GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים ילין: אני פונה כאן למשטרה שעושה עבודה בלתי רגילה ונמצאת כשכפ"ץ בין התושבים לבין אלה שבאים לפגוע בנו, אבל רוב הדוגמאות שאתם נתתם והחוק שבעצם אנחנו דנים בו כרגע התחיל בכלל מסכינאות בפאבים.
ענת ברקו: אפילו בבתי ספר.
חיים ילין: אני חושב שאם היה דיון מהסוג הזה, ועדת החינוך הייתה כאן, ועדת הרווחה הייתה כאן, כל הוועדות הרלוונטיות היו כאן ולאו דווקא אלה שנמצאים כאן.
חיים ילין: זאת הטענה הבסיסית שלי.
חיים ילין: אחד הדברים שאנחנו - לפחות בעוטף עזה כבר 15 שנים - משדרים, זה רוגע למרות שטילים מתפוצצים אבל כאן מנסים להביא חקיקה על חקיקה על חקיקה בלחץ אימים ולא בטענה שיש סכינים בפאבים אלא שיש סכינים בירושלים.
חיים ילין: יש עוד שני חוקים.
חיים ילין: אתה ציינת לפחות עוד חוק אחד שנמצא ואם אני לא טועה כבוד היושב ראש, יש גם את חוק הטרור שדנים בו במקביל.
חיים ילין: טרור הוא אותם אנשים שמנסים לא רק לפגוע בנו בצורה פיזית אלא גם בדמוקרטיה של מדינת ישראל והם פוגעים בנו פעמיים: פעם אחת פיזית ופעם אחת ערכית.
חיים ילין: לאחר שהתושבים, האזרחים במדינת ישראל, עושים לינץ', בעצם אנחנו הופכים להיות בדיוק כמוהם, וזה הנזק הגדול ביותר שיש למדינת ישראל.
חיים ילין: אנחנו לא כמוהם.
חיים ילין: הריצה המטורפת כלפי החקיקה שתיתן לכם כלים, הופכת אותנו, אני אומר לכם את זה, להיות כמוהם בדיוק.
חיים ילין: זאת התחושה.
חיים ילין: אני לא אומר את זה כאחד שגדל בדמוקרטיה.
חיים ילין: אני אומר את זה כמי שגדל בדיקטטורה, שהיה צריך ללכת עם תעודת זהות בכל רחוב ושבכניסה לבית הספר, אני לא רוצה להגיד לכם מה היו עושים לי.
חיים ילין: זה שלטון דיקטטורי.
חיים ילין: אם רוצים כזה, בבקשה, יש עוד כמה חוקים.
חיים ילין: אני יכול לעזור לכם.
חיים ילין: אני יודע בדיוק מה אני עברתי.
חיים ילין: יש עוד כמה חוקים שאפשר לחוקק.
<קריאה: לשם צועדים.
חיים ילין: המידתיות והסבירות בחקיקה, זה אחד האתגרים הגדולים ביותר.
חיים ילין: איך מצד אחד נותנים את הכלים למשטרת ישראל ומצד שני אנחנו שומרים על הדמוקרטיה של מדינת ישראל, על הערכים של מדינת ישראל ועל זה שאנחנו לא כמוהם.
חיים ילין: זה השיח, זה מה שאנחנו צריכים לדון בו ואני באמת מקבל את הגישה שאומרת לחלק, למרות שאני נגד החוק לחלוטין והתנגדתי והסברתי גם למה.
חיים ילין: נכון שאצלי זה יותר עניין רגשי מאשר כל דבר אחר.
חיים ילין: איך בסופו של דבר מפרטים אותו, איך כל שוטר בסוף יתפוס, איך אתם לא תצטרכו לפתוח מחלקה חדשה מאחר וכל שוטר הגזים או לא הגזים.
חיים ילין: לבסוף תרשו לי להגיד לכם.
חיים ילין: שם, בדרום אמריקה, חיפשו את הלבנים.
חיים ילין: הם היו המשכילים.
חיים ילין: הם אלה שאיימו על השלטון.
חיים ילין: כאן ייפגעו האתיופים, המזרחיים ולא בכוונה.
יעל גרמן: הערבים.
חיים ילין: והערבים.
חיים ילין: בסופו של דבר זה מה שיקרה.
חיים ילין: זה הצבע שיש לחקיקה הזאת.
חיים ילין: לכן אני חושב שאנחנו צריכים לפחות, אם זה כבר עבר בקריאה ראשונה, לרכך אותו כמה שיותר.
חיים ילין: אני כן מקבל את הגישה הזאת של היועצת המשפטית לוועדה שאנחנו חייבים לתת כלים מצד אחד אבל אי אפשר עכשיו ברדיוס של חמישה קילומטרים או שבעה קילומטרים לבוא ולומר שכל מי שעובר שם, יוכל להיבדק.
חיים ילין: זה כמו העישון כאשר בתוך הפאב אסור אבל אי אפשר עכשיו על כל רחוב – ואני נגד עישון - בו מישהו מעשן, לבוא ולעצור אותו.
חיים ילין: צריך מאוד להיזהר מהדברים האלה.
חיים ילין: זה נוגע לנו.
גלעד ארדן: אין כאן שום הצעה לעצור מישהו.
גלעד ארדן: גם אם הדמגוגיה סובלת כל דבר, אין כאן שום הצעה לעצור מישהו.
