - - השם שלי לא הוא שמכתיב אלא המהות.
<איילת השחר ביטון פרלה: אני הולכת לסעיף 23 לחוק זכויות נפגעי עבירה, שם מוגדרים החובות שלי על פי חוק, ואני סמוכה ובטוחה, כי אני גם יודעת הלכה למעשה.
<איילת השחר ביטון פרלה: אני לא צריכה להזכיר לי בכל בוקר מי הם נפגעי העבירה, אני רואה אותם בכל יום.
<איילת השחר ביטון פרלה: התיקים שאני תופסת אותם, לעולם הם קודם כל הסיפור שלהם, גם אם אני מייצגת את מדינת ישראל, גם אם האינטרסים שאני מביאה בסופו של דבר לבית המשפט, לא חופפים חפיפה מלאה את האינטרסים של נפגעי העבירה.
<איילת השחר ביטון פרלה: עדין יש נקודות השקה רבות, ואני נוהגת לומר לכל נפגע עבירה שמגיע אלי, לטלפון, שהוא מופנה ליחידת הסיוע, שלי קוראים איילת השחר, במה אני יכולה לעזור לו?
<איילת השחר ביטון פרלה: התשובה הראשונה שאני מנסה לקבל ממנו אם הוא מחובר לטופס, אם יש לו טופס מנ"ע, אם יש לו קוד וסיסמה, אם הוא יודע להפעיל אותה.
<איילת השחר ביטון פרלה: אם יחד עם הבקשה לקבלת מידע שבה הוא קיבל את הקוד וסיסמה, החוקר הקפיד לתת לו את הדפים הנוספים שמפרטים את זכויותיו, ואם לא, האם יש לו כתובת שהוא רוצה שאני אשלח אליו את אותה חוברת שקיימת אצלנו אותה חוברת מידע, שעל פי התקנות היא זו שממלאה אחר הוראות סעיף 8א, שהוא החובה לקבל את כלל הזכויות.
<איילת השחר ביטון פרלה: לומר שאין יחידת הסיוע, לומר שיש התעלמות מהצורך ביחידת הסיוע או שהתקנים לא קיבלו ביטוי בעבודת הפרקליטות, זה קצת חוטא לנו, כפרקליטים.
מיכל רוזין: איילת השחר, אני שוב חוזרת על השאלה.
מיכל רוזין: אני בטוחה שאת פרקליטה מדהימה, ואת גם יודעת לעשות את כל הדברים האלה מול נפגע העבירה.
מיכל רוזין: האם ביכולתך - אני גם אשמח לשמוע כמה תיקים, למשל, את מטפלת בשבוע.
מיכל רוזין: זה קצת מזכיר לי את הדיון עם עובדים סוציאליים שאומרים: אנחנו עושים בשליחות וכולי.
מיכל רוזין: כן, אבל בסוף, מה לעשות?
מיכל רוזין: כשבן אדם מטפל במאה תיקים בשבוע, משהו נופל בין הכיסאות.
מיכל רוזין: אין מה לעשות, אנחנו בני אדם.
מיכל רוזין: ולכן, אני שואלת שוב, למרות שאנחנו נשים, אנחנו מסוגלות הרבה יותר – סליחה הגברים, אין מה לעשות.
מיכל רוזין: אבל שוב אני שואלת: את, כפרקליטה, אני בטוחה שאת עושה את שני הכובעים מצוין.
מיכל רוזין: השאלה אם יש ביכולתך, לאור המשימות שיש בפניך, גם לעשות את אותה עבודה שאם זה היה תפקידך היחיד, לא היית עושה פי מאה, פי מיליון יותר טוב?
<מירית שטרן: תני לי.
מיכל רוזין: אבל את לא אומרת את זה.
מיכל רוזין: אני צריכה להגיד את זה ולהוציא את זה ממך כאילו זה משהו נגדך.
מיכל רוזין: את עומדת ומגינה על עצמך, ובצדק, כמבצעת את תפקידך באופן המושלם ועדין, עם כל זה שמושלם - -
<איילת השחר ביטון פרלה: במסגרת משאבים מוגבלים.
מיכל רוזין: אז בואי נדבר על זה.
מיכל רוזין: על זה אנחנו רוצות לדבר.
מיכל רוזין: לא באנו בטעות לפרקליטות.
מיכל רוזין: באנו בטענות למערכת שאולי לא מתקצבת כראוי, לא מתקננת כראוי, אז באמת בואו נבין את המקום הזה.
