GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אליעזר יבלון: תראו, משרד הרווחה לא שש לקחת את המטלה על עצמו.
<אליעזר יבלון: עכשיו אני מרגיש שהמשרד, בגלל שהוא עומד כעת בחזית, לכאורה כאילו מותקף, אני אומר לכאורה ובזהירות.
<אליעזר יבלון: לא היתה לנו שום בעיה להתחיל, סליחה על הביטוי, להתקוטט בינינו ולהחליט: זה לא שלי, זה לא שלך.
<אליעזר יבלון: אבל אם משרד הרווחה לקח על עצמו את ההחלטה, שהתהליך הטיפולי בעניין הזה הוא המוביל, לא תהליך הגישורי.
<אליעזר יבלון: בכל הכבוד, אם אני מבין אותך נכון, אתה מתייחס לתהליך גישורי.
<אליעזר יבלון: אתה אומר: תשמע, התפקיד שלנו בסוף זה למצוא את הפתרון בשלב הזה ולעשות תהליך גישורי, ולא היא, ולא היא.
<אליעזר יבלון: התהליך הוא תהליך טיפולי.
<אליעזר יבלון: לכאורה אני אגיד, אני אומר לכאורה, אפשר היה לעשות את הטיפול בלי עורכי דין, אלא מה, שבשלב הזה הגיעו למסקנה מקצועית, שעזרת עורך הדין יכולה להועיל ולקדם את התהליכים, ולכן יש לעניין חשיבות.
<שלומי באשי: קרא את ה-title של החוק.
<אליעזר יבלון: לא סליחה, אני אומר לך עכשיו שיש חוק, אני עכשיו לא מתמודד אם ה-title נכון, לא נכון, אם מה שכתוב בפנים מתאים או לא מתאים, התפקיד שלי כאן הוא לוודא יישום של החוק.
<אליעזר יבלון: האחריות שלי כאן היא לוודא שיהיה יישום של החוק, ואני צריך להסביר לך איך לקחתי על עצמי את האחריות, שאני אומר שאני יודע ליישם את החוק ומה הרציונל.
<אליעזר יבלון: לכן אני אומר לך עוד דבר, כמו שאמרה בתיה, יכול מאוד להיות – אני מאמין שלא, אבל יכול מאוד להיות שאולי טעינו במספר, אבל זה רק צריך להקל על משרד האוצר לקבל את ההחלטה, שבאמת היינו כאן מאוד מאוד חסכוניים ומצומצמים.
<אליעזר יבלון: תבינו את העיקרון, העיקרון שמוביל כאן זה מוטיב טיפולי ולא מוטיב גישורי.
<מוריה בקשי כהן: האמת שמנכ"ל משרד הרווחה אמר את מה שרציתי להגיד.
<מוריה בקשי כהן: אני חושבת שהביטוי והמטרה שזה להתדיין במסגרת הטיפולית הזאת מפספס את המהות של המהות, המטרה היא דווקא לא להתדיין.
<מוריה בקשי כהן: ההתדיינות, יש לה המקומות האחרים שלה.
<שלומי באשי: מה המקומות?
<שלומי באשי: מה אתם עושים 85 יום?
<מוריה בקשי כהן: המטרה היא להימנע מהתדיינות.
<מוריה בקשי כהן: אם אין ברירה, תגיע ההתדיינות.
<שלומי באשי: אבל איך נמנעים מהתדיינות?
שולי מועלם-רפאלי: לא, סליחה, עכשיו רשות הדיבור אצל מוריה, תכתוב לך שאלות ואחר כך אנחנו נאפשר לך לדבר.
מרב מיכאלי: או לחלופין תקרא את החוק.
<שלומי באשי: עורכי דין גם יודעים לקרוא.
<מוריה בקשי כהן: הרעיון הזה לא הומצא במדינת ישראל, ובהרבה מאוד מדינות קיימים מודלים שונים, חלקם בלי עורכי דין, בדיוק בשביל הדבר הזה.
<מוריה בקשי כהן: המחשבה, כמו שנאמר כאן, של שילוב עורך הדין לסייע, בשום פנים ואופן לא לעשות פה איזושהי חוות דעת או ייעוץ משפטי ספציפי לגבי התנאים הספציפיים של כל אחד מהצדדים.
<מוריה בקשי כהן: יש פה איזה משהו מאוד כללי, יש כוונה להשתלב במקומות שצריכים בתוך ההליך הטיפולי בהיבטים משפטיים, ולכן נוספו עורכי הדין לתוך התהליך הזה.
<מוריה בקשי כהן: כמו שנאמר, ההמשך יהיה בגישור ברוב המקרים, או לפעמים בכלל בחזרה לטיפול משפחה או בכלל, יש לנו כל מיני אופציות לאן ימשיכו הצדדים.
<מוריה בקשי כהן: אני רוצה להגיד רק עוד הערה אחת, נושא הסעדים הזמניים שהוזכר כאן.