גלעד ארדן: אין הצעה בחוק הזה לעצור אדם.
גלעד ארדן: אי אפשר להגיד אפשר לעצור כל אחד כשאין הצעה כאן לעצור מישהו.
גלעד ארדן: זאת דמגוגיה.
יעל גרמן: הוא מדבר מדם ליבו.
גלעד ארדן: בסדר, הוא מדבר מדם ליבו, אבל חלק מהדיבור הוא דמגוגיה.
גלעד ארדן: לייחס להצעה שאני מגיש כאילו יש כאן רצון לעצור מישהו, זאת דמגוגיה, שלא לומר שאלה לא דברי אמת.
חיים ילין: כבוד השר, אם אתה לא תעצור אף אחד, אז אני לוקח על עצמי את הטעות.
חיים ילין: לא פירשתי נכון.
חיים ילין: לא קראתי נכון.
חיים ילין: בסדר?
גלעד ארדן: אם למישהו יש עליו סכין, הוא מבצע עבירה פלילית וצריך לבדוק למה יש עליו סכין.
גלעד ארדן: זה התפקיד של המשטרה להגן עלינו מפני אלה שהולכים עם סכין.
גלעד ארדן: זה לפני שאתם דואגים לדוקר.
מיכל רוזין: זאת לא הייתה דמגוגיה?
חיים ילין: כבוד השר, אני רוצה להגיד לך משהו.
חיים ילין: אי אפשר מצד אחד לבוא ולהגיד לכולם, לכל מי שיש נשק ויכול לפרש את זה כך, יש לי נשק בבית, במטבח יש לי סכין שהוא סכין קצבים כי אני אוהב לבשל.
חיים ילין: עכשיו כל מי שיש לו נשק בבית, יתחיל להסתובב עם הכלים האלה.
חיים ילין: אי אפשר מצד אחד להגיד את זה ומצד שני לבוא ולומר חבר'ה, כל מי שיש לו סכין, הוא עכשיו חשוד.
חיים ילין: אנחנו בעצמנו סותרים את עצמנו.
חיים ילין: תרשו לי לומר לכם משפט אחד.
חיים ילין: אי אפשר לומר עלי שאני לא חושב שצריך להילחם בטרור.
חיים ילין: האמינו לי, אני האחרון שאומר לכם.
חיים ילין: צריך לכסח להם את הצורה.
חיים ילין: כמעט לכל אחד.
חיים ילין: כל מי שמרים סכין, צריך לכסח לו את הצורה.
חיים ילין: בעוטף עזה יש את האפשרות לאלוף הפיקוד, כמו שכאן מוצע בחוק, לבוא ולשים צו על שטח בגלל מודיעין או בגלל כל סיבה שלא תהיה או בגלל חשש.
חיים ילין: לסגור שטח מסוים ולאחר מכן גם לבצע נוהל הפשטה על כל מי שמתקרב אליו.
חיים ילין: אני לא רוצה להגיד לכם מה קורה הים כאשר מתקרבים לגדר ועוברים אותה.
חיים ילין: זאת אומרת, יש הרבה כלים משפטיים אבל לפעמים התחושה שלי היא שרוצים לתת לכם כלים בגלל פוליטיקה ולא כלים אמיתיים.
חיים ילין: הדיון הפך להיות פוליטי במקום להיות דיון של רווחה וחינוך.
יעל גרמן: אנחנו יודעים שחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו קובע במפורש, ואני קוראת "אין עורכים חיפוש ברשות היחיד של אדם על גופו, בגופו או בכליו" ועושים זאת רק אם זה באמת לתכלית ראויה.
יעל גרמן: זאת אחת הסיבות שאני יודעת שהיום מקדמים, נדמה לי במשרד המשפטים ואולי במשרד לביטחון פנים, חקיקה מאוד מאוד כוללת, הוליסטית, קוהרנטית, שמדברת באמת על מה עושים במקרים של חיפוש.
יעל גרמן: ולכן להערכתי כל החוק הזה מיותר.
יעל גרמן: אם באמת מתקדמים לקראת החקיקה והחקיקה הזאת בוודאי תהיה בשום לב, בשימת לב, תוך שמירה על כל האיזונים עליהם דיברה היועצת המשפטית סיגל, אני חושבת שכל החוק הזה מיותר.
יעל גרמן: במקסימום שאפשר לעשות זה אולי לקבוע מספר אמצעים שבאמת נחוצים היום כהוראת שעה בלבד וכהוראת שעה מאוד מאוד מוגבלת כדי באמת לדרבן את כל העוסקים במלאכה שהחוק הזה יהיה מוכן.
יעל גרמן: לא בכדי כאשר אנחנו מסתכלים אנחנו רואים שארבעה גופים שאין ביניהם קשר והם לא צבועים בצבעים כאלה או אחרים של המפה הפוליטית, באו והגישו לנו לחברי הוועדה מסמכים.
יעל גרמן: יש לנו את האגודה לזכויות האזרח, יש לנו את הסנגוריה הציבורית, יש לנו את הקליניקה המשפטית של אחד מבתי הספר למשפטים ויש לנו את המכון הישראלי לדמוקרטיה.
יעל גרמן: ארבעה גופים שאין ספק שאין ביניהם מכנה משותף והם לא אויבי המדינה וארבעתם הגיעו למסקנה שהחוק הזה הוא לא מידתי, הוא לא נכון, הוא לא סביר ולא צריך אותו.