מיכל רוזין: יכול להיות שמפה תצא קריאה - -
<ליאת קליין: אז אפשר לתקן את זה בחקיקה, את ההגדרה, ויש מה לעשות ברמה התקציבית.
<מירית שטרן: זה ברור.
מיכל רוזין: ויכול להיות שאפילו לא צריך חקיקה.
מיכל רוזין: יכול להיות שאפשר ששרת המשפטים - -
<ליאת קליין: - - -
מיכל רוזין: ליאת התאפקה כי היא יודעת שאני מנהלת את הדיון.
מיכל רוזין: היא גם יודעת שאני אתן לה את זכות הדיבור.
<מירית שטרן: אני רוצה לענות את התשובה הפשוטה: זה ברור ששני פרקליטים יעשו תפקיד יותר טוב מאשר פרקליט אחד ושלושה פרקליטים יעשו יותר טוב מאשר שני פרקליטים.
<מירית שטרן: עכשיו, גודל המשימה שהוטלה עלינו, פרקליט אחד לא מספיק כדי לבצע אותה, וברור שככל שנקבל יותר תקנים, המשימה הזאת תבוצע באופן טוב יותר.
<מירית שטרן: זאת השורה התחתונה.
מיכל רוזין: אחד הדברים החמורים שעלו בדיון האחרון ביולי, את תכף תמשיכי להתייחס לדוח אבל אחד הדברים החמורים זה העניין של הממשקים בין השב"ס לפרקליטות להנהלת בתי המשפט.
מיכל רוזין: כל הממשקים האלה כי כל אחד כשלעצמו, המערכת – שוב, כפי שאמרתי, אפשר לתקן, אפשר לשפר, אפשר למקצע אבל בסוף, אני גם רואה את זה, דרך אגב, בין משרדי ממשלה.
מיכל רוזין: לא מדברים כל כך אחד עם השני.
מיכל רוזין: פתאום נפגשים בוועדה ופתאום ההוא אומר: בא נדבר על זה אחר כך.
מיכל רוזין: אני אומרת: למה הייתם צריכים להגיע לפה כדי להיפגש?
מיכל רוזין: אז שוב, תתייחסי בהמשך דבריך גם לעניין הזה, ואני רוצה אחר כך לעבור לשאר הגורמים בעניין הזה כי זה חשוב, העניין של הממשקים.
מיכל רוזין: ושוב אני מזכירה, זו לא ישיבתנו האחרונה.
מיכל רוזין: אין מה לעשות, תצטרכו לבוא שוב לירושלים, לעלות לירושלים ולבוא לישיבה.
מיכל רוזין: אני חושבת שזה חשוב.
מיכל רוזין: אנחנו מגיעים פה להמלצות, אנחנו מזקקים את ההמלצות שלנו, נאמר כך.
<מירית שטרן: אז אנחנו מיד נתייחס גם לכל הממשקים בצורה פרטנית, "פולו-אפ" לישיבה שהיתה ביולי אבל אני רוצה לומר עוד מספר מילים על הדוח: דיברנו על רמת תיעוד שאנחנו צריכים לשפר אותה, ואנחנו נעשה את זה.
<מירית שטרן: הדוח של הנציבות בעינינו, וזה גם קיבל ביטוי בתגובה שלנו.
<מירית שטרן: הוא לא הסתמך על מכלול הנתונים שמהם ניתן לשאוב מידע.
<מירית שטרן: דיברנו, עלה פה השיחה עם הנפגע, השיחה עם הפרקליט.
<מירית שטרן: הדברים האלה לא היו ולא היו גם דברים יותר פשוטים כגון למשל, עיון בפרוטוקול.
<מירית שטרן: יכול להיות שבפרוטוקול היה – שוחחתי עם נפגע העבירה והוא הביע הסכמה.
<מירית שטרן: הדברים האלה לא נבדקו - -
<אשרת ארפי מוראי: זה לא נכון.
<אשרת ארפי מוראי: אני רק חייבת להעיר שהבדיקה היתה של מלוא התיק, תיק הנייר ותיק המחשב.
<אשרת ארפי מוראי: היה סכסוך של פרקליטים ולא התאפשר לנו להגיע לאחרון הפרקליטים אז זה לא מדויק.