<מוריה בקשי כהן: כמובן הנושא הזה יבוא לידי ביטוי בתקנות, אבל אני מאוד מקווה – ואני חושבת שאנחנו נעשה הכול שגם התקנות יבטאו את הדברים האלה – לא בכדי ההצעה צמצמה מאוד במקום של הסעדים הזמניים.
<מוריה בקשי כהן: אני חושבת שצריך גם להיות זהירים מאוד, ואם מישהו רוצה לסכל את החוק הזה על ידי הגשת סעדים זמניים שלא בתום לב, נדמה לי שזה לסכל מטרה מאוד מאוד חשובה.
<מוריה בקשי כהן: המטרה היתה לצמצם, במשורה, ואגב לא בכדי היה פה דיון מאוד קשה סביב נושא המזונות והחזקת הילדים, ואחד הדברים שנאמרו שההסדר יהיה בתוך יחידת הסיוע כדי למנוע מצב שעכשיו דרך הסעדים לעשות את כל ההליך כולו.
<מוריה בקשי כהן: אנחנו מאוד מקווים שלשכת עורכי הדין תשתף פעולה.
<מוריה בקשי כהן: גם יש תקנות ויש דין ויש דיין כדי לא לסכל הכול על ידי תרגילים של סעדים זמניים.
<מוריה בקשי כהן: בהקשר הזה באמת נדמה לי שכולנו צריכים להשתדל לשרת ולעזור לצדדים לממש את המטרה הזאת ולמנוע את ההתדיינות הזאת, ולא לעשות גם את ההליך הטיפולי וגם למצוא את הערוצים שנצליח לברוח להתדיינות בכל זאת – נדמה לי שזה אינטרס משותף של כולם.
<מיכל פיין: אתית של עורכי דין בפגישת הייעוץ הראשונות ליישוב הסכסוך, גם בהתדיינות משפטית כאופציה, לא כאופציה היחידה.
<מיכל פיין: התדיינות משפטית בבית משפט היא אופציה, היא לא דבר אחד.
<שלומי באשי: את אומרת שעורכי דין קובעים שהאופציה היחידה היא בית משפט?
<מיכל פיין: אני עורכת דין מיכל פיין מעמותת "להתגרש בשלום", גם עורכת דין וגם מגשרת.
<מיכל פיין: בהקשר של עורכי הדין, בתור עורכת דין אני רוצה לתת זווית אחרת.
<מיכל פיין: אמנם השם שלי חתום על הצעת החוק של חברת הכנסת מרב מיכאלי ואני שותפה בניסוח שלו, אבל אני רוצה להביא פן נוסף, שאומר שבמקומות רבים בעולם יש חובה אתית של עורכי דין לענייני משפחה בפגישת הייעוץ הראשונה לפרוס בפני הלקוח את האפשרויות הראשונות ליישוב הסכסוך, גם בהתדיינות משפטית כאופציה, לא כאופציה היחידה.
<מיכל פיין: מטרת החוק הזה לשנות את ה-default.
<שלומי באשי: מה את אומרת בעצם?
<שלומי באשי: את אומרת שעורכי דין קובעים שהאופציה היחידה היא רק בית משפט?
<שלומי באשי: אני רוצה לשמוע מה אתם אומרים פה, זה מדהים.
<מיכל פיין: אני מסבירה את החוק, וחבל שחברי לא מקשיב לי.
<מיכל פיין: מדובר בהליך מקדמי, שמקדים את ההתדיינות המשפטית.
<מיכל פיין: זו לא התדיינות משפטית, זה הליך מקדמי שבו יחידת הסיוע עם אנשי המקצוע המצוינים שלה, בסיוע של עורך דין שמתמחה ביישוב סכסוכים בהסכמה בפן הרחב של הביטוי, יסייע להם לבחור את הדרך שבה הם רוצים להיפרד, את הדרך.
<מיכל פיין: הבחירה שלהם וצריך לתת להם אופציות.
ניסן סלומינסקי: אני מתנצל, יצאתי לדבר, אז יאיר פינס בחוץ לארץ ודיברתי עם רבקה שהיא האחראית.
מרב מיכאלי: היא גם בחוץ לארץ.
שולי מועלם-רפאלי: אבל היא כנראה בחוץ לארץ שמאפשר שיחת טלפון.
ניסן סלומינסקי: בראייה שלהם בוודאי שהם רוצים את החוק.
ניסן סלומינסקי: הבקשה לגבי התקנים החדשים הם קיבלו רק בשבוע האחרון, היא יכולה להגיד אפילו כשהיא היתה בשדה התעופה.
ניסן סלומינסקי: מהבחינה הזאת, בוודאי שאני לא רוצה להתלות את האשמה בהם, אבל הסיכום הוא שאנחנו לוקחים אחריות והתקנים האלה ימומשו, סך כול התקנים האלה ימומשו.
