GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעל גרמן: זה שאנחנו מורידים מהם את העול הכספי, זה נהדר אבל אנחנו עדיין משאירים עליהם את המטלה להוכיח שבאמת תיגרם להם פגיעה נפשית בעקבות זה שהעבריין יבוא ויעבוד לידם.
יעל גרמן: אני שואלת איך לא תיגרם?
יעל גרמן: זה נראה לי מובן מאליו שיש פגיעה נפשית ולמה צריך להטיל על נפגע או נפגעת עבירת מין גם את המטלה של להוכיח שייגרם לה נזק נפשי בעקבות זה שהעבריין יגור לידה או יעבוד ליד מקום מגוריה.
ניסן סלומינסקי: שאלה נכונה.
ניסן סלומינסקי: שוב, היא מחוץ למסגרת הנושא בו אנחנו דנים.
<אורי שלומאי: זאת שאלה נכבדה שהיא מחוץ להצעת החוק הספציפית הזאת, אבל אני רוצה להגיד שהצעת החוק הזאת באה גם בצורה מסוימת לעזור בעניין הזה.
<אורי שלומאי: אם לנפגע העבירה יש סיוע משפטי שלא עולה לו כסף ואפשר לסייע לו בעניין הזה, אני חושב שזה בהחלט יכול לעזור.
יעל גרמן: האם ניתן לשנות גם את החוק הזה?
יעל גרמן: האם ניתן לבוא ולומר שלא צריך לקבוע נזק?
יעל גרמן: זאת אומרת שזה לא קריטריון למתן הסיוע?
<מוריה כהן בקשי: לא ניכנס לגמרי לדיון הזה, אבל החוק הזה בכל זאת הוא באיזונים בין פוגע שכבר שוחרר ממאסר וצריך לראות את הנסיבות - - -
יעל גרמן: אם לא היו איזונם, אני הייתי אומר שבכלל אסור לו לחזור במשך שנה למקום בו הוא עשה את העבירה, אבל אני מבינה שיש איזונים.
זאב בנימין בגין: מה זה המקום?
זאב בנימין בגין: המקום הוא הרצליה או 300 מטרים מבית הנפגע?
יעל גרמן: אם זה שכן, הוא לא יכול לחזור למקום מגוריו במשך שנה.
יעל גרמן: הוא גם לא יכול לעבוד בסמוך למקום מגוריו או שהייתו של הנפגע.
יעל גרמן: זה מה שאני הייתי אומרת אבל אני מבינה שיש איזונים ואני אפילו לא מעלה את זה כי אני כן מכירה גם בזכויותיו של הפוגע.
<מוריה כהן בקשי: אני רוצה להגיד רק בהקשר שלנו שגם מבדיקה שלנו וגם מהכרות שלנו עם הסיוע המשפטי בתחומים אחרים, המבחן של העילה המשפטית שנשאר כאן הופעל מאוד מאוד לקולה.
<מוריה כהן בקשי: ברגע שיש איזשהו סיכוי, הם ייתנו את הייצוג.
יעל גרמן: האם אפשר לקבל נתונים על כמה פניות היו לסיוע משפטי להרחקת עבריין מין?
ניסן סלומינסקי: עשרים בשנה?
<מוריה כהן בקשי: בשנת 2014 – מידע שקיבלתי מהפרקליטות – היו עשרה מקרים כאלה.
יעל גרמן: מה היו ההאשמות?
ניסן סלומינסקי: מה הפוטנציאל?
<הדס גבריאל זני: הרבה יותר, אבל החוק הזה לא יושם.
<הדס גבריאל זני: עד היום מי עשה את זה, אלה ארגוני המגזר השלישי.
ניסן סלומינסקי: אבל יש אנשים שאין להם מגבלה כספית.
<הדס גבריאל זני: הם לא מודעים לזה.
<הדס גבריאל זני: הם לא מודעים לאפשרות ולדעתי זה גם התפקיד שלנו כסיוע משפטי, כמי שלקח את זה על עצמו, גם ליידע באופן כזה או אחר ובשיתוף פעולה עם כל הגורמים.
<נועה ברודסקי לוי: חשוב לציין שבחוק עצמו כן יש אפשרות שהפרקליטות או הרווחה יגישו בעיקרון את הבקשה.