גלעד ארדן: ארגון הנדקרים לא הקים עדיין עמותה רשומה ולכן הוא לא הספיק להגיש נייר עמדה.
גלעד ארדן: המשטרה ומשרד המשפטים מייצגים אותם.
דב חנין: וזאת לא דמגוגיה.
יעל גרמן: השר, לא הרשו לי קודם להפריע לך ואני מבקשת ממך שלא תפריע לי.
גלעד ארדן: צודקת.
יעל גרמן: לכן אני אומרת שכולנו, באמת, אני מצטרפת לכל מילה של חברי חבר הכנסת חיים ילין, כולנו רוצים למגר את הטרור וכולנו רוצים לעשות את הכול כדי שלא יהיה טרור וכולנו היינו רוצים שלמשטרה יהיו את כל האמצעים כדי למגר את הטרור.
יעל גרמן: אבל אני רוצה לומר לך שאתה באת ואמרת שחסרים לך אמצעים מבצעיים, שחוק הוא לא אמצעי.
יעל גרמן: אני מצטערת מאוד.
יעל גרמן: כאשר חסר אמצעי מבצעי, לא באים לוועדת החוקה ולא באים לכנסת ומבקשים שהיא תחוקק חוק כדי שיהיו לך אמצעים מבצעיים.
יעל גרמן: אמצעי מבצעי תעשו בתוככם על ידי הוראות שעה, על ידי חוזרים, על ידי הנחיות, על ידי כל דבר אבל לא חוק שהוא עומד For ever and for ever גם כאשר אני מקווה יום אחד לא תהיה לנו כאן תקופה של טרור ותקופה של חירום.
יעל גרמן: חוק צריך להיות אוניברסלי והחוק הזה רחוק מלהיות כזה.
ניסן סלומינסקי: רויטל ואחריה סתיו.
רויטל סויד: אני הקשבתי ברוב קשב גם לך השר ארדן וגם לחברים ממשטרת ישראל ומהסיור.
רויטל סויד: אני רוצה לומר באופן מאוד מאוד ברור לנו ולכל אזרחי מדינת ישראל, עבדו עלינו ומטעים אותנו.
רויטל סויד: מטעים אותנו מכיוון שחוק המישוש הזה עולה אך ורק בגלל לכאורה המצב הביטחוני וניסיון למאבק בטרור והנה, גם חברתי חברת הכנסת גרמן, גם אתה חברי חיים ילין וגם אתה חברי אוסאמה דיברתם כאן על טרור.
רויטל סויד: חבר'ה, בואו נשים לב, אף אחד כאן לא מדבר אתנו על טרור.
רויטל סויד: כל מה שמדברים אתנו מהשר ארדן וגם החברים זה על ילדים שיושבים בפארקים והם שותים וכל מה שאפשר זה רק לשפוך להם את האלכוהול אבל אי אפשר לעצור אותם, זה על כך שבכניסה למועדונים עושים את החיפוש אבל מה קורה עם כל הרחובות ליד?
רויטל סויד: ובכדורגל מה קורה ברחובות ליד?
רויטל סויד: על כך שהיום אי אפשר באמת לבוא ולמגר במועדונים דקירות, ודרך אגב, צריך לראות מה לעשות עם זה.
רויטל סויד: אין ספק אבל אל תטעו את הציבור ואותנו בזה שאתם מדברים כאן על טרור כי עם כל הכבוד, זה לא נותן מענה לטרור.
<אלעזר כהנא: זה מה שאמרנו.
ניסן סלומינסקי: רויטל, את בעצמך אמרת שהם דיברו רק על הטרור.
<אלעזר כהנא: אנחנו אמרנו בדיוק את האמת.
רויטל סויד: כאשר לוקחים חוק ובאים ואומרים שצריך מהר חוק שימנע את הטרור, קודם כל אין כאן את הדבר הזה.
רויטל סויד: בוא נדבר רגע על טרור כי יש דבר אחד שאנחנו באמת רוצים למנוע וזה טרור.
רויטל סויד: את הטרור הזה שאנחנו רוצים למנוע, אנחנו יכולים לעשות את זה כי באמת יש מצבים קשים מאוד.
גלעד ארדן: דקירות במועדונים את לא רוצה למנוע?
חיים ילין: אבל זה דיון אחר.
רויטל סויד: לא באמצעות זה שאתה מטעה את הציבור.
רויטל סויד: לא באמצעות זה שאתה מביא חקיקה כזאת, חקיקה שמ-2011 המשרד לביטחון פנים לא מצליח להעביר אותה כי היא פוגעת.
רויטל סויד: אתה שמת לב מה היה המשפט השני שאתה אמרת היום השר ארדן?
רויטל סויד: אני כתבתי אותו ואני לא הפרעתי לאף אחד כאן.
רויטל סויד: המשפט השני שאתה אמרת הוא קדום כל אנחנו רוצים למגר טרור, ותכף נראה איך אנחנו עושים את זה בדבר מאוד מאוד פשוט כאן בוועדה הזאת עכשיו, והמשפט השני היה שיש כל מיני אוכלוסיות – שוהים בלתי חוקיים, שלמות הפוטנציאל.
רויטל סויד: אז בוא ניקח את כל השוהים הבלתי חוקיים, את כל בעלי העור השחום והשחור, בוא ניקח את כל ערביי מדינת ישראל, בוא ניקח את כל מי שהם חשודים ונחליט שעליהם עושים חיפוש כי זה מה שאתה אמרת היום.