<מירית שטרן: טוב, אז אני אדייק: - -
<נועה ברודסקי: גם אם זה לא מתועד, כמה מתוך התיקים שבהם צריך לשמוע את עמדת נפגע העבירה לגבי - -
<מירית שטרן: אז בואי אני אגיד לך: אז אני אתן לך דוגמה מהמחוז הקרוב לליבי שהוא מחוז צפון – מהדוח עלה שבכל התיקים, אולי למעט אחד, לא מילאנו את החובה להודיע לקורבן על קיומו של הסדר טיעון, על חשיבה להסדר טיעון, על עמידתו להסדר טיעון.
<מירית שטרן: ביקשנו אלינו חזרה את כל התיקים, ואנחנו יכולים גם לפרט תיק תיק.
<מירית שטרן: אנחנו הבאנו אתנו פה פירוט של הדוגמאות.
<מירית שטרן: אגב, גם העברנו לנציבות, שבכל התיקים ללא יוצא מן הכלל, למעט תיק אחד שלא היה בו קורבן, הקורבן ידע על הסדר הטיעון מראש.
<מירית שטרן: אז זה אמנם לא הופיע בתרשומת הספציפית שחיפשו, אין מה להתווכח כי אלה הנתונים ואלה התיקים אבל אנחנו אתגרנו את הנתונים שהנציבות העלתה והראנו שהם להערכתנו, וזה דברים שאי אפשר להתווכח אתם, שהם לא - - -
<אשרת ארפי מוראי: זה נסמך על זיכרון הפרקליט?
<מירית שטרן: לא רק.
<מירית שטרן: א.
<מירית שטרן: לא על זיכרון.
<מירית שטרן: זה נסמך בעיקר על מסמכים שמצויים בתיק והנציבות כנראה לא ראתה, וזה גם נסמך לעיתים, אם אני זוכרת נכון, בתיק אחד, על שיחה עם הפרקליט שאמנם לא תעד אבל הוא אמר: מה זאת אומרת?
<מירית שטרן: הקורבן הזה, יום יום אני דיברתי אתו, בוודאי לפני ההגעה להסדר הטיעון.
<מירית שטרן: אז נכון, הוא לא תעד אבל אמרתי, תיעוד זה משהו שאנחנו לוקחים על עצמנו כמו עוד דברים נוספים שאני אוכל להתייחס אליהם בהמשך.
<אשרת ארפי מוראי: אי אפשר להקל ראש בעניין של תיעוד.
<אשרת ארפי מוראי: גם לשיטתכם, בהנחיה של פרקליט המדינה מטעמים של מינהל ציבורי תקין.
<אשרת ארפי מוראי: זה לא עניין טכני גרידא.
<אשרת ארפי מוראי: זה בדיוק כלי שיש גם לדרג הממונה לפקח אחרי הביצוע.
<אשרת ארפי מוראי: לראות שאכן מקימים - -
מיכל רוזין: בואי תני לה לסיים את התגובה.
מיכל רוזין: היא הקשיבה לך קשב רב, למרות שאני בטוחה שהיא רצתה לקפוץ כמה פעמים.
מיכל רוזין: את גם צריכה ללמוד את יכולת הסבלנות הזאת.
<אשרת ארפי מוראי: מקבלת.
<מירית שטרן: אני לא חושבת שהקלתי ראש בתיעוד.
<מירית שטרן: אם מישהו שמע פה שהקלתי ראש אז אני כשלתי בהעברת המסר.
<מירית שטרן: אמרתי שהמשוואה היא: לא תיעדת שווה לא תיעדת, ולא לא תיעדת שווה לא קיימת חובות, כפי שהנציבות ניסתה להראות.
<מירית שטרן: עם זאת, כמו שאמרתי, נושאים שיש בדעתנו לשפר, שורה של נושאים, ואנחנו מודעים לנציבות על הדוח.
<מירית שטרן: הודינו להם גם באופן אישי וגם באופן פחות אישי.
<מירית שטרן: ההנחיה שיושבים עליה כבר חודשים רבים והיא תתוקן.
<מירית שטרן: דפי מידע, חיווי בתנופה – תראו, קודם כל אני רוצה לומר שבתקופת הביקורת מערכת ה"תנופה", שהיא המערכת הממוחשבת שלנו רק נכנסה לפעולה.
<מירית שטרן: אני לא צריכה להגיד לנוכחים פה מה זה אומר להכניס מערכת מחשובית לגוף שעובד כבר עשרות שנים ללא מערכת כזאת.