<נועה ברודסקי לוי: הלכה למעשה, לפי מה שאני מבינה מנתונים ששמענו בעבר, זה לא נעשה ואלה רק נפגעי העבירה שיכולים לעשות את זה בפועל.
<כרמית פולק כהן: נאמר מפורשות בדיונים קודמים שזה הליך אזרחי הם מתעסקים רק בהליך פלילי.
<כרמית פולק כהן: יש להם כאילו הנחיית פרקליט המדינה שקובעת מפורשות שהם לא עושים את זה.
ניסן סלומינסקי: צריך להבין שבלי הנפגע קשה מאוד.
ניסן סלומינסקי: לדוגמה, אישה שנפגעה מבעלה, הוא ישב בבית סוהר ועכשיו הוא משתחרר, יכול להיות שהוא חוזר הביתה, יכול להיות שהוא חוזר לדירה שהוא שכר ליד ויכול להיות שהאישה אומרת שאולי אחרי שהוא ריצה את עונשו, אולי יוכלו לפתוח שלום בית.
ניסן סלומינסקי: פתאום הפרקליטות תגיש במקומה דרישה להרחקה וכולי.
ניסן סלומינסקי: לכן אני אומר שתמיד צריך לשאול את הנפגע כי יכול להיות שלנפגע יש חישובים נוספים ששווה לשמוע ורק אחרי שיודעים שזה רצונו, אז צריך לפעול אבל לא לפעול בלי לשאול אותו כי לפעמים יצא בדיוק ההפך ממה שהוא רצה.
<נועה ברודסקי לוי: ברור.
<נועה ברודסקי לוי: המקרים עליהם אנחנו שמענו אומרים ההפך.
<נועה ברודסקי לוי: נפגעים שפנו לפרקליטות בבקשה והפרקליטות אמרה שהיא לא עושה את זה בפועל.
יעל גרמן: כי היא קיבלה הנחיה.
ניסן סלומינסקי: עכשיו יהיה הסיוע המשפטי.
<רינת וייגלר: הלשכה המשפטית, משרד הרווחה.
<רינת וייגלר: אני רוצה להעיר בהקשר הזה אמנם לפי החוק לפקידי סעד יש אפשרות ליזום הליך, אבל קודם כל צריך לפנות לפקידי סעד.
<רינת וייגלר: פקידי הסעד לא ייזמו כניסה לתוך המשפחה ובוודאי לא במצב שלא פנו אליהם.
<רינת וייגלר: שנית, הם גם בעצם לא מיומנים לייצוג בבית המשפט אלא בית משפט לנוער.
<רינת וייגלר: נקודה שלישית שחשובה מאוד לדעתי בהקשר של החוק הזה, שיש כאן העצמה גדולה מאוד של מתן כוח גדול בידי הנפגעים.
<רינת וייגלר: זאת אומרת, זה לא ייצוג על ידי פרקליטות שיש לה כל מיני הנחיות, זה הרי לא ייצוג ישיר של הבן אדם אלא היא באת כוח היועץ המשפטי.
<רינת וייגלר: יש כאן בעצם ייצוג ישיר של נפגע העבירה ובזה לדעתי יש גם העצמה הרבה מעבר לייצוג הספציפי בהליך המשפטי.
<הדס גבריאל זני: אני חושבת שנוצר כאן תיקון של עיוות שהיה בחוק כי לנאשם כן יש זכות לקבל סניגור מטעם הסנגוריה הציבורית וחשוב לומר את זה.
<הדס גבריאל זני: שנית, אנחנו נכשיר צוות של עורכי דין שתהיה להם מומחיות ספציפית בנושא הזה כי זה מאוד מאוד חשוב.
<הדס גבריאל זני: נעשה זאת גם בשיתוף פעולה עם איגוד מרכזי סיוע למרכזי עבירה.
<הדס גבריאל זני: אנחנו נכונים לעשות את ה.
<הדס גבריאל זני: אני חושבת שזה תיקון מאוד מבורך.
<הדס גבריאל זני: כל הדיונים על נזק ממשי, על מדוע הפרקליטות לא מגישה בקשות, אלה דיונים שכבר נדונו וכעת אנחנו רוצים להתחיל לייצג.
<הדס גבריאל זני: אנחנו מוכנים לזה.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה הערה אחת שתייצג גם את הצד השני.