גלעד ארדן: שוהה בלתי חוקי זאת עבירה, אם את לא מודעת לזה.
תמר זנדברג: אז תפעיל את החוק.
רויטל סויד: חוק מ-2011 שאין אף ארגון שיכול להעביר אותו, חוק שפוגע בזכויות אדם, פוגע בזכויות אזרח ותציגו אותו כחוק טרור.
רויטל סויד: אנחנו יושבים כאן היום ואנחנו נגדו, נראה חס וחלילה נגד מיגור טרור.
רויטל סויד: אז בוא נראה מה אנחנו יכולים לעשות נגד מיגור טרור כרגע כי בגלל זה העליתם חוק שמ-2011 אתם לא מצליחים להעביר אותו בשום דרך ובשום צורה.
רויטל סויד: 2008.
רויטל סויד: כאשר אנחנו נמצאים במצב שבאמת אנחנו צריכים להגן על אזרחים ועל כוחות הביטחון שלנו שעושים עבודה נהדרת ואנחנו רוצים לשמור עליהם, ואנחנו באמת רוצים שיבוא חייל, שוטר, לא משנה מי, ולא יצטרך לבקש קודם תעודת זהות.
רויטל סויד: נכון, אנחנו רוצים שהוא יוכל קודם לערוך את החיפוש כי אנחנו נגד הטרור ואנחנו רוצים להגן על חייו ולא שיבקש תעודת זהות ותישלף לו הסכין עוד לפני שהוא מצליח לבחון מי עומד מולו, אז על זה, אם יש חשד סביר לביצוע עבירת אלימות, מה שהיום החוק לא מקנה לו בשום דרך וצורה שהיא את אותו חיפוש, וזה בדיוק מה שהיועצת המשפטית של הוועדה אומרת.
רויטל סויד: על זה אנחנו נצביע ויש לי תחושה שזה יהיה כמעט פה אחד בוועדה הזאת.
רויטל סויד: אז ועדת החוקה, חוק ומשפט תוכל לבוא ולומר שהיא באמת מונעת טרור, טרור סכין וטרור סכינים הוא טרור קשה מאוד, הוא כמעט בלתי אפשרי, וזה ייתן מענה לכל אחד ואחת מהחיילים וכוחות הביטחון שעומדים בפני מצבים בלתי אפשריים, והיום החוק לא מאפשר להם את זה, כי באמת חשד לנשיאת נשק זה חשד מאוד מאוד גדול.
רויטל סויד: אבל לבוא ולקחת חוק כזה שבא ואומר שבאופן גורף אתה יכול לבדוק כל אדם ברדיוס של מקום אפשרי?
רויטל סויד: השר ארדן, אתה תעבור שם ואפשר יהיה לבדוק אותך.
רויטל סויד: אני אעבור שם ואפשר יהיה לבדוק אותי.
רויטל סויד: בוא נוציא חוק שכל אזרח במדינת ישראל, אפשר יהיה לעשות חיפוש על גופו כי זאת המשמעות של מה שאתה אומר.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה לתקן אותך.
ניסן סלומינסקי: הם הציגו את נושא של דקירות סכין ואלימות בפאבים.
רויטל סויד: בפאבים, במועדונים ובפארקים של ילדים ששותים אלכוהול.
רויטל סויד: עם כל הכבוד, יוסי היה היחיד שאמר שהדוגמה השלישית, זאת הדוגמה.
ניסן סלומינסקי: הטעות שלך היא שהם במפורש לא באו בגין חוק הטרור.
רויטל סויד: לא, לא חוק טרור.
רויטל סויד: סכינאות.
רויטל סויד: אל תציעו לנו חוק ששנים אי אפשר להעביר אותו.
ניסן סלומינסקי: את פתחת וגם הם במפורש לא השתמשו, ולזכותם ייאמר, בנושא של טרור.
ניסן סלומינסקי: הם לא רצו להטעות.
רויטל סויד: הם מטעים את הציבור.
תמר זנדברג: למה זה בא עכשיו?
תמר זנדברג: זה מ-2008.
רויטל סויד: מה עם כל הטרוריסטים?
רויטל סויד: זה מה שהציבור חושב.
רויטל סויד: הם זורים חול בעיניים.
תמר זנדברג: זה מה שהממשלה אומרת.
ניסן סלומינסקי: נמצא כאן השר, נמצאים כאן שניים מקציני משטרה שהציגו ודיברו במפורש על מה שכתוב בחוק, על הנושא של אלימות.
תמר זנדברג: את זה הם אומרים כאן בוועדה אבל בעיתונים ראינו משהו אחר.
רויטל סויד: החוק הזה הוא לא בגלל המצב הביטחוני.
ניסן סלומינסקי: אבל אמרו את זה.
חיים ילין: כבוד היושב ראש, אני מבקש לעצור את הדיון.
חיים ילין: חברי ועדת הרווחה, נציגים ממשרד החינוך, נציגים של משרד הרווחה יבואו ואז נקיים את הדיון.
חיים ילין: לא עוסקים כאן בטרור.
חיים ילין: זה לא הדיון הזה.
רויטל סויד: אנחנו לא מדברים על חוק שמגיע עכשיו בגלל מצב מסוים.
חיים ילין: חוק המישוש מגיע, והשר אמר את זה במליאה, בגלל הסכינאות, בגלל הטרור ולא בגלל הפאבים.