<מירית שטרן: אנחנו חווים קשיים אבל הדברים הטכניים יטופלו.
<מירית שטרן: אנחנו רואים תהליך ואני מקווה שהוא יסתדר.
מיכל רוזין: משרד המשפטים מתקשה עם המאה ה-21.
מיכל רוזין: זו הכותרת של הישיבה נראה לי.
<מירית שטרן: לא, עדיף שלא.
<מירית שטרן: רישום אחיד – שורת נושאים שאנחנו מתכוונים לתקן בעקבות הדוח הזה.
<מירית שטרן: אני רוצה לומר מספר הערות שעלו פה, ויכול להיות שכדאי שאני אתייחס אליהם – לגבי החוברת: החוברת נמצאת בפרקליטויות, היא מחולקת.
<מירית שטרן: מי שמגיע לפרקליטות מקבל אותה, היא נמצאת במחוזות.
<מירית שטרן: לגבי האנטגוניזם כלפי עורכי דין: אני יכולה להגיד מניסיון אישי, ההיפך הוא הנכון.
<מירית שטרן: ברגע שיש לך משפטן שעומד מולך אז אתה יכול להסביר את הדברים המקצועיים בצורה הרבה יותר, והוא מתווך בין העמדה המקצועית, המאוד נקיה מרגש לבין המשפחה, שלפעמים יותר סומכת עליו מאשר היא סומכת על הפרקליט.
<מירית שטרן: להיפך.
<מירית שטרן: אין אנטגוניזם ואני חושבת שזה גם המסר שהתקבל מיחידות הסיוע.
<נועה ברודסקי: את יכולה להתייחס לנושא של הזנת הפרטים והמידע והממשק עם "מערכת מנ"ע", כי זה עלה גם בדיונים הקודמים פה, בוועדה, הקושי המאוד גדול גם של הממשק עצמו, שלפעמים לא מעביר את הנתונים וגם זה שמזינים את הנתונים הרבה פעמים רק כמה ימים או עד שבועיים אחרי, ולפעמים זה קריטי כמו עניין של שחרור.
מיכל רוזין: או הדיון שמודיעים לך באותו בוקר.
<מירית שטרן: אני אומר במשפט, ואני אתן לאיילת השחר להשלים: הפרקליטים מונחים לגבי המעצר, שראיתי שזה מאד הטריד פה.
<מירית שטרן: היום בכל מחוז יש שוטר שתפקידו להזין את הדברים האלה.
<מירית שטרן: הפרקליט חוזר מבית המשפט, זאת ההנחיה, מטיעון במעצר, והוא לוקח את ההחלטה, נותן אותה לשוטר והיא מוזנת במערכת.
<מירית שטרן: יכול להיות שלוקח לזה 24 שעות או משהו להישאב ממנה - -
<נועה ברודסקי: זה דבר שצריך לבדוק עם המשטרה כי זה באמת קריטי.
<מירית שטרן: - - יכול להיות אבל לגבי כל נושא הממשקים, איילת השחר תרחיב.
מיכל רוזין: אז רק עוד שאלה אליך, לפני שאיילת השחר עונה לנו: הנושא של מערך ההדרכה, סדור, מובנה שיטתי.
מיכל רוזין: עד כמה זה הפך להיות, ואני שומעת היטב על השיתוף פעולה גם עם מרכזי הסיוע בהדרכה ובהכשרה אבל עד כמה זה הפך להיות שיטתי, מוסדר, מובנה, כי עד היום אני יודעת, ותתקן אותי ליאת אם אני טועה, שזה על בסיס מחויבות אישית של פרקליטה מסוימת או יוזמה מקומית ולא איזו שהיא הנחיה כללית, מחויבת ושיטתית.
<מירית שטרן: אז אני אגיד: יוזמות מקומיות יש.
<מירית שטרן: פרקליט חדש שנכנס מקבל "קיט" עם חוקים רלוונטיים, מרכזיים.
<מירית שטרן: אני לא אדבר על דברים נקודתיים שקורים אצלנו במחוז, כי זה באמת נעניין נקודתי.
<מירית שטרן: הפורום הארצי, אחד מהיעדים שלו בתכנית העבודה לשנת 2016 זה השתלמויות והכשרות, בניית מערך השתלמויות בנושא נפגעי עבירה לפרקליטים.
<מירית שטרן: הדבר הזה הוא על סדר יומנו.