ניסן סלומינסקי: אם זה היה בנוהל מסודר, יכול להיות שכבר הכול היה מסודר, רק לא היה להם הזמן וכו', אז יכול להיות שהמשרדים יצטרכו בנושא הזה – זה דבר חדש שלא היה כשביקשו בהתחלה.
ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב, לאחר הלחץ שלי, כרגע אפשר להגיד שהתשובה היא חיובית.
<אליעזר יבלון: הם ימומשו לא על מה שיש כרגע במשרד, אלא זה בנוסף, זה צריך להיות ברור.
ניסן סלומינסקי: אמרתי להם שאם הם מתכוננים לקחת תקנים משלכם, לא עשינו דבר.
ניסן סלומינסקי: כשאנחנו מדברים על תקציב, זאת המהות.
ניסן סלומינסקי: אני יכול לראות את ההבנות שלנו כאילו זה סגור, אבל בדרך כלל עם אנשי האוצר הסיכומים שלנו הם סיכומים, אז אני רואה את זה כדבר סגור.
ניסן סלומינסקי: אם תתעורר במשך הזמן בעיה, אני מקווה שלא, תודיעוני, אבל כרגע אני רואה את זה כדבר סגור שהתקנים האלה יהיו.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שיצטרכו לשבת אתכם, לראות למה 14 תקנים וכו', יש להם תמיד השאלות הרגילות, אבל אתם תענו להם, ובסך הכול בוודאי שהם בעד החוק ורוצים את זה.
<אמי פלמור: אזכיר לך שרצית שגם יהיה פרויקטור.
ניסן סלומינסקי: לפני הפרויקטור, התאריכים שקיבלתי פה הם תאריכים – מתווה ולוח זמנים ליישום חוק להסדר התדיינות בסכסוכי משפחה, על פי דרישת יושב ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.
<ענת ענבר: אנחנו כתבנו לגבי פרסום מכרז רשימה פנימית, קיבלנו אישור מהנציבות.
<ענת ענבר: הם עכשיו צריכים ליצור לנו תקנים וירטואליים.
<ענת ענבר: אני מקווה שתוך שבוע, 10 ימים המכרז מפורסם, קיבלנו אישור.
ניסן סלומינסקי: התאריכים שכתובים פה הם בסדר?
<ענת ענבר: דיברנו על כך שעד יוני 2016 - - -
ניסן סלומינסקי: יש לי בעיות, כי כתוב שפרסום מכרז רשמי פנימי, או לחלופין מכרזים פנימיים, יהיה באחד בינואר 2015.
<ענת ענבר: לא, 2016.
ניסן סלומינסקי: אני יודע, זה צריך להיות 2016, אבל מאחר שזאת פעם שנייה שזה חוזר על עצמו, כי בפעם הקודמת כתבתם לי גם: בכוונתנו להביא את התקנות לפי החוק לאישורה של ועדת החוקה עד ל-1.2.2015.
שולי מועלם-רפאלי: ענת ואדוני המנכ"ל, כל ה-2015 שלכם צריך להשתנות ל-2016.
ניסן סלומינסקי: במכתב שמשרד המשפטים שלח לי כתוב שאתם מתחייבים להביא את התקנות לפי החוק לאישורה של ועדת החוקה עד ל-1.2.2015.
<ענת ענבר: זאת טעות.
ניסן סלומינסקי: שאלתי מאחר שראיתי שזה חוזר כמה פעמים בסיטואציות שונות.
ניסן סלומינסקי: אם כך, נסכם ונאמר: אל"ף, אני חוזר ומברך – לא בגלל זה, אלא בגלל ששניכם ביחד נמצאים פה, זה משהו חדש.
ניסן סלומינסקי: חוץ מזה, אתם מוזמנים מאוד לבוא גם כל אחד בנפרד לדיונים.
מרב מיכאלי: אל"ף – פרויקטור, ויש גם עניין של איסוף נתונים, שזה גם דבר מאוד מאוד משמעותי.
ניסן סלומינסקי: לגבי הפרויקטור, אני מניח שבסיטואציה של היום זה צריך להיות מישהו שלך, אתה תקבע אליעזר יבלון.
<אליעזר יבלון: אני אעביר שם ליושב ראש הוועדה.
ניסן סלומינסקי: בסדר, אבל זה יהיה מהמשרד שלך.
<אליעזר יבלון: כן ברור, האחריות של המשרד שלנו.
<אליעזר יבלון: זה לא יכול להיות פרויקטור מלבד המשרד שלנו.
מרב מיכאלי: אדרבה ואדרבה, רק אנחנו רוצות מישהו שיתכלל, שיהיה תכלול – תכלול איכותי, אם אפשר.
<אמי פלמור: יהיה, יהיה.
ניסן סלומינסקי: באופן מעשי, יבורך החוק.
שולי מועלם-רפאלי: יבורכו המחוקקים והמחוקקות.