ניסן סלומינסקי: רויטל, די.
ניסן סלומינסקי: מספיק.
ניסן סלומינסקי: אולי את לא היית כשהם דיברו.
רויטל סויד: לא, סליחה, אני הייתי ואני שמעתי כל מילה.
ניסן סלומינסקי: דיבר השר.
תמר זנדברג: אדוני היושב ראש, לא הגענו אתמול בבוקר לחוק הזה.
תמר זנדברג: אנחנו עוקבים אחריו ושמענו את הדיון והיינו בקריאה הראשונה במליאה.
תמר זנדברג: זה שעכשיו אתם מיתממים, קודם מסיתים ואז מגנים.
תמר זנדברג: קודם מבעירים את העץ ועכשיו אומרים מה פתאום, זה לא טרור.
ניסן סלומינסקי: אני לא מיתמם.
ניסן סלומינסקי: הם באו לכאן לוועדה ביושר ודיברו.
ניסן סלומינסקי: לא דיברו על טרור אלא דיברו על האלימות.
חיים ילין: אם זה כך, יש טעות לגבי המוזמנים.
מיכל רוזין: צריכים להיות כאן גורמי הרווחה.
חיים ילין: אתה צריך להביא לכאן את משרד החינוך, את תנועות הנוער, את משרד הרווחה, את כל מי שנוגע בזה.
מיכל רוזין: עיריות שמפקחים עוצרים ילדים כל ערב.
רויטל סויד: אדוני היושב ראש, אפשר לסכם שאנחנו מדברים על חוק פלילי ולא על חוק שבא למגר טרור?
חיים ילין: מדברים על גלי צה"ל ומכניסים את תקציב הביטחון בדלת האחורית.
חיים ילין: זה אותו הדבר.
מיכל רוזין: אולי כדאי שהשר יגיד מה מטרת החוק.
ניסן סלומינסקי: סתיו, חמש דקות.
מיכל רוזין: אולי השר יבהיר לנו שוב מה מטרת החוק.
מיכל רוזין: לא הבנו.
ניסן סלומינסקי: הוא דיבר.
מיכל רוזין: אנחנו קשיי הבנה ולא הבנו ואני מבקשת שהוא יבהיר.
ניסן סלומינסקי: לא הבנת מסיבה פשוטה, כי את איחרת.
מיכל רוזין: זה לא קשור לאיחור שלי.
מיכל רוזין: שמענו את הדברים במליאה.
מיכל רוזין: שמעתי אותו הבוקר ברדיו.
מיכל רוזין: תאמין לי, שמעתי אותו כל הדרך לכאן.
מיכל רוזין: אנחנו שומעים אותו שוב ושוב ואנחנו רוצים בכנות לשמוע מה כוונת החוק הזה.
ניסן סלומינסקי: את עושה דבר שלא יעלה על הדעת.
ניסן סלומינסקי: דיבר השר, דיבר סגן היועץ המשפטי של המשטרה, דיבר ראש מחלקת סיור ושניהם הסבירו באריכות.
מיכל רוזין: והשר זורק לעברנו כל הזמן משפטי הסתה שאנחנו לא רוצים לעצור את הסכינאים, שאנחנו רוצים להגן על המפגעים.
מיכל רוזין: אתה יושב ושומע אותו ואתה לא עוצר אותו.
מיכל רוזין: אתה לא אומר לו, סליחה, זאת לא מטרת החוק, יש כאן מטרה רחבה יותר.
סתיו שפיר: אנחנו רוצים לתת כלים בידי המשטרה כדי לאכוף את החוק.
סתיו שפיר: זה דבר שהוא מובן מאליו ואני חושבת שאני מדברת כאן בשם כל חברי הוועדה.
סתיו שפיר: אבל אדוני השר, אחד הדברים שמגבירים את יכולת האכיפה של המשטרה ושל שלטון החוק זה כאשר יש אמון.
סתיו שפיר: כאשר משטרת ישראל עושה דברים שנראה כאילו יש מאחוריהם מניעים פוליטיים – ואני כמובן מתייחסת למה שקרה עם מפגיני הגז בשבת האחרונה – האמון הזה נשבר.
סתיו שפיר: הדבר הזה הוא כמובן גם לא משהו שהתחיל עכשיו.
סתיו שפיר: ראינו את זה במחאת הקהילה האתיופית שגם שם המשטרה התייחסה למפגינים באלימות קשה ובאופן מאוד מאוד תוקפני, הרבה מעבר לפרופורציות שהיה צריך.
סתיו שפיר: ראינו את זה במחאה החברתית.
סתיו שפיר: אני חוויתי את זה על בשרי כאחת המארגנות כאשר אני קיבלתי איומים מצד שוטרים שלא לארגן הפגנה למרות שההפגנה אורגנה כחוק והייתה ללא כל אלימות וללא כל הפרעה, קיבלה את האישורים המתאימים ופעם אחר פעם היה נדמה שיש של איזושהי הוראה מלמעלה.
סתיו שפיר: מה שקרה בשבת האחרונה, בעיקר בימים שלאחר מכן, זה פשוט בושה וחרפה.