<מירית שטרן: כרגע, - -
מיכל רוזין: סליחה שאני מגחכת.
מיכל רוזין: אני דופקת כבר על דלתות משרד המשפטים עם הנושא הזה כבר למעלה מחמש שנים.
<מירית שטרן: לא, יש הכשרות.
מיכל רוזין: אני יודעת שיש.
מיכל רוזין: העניין השיטתי, המובנה, הקבוע, המתוקצב - -
<ליאת קליין: החלטות שהתקבלו לפני, הדוח, אנחנו כבר עודכנו עליהם, על שיתוף הפעולה הזה ועל הכשרות לשנה הקרובה.
מיכל רוזין: אני יודעת שיש שיתופי פעולה.
מיכל רוזין: אני מדברת על משהו מוסדר, מובנה, שיטתי, קבוע מראש, מתוקצב מראש.
מיכל רוזין: כמו שאת אומרת, זה עדין לא קיים.
<מירית שטרן: לא.
<מירית שטרן: יש במסגרת הפרקליט הצעיר ובמסגרת השתלמויות הפרקליטות הייעודית הארציות - הנושא הזה עולה ונדון.
<מירית שטרן: יש הכשרות כאלה.
<מירית שטרן: הכשרה בנושא הזה, ספציפית?
<מירית שטרן: זה משהו שאמור לקרות השנה, רק בנושא הזה.
מיכל רוזין: איילת השחר, את רוצה להוסיף משהו או אני אעבור הלאה?
<איילת השחר ביטון פרלה: לגבי הכשרות, אפילו הכשרת מתמחים שכרגע נעשית בצורה מוסדרת - גם בתוך הכשרת המתמחים היתה התייחסות ספציפית.
<איילת השחר ביטון פרלה: - -
מיכל רוזין: מתמחים שישמשו?
<איילת השחר ביטון פרלה: שמשמשים עכשיו.
<איילת השחר ביטון פרלה: כבר בספטמבר היה להם חמישה ימים הכשרה מרוכזת, ובין היתר הם קיבלו גם על נושא נפגעי עבירה.
<איילת השחר ביטון פרלה: בת עמי שנעדרה היום כי היא ילדה, בשעה טובה, ואני, העברנו את המידע הנדרש כולל יחידות הסיוע.
<איילת השחר ביטון פרלה: אותן רפרנטיות ויחידות הסיוע שמהוות מוקד ידע, ויש גם הכשרות אזוריות, לפי מחוזות, שלמעשה אותה רפרנטית יוזמת ומבצעת, אם זה פרונטאלית ואם זה באמצעות מיילים ואמצעי מדיה אחרים כתובים.
<איילת השחר ביטון פרלה: נשאלתי לגבי הזנת נתונים – אנחנו ממשיכים ישיבות קודמות, ואני מבינה שיש איזו שהיא פניה או בירור מול הנהלת בתי המשפט שהם המקור למידע, וברור שאם אנחנו רוצים לקיים את הזמן הסביר, כמתבקש על פי סעיף 3 לחוק זכויות נפגעי עבירה, ולהפוך אותו לסביר ככל שניתן מבחינה אופטימלית, אז הסביר נמצא איפה שהמידע יוצא.
<איילת השחר ביטון פרלה: יחד עם זאת, כשאני מסתכלת על המצב הקיים היום, אני חושבת שהוא נעשה בצורה מיטבית.
מיכל רוזין: מה חסר לך?
מיכל רוזין: איזה מידע לא מועבר מהנהלת בתי המשפט שחסר לך?
<איילת השחר ביטון פרלה: הוא מועבר.
<איילת השחר ביטון פרלה: את שאלת שאלה אחרת – כמה זמן לוקח?
<איילת השחר ביטון פרלה: הזמן שלוקח זה זמן תפקוד פרקליט.
<איילת השחר ביטון פרלה: פרקליט מגיע לאולם, מקבל את ההחלטה.
<איילת השחר ביטון פרלה: עד שהוא חוזר למשרד לוקח זמן, ועד שהוא מעביר פיזית לשוטרת או יורד מקומה לקומה – לוקח זמן.
<איילת השחר ביטון פרלה: אבל זה פחות או יותר הזמן שלוקח.
<איילת השחר ביטון פרלה: יש מודעות לגבי החלטות מהותיות שצריכות לאלתר להגיע לשוטרת, וזה יגיע מיד כשהפרקליט יגיע למשרד, והוא ידאג שהדבר יעבור לשוטרת שנמצאת אצלנו במחוז.