ניסן סלומינסקי: אצלנו במשפט העברי מקובל "וחי אחיך עמך".
ניסן סלומינסקי: הכוונה כאן שאחרי שאדם משלם את חובו לחברה, הוא נקרא אחיך וצריך גם לסייע לו לחזור לחברה ולא להישאר מנודה לכל החיים ובתנאי שבאמת הוא חזר.
ניסן סלומינסקי: לכן, כשעושים את זה, כמובן שהדבר הראשון שצריך לעשות זה להסתכל על הנפגע עצמו אבל מצד שני צריך לעשות זאת בגישות מסוימת כדי לא לפגוע בנאשם יכול להיות שהוא שילם את חובו ורוצה לחזור ולא לפגוע.
ניסן סלומינסקי: צריך תמיד לעשות זאת בשום שכל.
<ליאת קליין: אני רוצה להגיד משפט.
ניסן סלומינסקי: את קבועה אצלנו.
ניסן סלומינסקי: נמצאת כאן כל יום.
זאב בנימין בגין: עושה עבודה מעולה.
זאב בנימין בגין: תמשיכי לנדנד כאן.
ניסן סלומינסקי: היא לא צריכה לנדנד.
ניסן סלומינסקי: ראית איך העברת את החוקים מהיום למחר.
ניסן סלומינסקי: אתמול שני החוקים עברו.
<ליאת קליין: אני כן רוצה להתחבר לשני הדברים וקודם כל לברך.
<ליאת קליין: זה דיון להכנה לקריאה שנייה ושלישית ואני רוצה לומר המון תודה.
<ליאת קליין: אני גם רוצה לומר שנפגשנו עם שרת המשפטים מיד עם כניסתה לתפקיד, היא התחייבה שזה יטופל ויעבור במושב הזה ואכן היא עמדה בזה.
<ליאת קליין: אני רוצה לומר על זה תודה ותודה גם לאגף לסיוע משפטי שלוקח את זה על עצמו ברצינות הראויה.
<ליאת קליין: אני כן רוצה לומר שהחוק הזה נעשה אחרי הרבה מאוד מחשבה, גם חוק המגבלות עצמו וגם התיקון הזה.
<ליאת קליין: זה נעשה באמת מתוך הרצון לאזן גם בין אותו נאשם שחוזר לחברה.
<ליאת קליין: זה לא חוק עונשין.
<ליאת קליין: המטרה היא לא להעניש אותו אלא למנוע פגיעה נוספת ולמנוע איזשהו נזק מיותר לשני הצדדים.
<ליאת קליין: החוק הזה כן מאזן את זה ואני חושבת שאנחנו עושים כאן תיקון חשוב.
<ליאת קליין: לגבי השאלה הקודמת, אני חושבת שחוץ מהיידוע והעדכון, אולי משרד המשפטים יכול לדבר על איזשהו קמפיין ליידע על הזכות הזאת ועל התיקון החדש שהוא עושה.
ניסן סלומינסקי: למרות שעוד לא אישרנו את החוק הזה לקריאה שנייה ושלישית, ביקשנו כבר מוועדת הכנסת שתשחרר את זה מחובת הנחה כדי שגם ביום העמוס והנורא הזה, האחרון למושב זה, הוא יעלה לדיון, יאושר ויהפוך לחוק כך שלא נצטרך לחכות עד המושב הבא.
ניסן סלומינסקי: זה יאושר וזה יעלה להצבעה במליאה.
זאב בנימין בגין: אתה ביקשת שיידעו אותך או אותנו אחרי הבירור.
זאב בנימין בגין: אני מציע – אני מקווה שלא תיפגע – שתהיה הקצבה של זמן לעניין הבירור.
זאב בנימין בגין: עכשיו קיץ, נוסעים, באים, קייטנות, ילדים, קשה לעשות דברים, אחר כך חגים, אבל מתי שהוא בסמוך לתחילת המושב.
<נועה ברודסקי לוי: זה נושא שקשור לדיון שכבר ערכנו ואמרנו שנעשה המשך מעקב אחרי יישום חוק זכויות נפגעי עברה.
<נועה ברודסקי לוי: אפשר שאם ייקבע דיון בקרוב, הם יצטרכו לתת את התשובה עד הדיון הזה.
ניסן סלומינסקי: אתה תעדכן את נועה.
ניסן סלומינסקי: נקיים ישיבת מעקב אחר הדיון שקיימנו.