סתיו שפיר: בכמה אזורים ברחבי הארץ מארגני המחאה כנגד מתווה הגז מקבלים פתאום איומים, הופיע בפתח הדלת של מארגן מחאה שלא עושה שום עבירה, אדם טוב וישר, שומר חוק ובלי כמובן שום עבר פלילי, דופקים חלו בדלת שוטר ושני יס"מניקים ומזמינים אותו לחקירה תחת אזהרה במשטרה כאשר בתום החקירה הוא מורחק ממקום ההפגנה.
סתיו שפיר: ממש באותו זמן בבאר שבע מארגן אחר של המחאה, גם אדם שומר חוק, מורחק ל-15 ימים מבאר שבע העיר בה הוא גר ובה הוא לומד וזאת בעקבות הפגנה שאורגנה כחוק וקיבלה את כל האישורים.
סתיו שפיר: אז המשטרה אחר כך החזירה אותו בעקבות הלחץ התקשורתי וביטלה את האמירה ונאמר שאיזשהו שוטר עשה טעות, אבל אדוני, לאיפה אנחנו מכוונים?
סתיו שפיר: מה קורה כאשר דבר כזה קורה?
סתיו שפיר: מה חושבים האזרחים על המשטרה, על הגופים שאמורים לשמור על החוק?
סתיו שפיר: התזמון הזה, הטיימינג, ההוראה המאוד משונה שגם חולקה בכמה מקומות ברחבי הארץ מעלים את החשד שיש כאן מניעים פוליטיים ואינטרסים פוליטיים מאחורי מה שאמורה להיות עבודה ישרה ואובייקטיבית ששומרת על אזרחי ישראל והדבר הזה הוא מאוד מאוד מטריד.
סתיו שפיר: אני שואלת אותך כבוד השר מה אתה מתכוון לעשות עם העניין הזה.
סתיו שפיר: אני ראיתי כמה תגובות שלך בטוויטר או בפייסבוק שאין שום הוראה מלמעלה למשטרה, אבל אני אזכיר לך את אמירתו של היועץ המשפטי לממשלה יהודה ויינשטיין לפני שלוש שנים כשהוא אמר בכנס לשכת עורכי הדין אם אני לא טועה שבזמן המחאה החברתית ב-2011 הוא קיבל כמה וכמה פעמים בקשות מראש הממשלה לעצור ארגון הפגנות כאילו מטעמים משפטיים ושהוא חושב שהדבר הזה הוא מאוד מאוד חמור.
סתיו שפיר: אני שואלת אותך, האם גם כאן הייתה הוראה מכוונת לעצור את מחאת הגז?
סתיו שפיר: האם ניתנה איזושהי הוראה להפחיד את המפגינים שלא יפגינו בניגוד לחופש המחאה ובניגוד לחופש הביטוי?
סתיו שפיר: ואיך אתה אדוני מתכוון לטפל במה שקרה עם המשטרה בימים האחרונים ולהוכיח לאזרחי ישראל שממשלת ישראל שומרת על זכותם להפגין ועל זכותם למחות גם כאשר הדבר לא כל כך מתאים לאינטרסים של הממשלה.
ניסן סלומינסקי: אורי מקלב ואחריו מיכל.
אורי מקלב: מכובדי השר.
אורי מקלב: כבר אמרו קודמיי אבל אחזור ואומר גם אני שגם אנחנו רוצים לעזור למשטרה להתמודד מול האתגרים הלא פשוטים.
אורי מקלב: המטרה היא חשובה אבל אני חושב שההצעה ממש לא נכונה.
אורי מקלב: היא לא מידתית ואני לא רואה את התועלת מול הנזק שהיא תגרום לאנשים.
אורי מקלב: כפי שכבר נאמר, היא פוגעת בכבוד האדם אבל לא רק שפוגעת בכבוד האדם אלא מבזה אותו.
אורי מקלב: בעיקר אני חושב שמה שחשוב זה שהיא פוגע בחזקת החפות של האנשים.
אורי מקלב: לוקחים אנשים, רוב האנשים שנמצאים במקום מסוים, ומכל אחד מהם מורידים את חזקת החפות.
אורי מקלב: הוא חשוד בפוטנציאל.
אורי מקלב: זה דבר שהוא החמור ביותר בתוך העניין הזה.
אורי מקלב: לוקחים אנשים שהם ישרי דרך והופכים אותם לחשודים.
אורי מקלב: זאת פגיעה גדולה מאוד.
אורי מקלב: זה יעמיד את האזרחים מול אסוציאציות קשות מול השוטרים וזה יעמיק את פערי אי האמון שיש בין שוטר לאזרח.
אורי מקלב: אתם מנסים לבנות תדמית חיובית לשוטרים אבל בכך אתם תגרמו לכך שלא רק שלא תגבירו את האמון אלא תפגעו מאוד באמון.
אורי מקלב: כל ההשקעה שאתם עושים לצורך כך, תרד לטמיון.
אורי מקלב: יש עוד נקודה.
אורי מקלב: מעבר לכל הדברים הטובים ואיך שמציגים אותם כאן, כולנו יודעים שהפער בין המציאות לבין השטח הוא פער גדול מאוד.
אורי מקלב: אדוני השר, חשוב שתדע את זה.
אורי מקלב: כל החוק שמוצג כאן, בכל החוקים, ברמה שזה יורד במניע שלכם, ורק במקרים כאלה, ואנחנו חייבים את הכלים, בשטח פוגעים בכבוד האדם.
אורי מקלב: לא הייתם צריכים חוק וידעתם שהחוק לא מאפשר לכם אבל עשרות סטודנטים ברחביה היו חשופים לחיפושים גופניים של השוטרים בגלל לפעמים חשד עד שמישהו קם ומנע את זה מכם.