מיכל רוזין: בואי אני אשאל אותך: איפה את מזהה את הליקויים שבסופו של דבר, בשלב הסופי, נפגע העבירה לא מקבל את המידע.
מיכל רוזין: ש"מערכת המנ"ע" בסופו של דבר לא מוזנת על דיונים, לא מוזנת על שחרור ממעצר, שחרור ממאסר.
מיכל רוזין: איפה את מזהה את הכשל?
<איילת השחר ביטון פרלה: אני לא חושבת שזה נמצא בנקודת ציון אצלנו.
<איילת השחר ביטון פרלה: אני חושבת שבסופו של דבר ההנחיות שלנו זה לדאוג כמה שיותר למעבר.
מיכל רוזין: איפה כן?
<איילת השחר ביטון פרלה: - - צריך לברר מה מקבלים שם, במנ"ע.
<איילת השחר ביטון פרלה: צריך לברר – הרי המערכת, נקודת הקצה - -
מיכל רוזין: במשטרה, בהנהלת בתי המשפט, בשב"ס.
מיכל רוזין: איפה את מזהה את המקום שבו החוליה שבה הדברים נעלמים?
מיכל רוזין: משולש ברמודה.
<איילת השחר ביטון פרלה: לי אישית או אדם מן הישוב, כשהיו שואלים אותו איך הכי מהר יקבל האדם את המידע?
<איילת השחר ביטון פרלה: יאמר מאותו מקום שבו מופק המידע.
<איילת השחר ביטון פרלה: לדוגמה: כשהתיק מועבר מהמשטרה לפרקליטות, נפגע העבירה מקבל עוד לפנינו את העובדה שהתיק עבר.
<איילת השחר ביטון פרלה: למה?
<איילת השחר ביטון פרלה: כי המשטרה היא שמזינה.
<איילת השחר ביטון פרלה: אז הנהלת בתי המשפט, לכאורה, שם מתחיל המידע, מעבירה אלינו.
מיכל רוזין: יש לי הרגשה שכל אחד מפאות משולש ברמודה יגיד שזה לא אצלו.
<איילת השחר ביטון פרלה: לא, אצלנו זה אצלנו - - -
מיכל רוזין: לא, לא, איפה החוליה החלשה שבה הדברים...
<נועה ברודסקי: אחד הקשיים שעלו פה גם בדיונים הקודמים זה עצם העברת המידע הראשוני לנפגע העבירה ומתן הקוד שהקושי העיקרי הוא שזה ניתן בשלב הראשון במשטרה, כשבדרך כלל האדם עוד מאד נסער, והרבה פעמים הם לא יודעים מה לעשות עם הקוד הזה אחר כך או שהם בכלל לא שומרים את הדפים ולמעשה, הוא לא יכול להשתמש במערכת.
<נועה ברודסקי: עלתה הקריאה פה גם מהוועדה בפעמים הקודמות וזה נדון גם, שכל מי שפוגש בנפגע עבירה בשלב מאוחר יותר, בין אם זה עובדים סוציאליים ובין אם זה בפרקליטויות – בעצם ליצור את הקשר הראשוני ועוד פעם ישאל אם הוא קיבל את הקוד, ואם לא ידאג שיוכל לקבל אותו - -
<איילת השחר ביטון פרלה: השאלה אם כשאת אומרת "ייצור" את מתכוונת ייזום או יגיב.
<איילת השחר ביטון פרלה: כי אם פונה אלי נפגע עבירה, אני אומרת שבטבעי שלי, השאלות הראשונות שאני אשאל זה לוודא מה יש אצלו.
<איילת השחר ביטון פרלה: אז אני אשאל אותו אם קיבל קוד וסיסמה, אם קיבל את דפי המידע, אם הוא יודע מהן הזכויות שלו.
<איילת השחר ביטון פרלה: זה בא בטבעי לשאול אותו את השאלות האלה - -
<נועה ברודסקי: וגם כשזה נעשה עם הפרקליטים ולא אתך?
<איילת השחר ביטון פרלה: מבחינת מה?
<נועה ברודסקי: העניין של הקוד כי הקוד הוא חשוב גם אם הפרקליט בקשר טוב עם הנפגע, זה חשוב לו הרי אחר כך לשלבים בשב"ס וכל מיני שלבים מתקדמים יותר, שאם אין לו את הקוד או אם הפרקליט מתחלף.
<איילת השחר ביטון פרלה: ההנהלה פתרה את זה על ידי - - - כמעט בכל מוקד אפשרי, שהנפגע ייקח אותם.
<איילת השחר ביטון פרלה: אני לא חושבת שגם אם היו מטילים על יחידת סיוע, שכרגע היא יחידה, להתקשר לכל נפגעי העבירה ולברר פעם נוספת, זו גזירה שלא ניתן לעמוד בה.
מיכל רוזין: אני לא בטוחה אבל לזה אנחנו חוזרים.
<רותי אלדר: נפגעי העבירה בכלל לא יודעים על יחידת הסיוע.
<רותי אלדר: לא יודעים את זה.
מיכל רוזין: על הרפרנטית.
מיכל רוזין: אני רוצה לשמוע מהנהלת בתי המשפט.
מיכל רוזין: אני רוצה גם לשמוע מהמשטרה והשב"ס, זה חשוב לי.
מיכל רוזין: אני מקווה שהזמן יאפשר לנו, אז בואו ננסה להגיד דברים חותכים.
<חנית אברהם בכר: שלום, אני עורכת דין בלשכה המשפטית בהנהלת בתי המשפט.
<חנית אברהם בכר: נמצא אתי פה גם חמאדה סרוואן מחטיבת המזכירויות.
<חנית אברהם בכר: בעקבות הדיון האחרון בוועדת חוקה, התקיימו מספר ישיבות.
<חנית אברהם בכר: האחרונה היתה בסוף אוגוסט עם אנשי המחשוב והמזכירות שלנו, ועם אנשי המחשוב של "מערכת מנ"ע", הפרקליטות והשב"ס.
<חנית אברהם בכר: וניסינו באמת להבין את הצרכים, מה למעשה מבקשת הפרקליטות, מה למעשה צריך נפגע העבירה, בסופו של דבר, ומה אנחנו יכולים לספק.
<חנית אברהם בכר: במסגרת הישיבה נבחנו ההיבטים הטכניים שכרוכים בהעברת המידע, ובישיבה הוצפו קשיים לא מעטים גם בהיבטים הטכניים וגם בהיבטים העקרוניים, ואני אנסה להסביר כי הם שלובים אחד בשני.
<חנית אברהם בכר: אני תחילה אציין שבהיבט הטכני אנחנו לא מסוגלים לספק את כל המידע שמערכת "נט המשפט" מסוגלת לספק.
<חנית אברהם בכר: כל המידע זה אומר: מסמכים, פרוטוקולים, זימונים לדיון, הכל.
<חנית אברהם בכר: מערכת "נט המשפט", אנחנו מדברים מדי יום, אנחנו מטפלים למעשה בכ-70 אלף תיקים.
<חנית אברהם בכר: מדי יום יש אלפי מסמכים, ומדי יום כמובן שמתנהלים אלפי הליכים פליליים.
<חנית אברהם בכר: מה שאני מנ"ע מבקשים זה לא רק שתעבירו לנו את המידע.
<חנית אברהם בכר: הם מבקשים: תסננו את המידע הרלוונטי, תבררו את המידע הרלוונטי, הספציפי, שנוגע לנפגע העבירה ותעבירו אותו אליו.
<חנית אברהם בכר: גם החוק עצמו, לדוגמה, מדבר על להעביר זימוני דיונים למעט הקראות של כתבי אישום.
<חנית אברהם בכר: צריך להבין – יש קושי ליצור ממשק שיברור את המידע הרלוונטי הזה כי יש מספר בעיות.
<חנית אברהם בכר: אנחנו מעבירים את כל המידע.
<חנית אברהם בכר: צריך מישהו שמכיר את התיק, שמכיר את נפגע העבירה, שיודע מה צריך להעביר.
<חנית אברהם בכר: לנו בכלל אין בתיק מי נפגע העבירה.
<חנית אברהם בכר: אני אזכיר שלאחרונה תוקנו תקנות סדר הדין הפלילי לבקשתנו.
<חנית אברהם בכר: אני גם אסביר מה הרציונל שעמד בתכלית של תקנות סדר הדין הפלילי וביקשנו שיעבירו את נפגע העבירה עוד בכתב האישום.
<חנית אברהם בכר: התביעה הזדעקה ואמרה: לא, לא, זה לא אמור להיות בכלל דרך "מערכת מנ"ע" שעושה את הקישור?