אורי מקלב: אתם עשיתם את זה.
אורי מקלב: אתם עושים גם היום פעולות, הרבה פעולות שונות, בשטח.
אורי מקלב: שוטר מול אזרח, זה לא כפי שמוצג לנו כאן.
אורי מקלב: תדעו את זה ואתם יודעים את זה.
אורי מקלב: יש פערים מאוד מאוד גדולים בסמכויות שיש להם, במה שאתם רוצים ובמה שפועל.
אורי מקלב: הפגיעה היא מאוד לא מידתית.
אורי מקלב: לכן כאשר אנחנו היום רוצים לחוקק חוק, אנחנו לא יכולים לראות את המקרה שאתם מציגים אלא אנחנו מסתכלים מהקצה ואנחנו רואים שאנחנו רחוקים מכם.
אורי מקלב: לכן אנחנו לא יכולים לאשר דבר כזה, גם אם ההוראה שלכם, של המפקד, אתם אומרים שאתם צריכים רק במקרה כזה וכזה ורק כאשר יש לכם חשד, אבל במציאות זה קורה אחרת.
אורי מקלב: אדוני השר, זה שווה דיון לגבי הפערים שיש בין כל מפגש של שוטר או כמעט כל מפגש של שוטר עם אזרח כאשר כמעט כל מפגש שני נגמר בתקיפת שוטר ובהעלבת השוטר.
אורי מקלב: כולנו יודעים.
אורי מקלב: אנחנו אנשי ציבור ואנחנו יודעים איך זה עובד.
אורי מקלב: אנחנו נותנים לכם את הכלים לחוקק ואתם רוצים זאת לדברים באמת חשובים אבל יש זילות במילה מאבק בטרור וראינו את זה בחוקים אחרים.
אוסאמה סעדי: אבל שם הצבעת בעד זה.
אוסאמה סעדי: מה תצביע הפעם?
אוסאמה סעדי: הפעם תצביע בעדנו?
אורי מקלב: בתקופה האחרונה אנחנו הרבה יותר פתוחים בהרבה חוקים שהיו והעלו אבק בוועדת החוקה והיום אישרנו הרבה חוקים רק בגלל הזמן הזה אבל ללכת עד כדי כך עם החקיקה?
אורי מקלב: זה מרחיק לכת.
אורי מקלב: עוד נושא אחד.
אורי מקלב: בסופו של דבר גם הדוגמאות שהמשטרה נתנה, דיברו על טרור ועל טרור אנחנו יכולים ללכת, והלכנו, להצעה שהייעוץ המשפטי נגע בה.
אורי מקלב: הדוגמאות שאתם הבאתם, אני חושב שהסרטון לא היה בשער שכם אלא בשער האריות.
<יוסי פרלינג: שער שכם.
אורי מקלב: בכל אופן, דווקא שם הכלים היו יכולים להיעשות גם קודם לפי החוק הקיים ולא זו אלא גם שהכלים שניתנו לכם עכשיו - לא היו עוזרים בעניין הזה.
אורי מקלב: בוויכוח הזה שמתקיים בין מה שאמר השר, שזה מאבק בטרור, לבין מה שאנחנו אומרים כאן, שזה מאבק באלימות בפאבים, אנחנו גם צריכים לדעת שראש מחלקת הסיור דיבר על משהו אחר, על שמירת שלום השוטרים כך שהשוטרים יוכלו לחזור הביתה.
אורי מקלב: תראו בכמה פיות אנחנו מדברים.
אורי מקלב: אנחנו מברים פעם אחת על טרור, השני מדבר על כך שזה לא טרור אלא אלימות במגרשים - - -
גלעד ארדן: זה לא יכול להיות גם וגם?
אורי מקלב: זה גם וגם.
גלעד ארדן: צריך לטפל או בטרור או במועדונים?
גלעד ארדן: לא הבנתי את כל התזה שלכם.
גלעד ארדן: כתוב בחוק גם וגם.
גלעד ארדן: מה זה קשור?
אורי מקלב: בגלל הפגיעה במגרשים?
אורי מקלב: בגלל עימות?
גלעד ארדן: מכניסים לפה של המשטרה ושלי דברים שלא נאמרו.
גלעד ארדן: תקראו את החוק.
גלעד ארדן: כתוב גם וגם.
גלעד ארדן: אנחנו לא רוצים שמישהו יידקר לא כתוצאה מטרור, לא אכפת לנו מה הסיבה.
גלעד ארדן: מכל סיבה, לא רוצים שיידקרו אנשים.
אורי מקלב: מי שלא תומך במאבק בטרור, הוא אולי לא תומך בצעדים וחושב שלמנוע אלימות אפשר בדרכים אחרות.
ניסן סלומינסקי: מיכל ואחר כך דב חנין.
מיכל רוזין: אני חושבת שכולנו כאן יכולים להסכים שאין דיכוטומיה בין התחומים.
מיכל רוזין: אנחנו לא רוצים שאף אחד יידקר וכך אני יכולה עם השר, בוודאי כאשר הבן שלי יוצא לבלות ואני רוצה לדעת שהוא יחזור בשלום.
מיכל רוזין: השאלה היא לא האם אנחנו רוצים למנוע, בוודאי שכולנו רוצים למנוע, אלא השאלה היא האם הסמכויות הן סמכויות נרחבות מדי שבסופו של דבר גם משליכות השלכות חברתיות מרחיקות לכת.
מיכל רוזין: זאת הדאגה שלנו כאן.
מיכל רוזין: אני רוצה לעמוד על שלוש נקודות עיקריות.
מיכל רוזין: מהניסיון בעולם ידוע, ממחקרים שנעשים בכל העולם, גם אם שינו את החקיקה או אם הם בדרך לשנות או הם לא מתכוונים לשנות, אבל בכל העולם כל המחקרים מראים שהיתר כזה מופנה בעיקר כלפי קבוצות מופלות, כלפי קבוצות של מיעוט, קבוצות שסובלות מסטראוטיפים ודעות קדומות.
מיכל רוזין: אנחנו יודעים שזה קיים במדינת ישראל.
מיכל רוזין: זה שתשבו כאן ותגידו לא, משטרת ישראל מתייחסת לכולם אותו דבר – לא, היא לא מתייחסת לכולם אותו דבר.
מיכל רוזין: אתה יודע מה?
מיכל רוזין: היא לא תתייחס לבן שלי אותו הדבר כמו לחבר שלו ממוצא אתיופי.
מיכל רוזין: היא לא תתייחס אותו הדבר וצריך להגיד את זה.
מיכל רוזין: גם אני שאני שייכת אולי לאיזו קבוצה פריבילגית, אני אומרת לך חד וחלק, לא, היא לא תתייחס אותו הדבר כי היא תניח שהוא אין לו סכין והיא תניח שהוא, אולי כן יש לו סכין או סמים או אלכוהול או לא משנה מה.
מיכל רוזין: כי אין מה לעשות, מי שאומר שאין גזענות, הוא הגזען הכי גדול.
מיכל רוזין: גזענות קיימת אצל כולנו.
מיכל רוזין: כולנו רואים הבדלים וכולנו מתייחסים וכולנו מקבלים חינוך שרווי בסטריאוטיפים ובדעות קדומות וכך גם שוטרים שהם חלק מכולנו.
מיכל רוזין: זה לא שהשוטרים רעים ושאר האזרחים טובים.
מיכל רוזין: השוטרים הם חלק מאותו חינוך, מאותה חברה שכולנו חיים בה והאפליה הזאת קיימת.
מיכל רוזין: לכן החשש הוא חשש אמיתי.
מיכל רוזין: אנחנו רוצים לשמוע תגובה ראויה, גם מהשר, גם מהמשטרה, לעניין הזה, איך נמנעים מהדבר הזה.
מיכל רוזין: פנו אלינו, גם לחברי הוועדה ואלי באופן אישי, יש לי כאן פניות של תושבים, אזרחים ממוצא אתיופי, שאומרים שאנחנו יודעים בפירוש שזה יופלה בעיקר כלפינו.
מיכל רוזין: אנחנו יודעים שכבר היום יש מקרים רבים ששוטרים נטפלים אל ילדים בני נוער ממוצא אתיופי שלא בצדק ולא כדין וזה יגביר יותר ויותר את הפגיעות האלה.
מיכל רוזין: דרך אגב, בהזדמנות הזאת, חג סיגד שמח לכל הקהילה האתיופית בישראל.
מיכל רוזין: אני באמת חושבת שאנחנו צריכים לחשוב על ההשלכות.
מיכל רוזין: תראו, אני פועלת מול למשל פקחים בעיריית פתח תקווה שמדי ערב אחרי שעה מסוימת מגיעים לפארק הגדול בפתח תקווה והאופן שבו הם נוהגים כלפי בני הנוער שמסתובבים שם הוא חרפה ואלימות קשה.
מיכל רוזין: כשאני פניתי למשטרה, אמרו לי שיש להם סמכויות לפקחים והם בעצם השלוחה שלנו.
מיכל רוזין: כשאני פונה לעירייה, רק במקרה אחד התנצלו שאולי הייתה אלימות יתר, אבל סיירות של הורים, לא בני הנוער, סיירות של הורים שנמצאים שם בשטח כדי לבחון איך מתנהגים בני הנוער ולנסות לעזור להם, ומצד שני לראות כיצד מתנהגים אליהם הפקחים ולעתים המשטרה שמגיעה, חוזרים בזעזוע עמוק ומדברים על איך מתייחסים בוודאי לבני נוער ערבים או לבני נוער אתיופים ואחרים.
מיכל רוזין: אני רוצה בכל זאת גם להוסיף עוד נקודה שלא עלתה כאן עד עכשיו וחבל שהשר לא מקשיב.
גלעד ארדן: מקשיב לכל מילה.
מיכל רוזין: נקודה מגדרית שלא עלתה כאן.
מיכל רוזין: אני רוצה להבין כיצד החוק הזה יעבוד כאשר מדובר בשוטר שרוצה לחפש על אישה.
מיכל רוזין: אני בעבר קיימתי כאן דיונים בכנסת, עוד לפני שהייתי חברת כנסת, על מעצרים קשים שבוצעו כלפי נוער הגבעות והיו שם נערות דתיות בגיל 15 ו-16 וגם 14 ואולי פחות שנעצרו וחוו פגיעה והטרדה מינית מצד השוטרים באופן שהשפיע עליהן קשה מאוד ולאחר מכן הן היו מלוות ומטופלות על ידי מרכז לסיוע בירושלים לדתיות ולחרדיות.