<נועה ברודסקי: ששתי המערכות ידברו האחת עם השנייה - - -
<חנית אברהם בכר: בסדר, תנו לי להסביר.
<חנית אברהם בכר: ביקשנו במסגרת התיקון של תקנות סדר דין פלילי – תעבירו לנו את פרטי נפגע העבירה כמה שיותר מוקדם, ואני אסביר גם למה ומה היה הרציונל לעניין הזה, זה לא קשור למנ"ע.
<חנית אברהם בכר: התביעה הזדעקה ואמרה: לא, אנחנו לא יכולים.
<חנית אברהם בכר: ולכן, התיקון, בסופו של דבר, אומר שמעבירים לנו את הפרטים עד גזר הדין.
<חנית אברהם בכר: עכשיו, מה היה הרציונל של התיקון הזה?
<חנית אברהם בכר: הרציונל של התיקון הזה היה בכלל עניין אחר לגמרי – פיצויים לנפגעי עבירה שהצטברו אצלנו, בקופת בית המשפט, הגענו ל-14 מיליון שקלים, כספים שהצטברו אלינו, שלא ידענו מי נפגע העבירה.
<חנית אברהם בכר: ביקשנו מהמשטרה, ובסופו של דבר ערכנו מבצע, ולצערנו עדין לא הצלחנו להשיג את כל פרטי נפגעי העבירה.
<חנית אברהם בכר: הצלחנו להחזיר עד היום - -
מיכל רוזין: למשרד המשפטים אין פרטי נפגעי עבירה שעברו דרכו?
מיכל רוזין: אני לא מצליחה להבין את זה, סליחה.
מיכל רוזין: אמנם זו סוגיה שלא שייכת לעניינינו אבל - -
<חנית אברהם בכר: נכון.
<חנית אברהם בכר: אני מסבירה מה עמד על הרציונל.
<רותי אלדר: זה קשור מאד.
מיכל רוזין: למדינת ישראל יש את המידע, השאלה אצל מי מצוי המידע.
<חנית אברהם בכר: אנחנו רוצים להעביר את הכסף - -
מיכל רוזין: מי לא רוצה להעביר את הכסף?
<חנית אברהם בכר: כולם רוצים להעביר את הכסף אבל לא יודעים מי האנשים.
<חנית אברהם בכר: חלק מהאנשים אומרים: תודה, אנחנו לא רוצים את הכסף הזה - -
מיכל רוזין: זה משהו אחר.
מיכל רוזין: אם פנו לאדם והוא אומר: אני לא רוצה את הכסף הזה, אני יודעת שהכספים גם לא פעם נתרמים אבל זה חלק מהעניין.
מיכל רוזין: האם הגיעו לכל נפגעי העבירה ופנו אליהם ושאלו אותם?
<חנית אברהם בכר: אנחנו מבקשים מהמשטרה.
<חנית אברהם בכר: הרמנו טלפונים - -
מיכל רוזין: מהמשטרה?
מיכל רוזין: למה מהמשטרה ולא מהפרקליטות?
<חנית אברהם בכר: בוודאי, מכולם.
<חנית אברהם בכר: אנחנו הקמנו צוות בין-משרדי, ולקחנו את זה על עצמנו כדי להחזיר את הכספים, 3 מיליון שקלים.
<חנית אברהם בכר: יש פה נציג של חטיבת מזכירויות, שאולי יוכל לפרט במידת הצורך אבל זה באמת רק בשביל להבין את הרציונל למה תיקנו את תקנות סדר הדין הפלילי, והיום יש חובה להעביר את פרטי נפגע העבירה עד גזר הדין.
<חנית אברהם בכר: עכשיו, מה המשמעות שלנו?
<חנית אברהם בכר: בתיק בכלל את פרטי נפגע העבירה.
<חנית אברהם בכר: אז אנחנו יכולים להעביר את כל התיקים.
<חנית אברהם בכר: יש לנו עכשיו שירות שנקרא "ווב סרוויס".
<חנית אברהם בכר: זה אומר: תאפיינו לנו מהם סוגי המסמכים, סוגי המידעים שאתם רוצים לקבל וניתן לכם - -
מיכל רוזין: אתם כבר יודעים לפלח לפי העבירה?
מיכל רוזין: כי את זה לא ידעתם פעם.
<חנית אברהם בכר: לא.
מיכל רוזין: מדהים אותי.