<נועה ברודסקי לוי: הפרקליטות צריכה להעביר את המידע.
ניסן סלומינסקי: בלי קשר לזה, אתה תעשה את ההשתדלות שלך כמה שיותר מהר ותעמוד בקשר עם נועה ותדווח לה.
<אורי שלומאי: יבוצע.
אורי מקלב: אני רוצה להודות על כך שאנחנו מגיעים לקריאה שנייה ושלישית של החוק הזה מכיוון שבדיונים הקודמים שהיו כאן הוצף דבר אחד שהוא מאוד חשוב.
אורי מקלב: המקרה הזה של נפגעי מין, הקשר שיכול להיות הרבה יותר מעבירה אחרת בין הפוגע לבין הנפגע מכיוון שחלק גדול מהעבירות האלה נעשות דווקא בסביבה הקרובה.
אורי מקלב: לכן, גם מתוך הניסיון שלנו בעבר, דווקא הקרבה, דווקא חזרת המצב, לכן אנחנו כאן מחמירים.
אורי מקלב: החלק הזה שיש לנו כאן, אנחנו צריכים למדוד את מידת הפגיעה בנפגע, בקרבה, אני חושב שההתערבות יותר מדי עמוקה.
יעל גרמן: הערנו על כך.
יעל גרמן: הם אמרו שהולכים לקולה בנושא הזה.
ניסן סלומינסקי: זה לא סותר.
ניסן סלומינסקי: אם צריך להיות דיון על הנושא הזה, במסגרת המתאימה.
ניסן סלומינסקי: כאן זה בא רק לסייע ולהוריד מגבלה.
ניסן סלומינסקי: אם עד היום הייתה מגבלה שמי שמרוויח מעל סכום מסוים לא זכאי לסיוע משפטי, למרות שהוא נפגע, כאן אנחנו באים ומסירים את המגבלה הזאת ומאפשרים לכל אחד לקבל את הסיוע המשפטי.
ניסן סלומינסקי: דיברנו גם על האקטיביות.
אורי מקלב: אני חוזר ואומר שיש פוגעים שעברו כל מיני סדנאות ועברו טיפולים שונים.
אורי מקלב: אנחנו רוצים שהם יחזרו לחברה.
ניסן סלומינסקי: את זה הזכרתי ודיברתי על זה.
אורי מקלב: אנחנו רוצים שיהיה לו מקום עבודה ושלא יחזור לפשע.
יעל גרמן: כיוונת לדעת גדולים.
ניסן סלומינסקי: אמרתי שזה שריצה עונשו לחברה נחשב כאחיך.
אורי מקלב: אנחנו יודעים את הבעייתיות בעניין הזה, אבל.
ניסן סלומינסקי: אפשר להקריא.
<נועה ברודסקי לוי: לפני כן, הערה קטנה.
<נועה ברודסקי לוי: נאמר כאן אבל רציתי שבכל זאת זה יחודד.
<נועה ברודסקי לוי: בדברי ההסבר – יש את סעיף 4 לחוק הסיוע המשפטי שקובע שיינתן שירות משפטי כאשר יש סיכוי סביר לקבלת אותה בקשה – נאמר שלעניין הזה ייבדק הנושא של הנזק הנפשי.
<נועה ברודסקי לוי: רציתי בכל זאת איזושהי התייחסות למה ייבדק כדי שלא תהיה פגיעה יתר על המידה בפרטיות של הנפגע.
<נועה ברודסקי לוי: רק לשם ההבהרה.
<הדס גבריאל זני: אני חושבת שמה שנדרש בחוק.
<הדס גבריאל זני: הרי צריך להגיש חוות דעת מסוימת לבית המשפט וזה משהו שאנחנו נידרש לו.
<הדס גבריאל זני: כפי שמוריה אמרה, אנחנו ניישם את החוק הזה לקולה.
<הדס גבריאל זני: זאת אומרת, על מנת שלא יוגשו בקשות סרק, ובית המשפט גם עמד על זה בפסיקה, אנחנו נצטרך להגיש את זה כמו שצריך.
<הדס גבריאל זני: זאת הכוונה לעניין הנזק הנפשי.
אורי מקלב: מקובל בחקיקה לעשות דבר הזה?
אורי מקלב: זה לא בתקנה?
אורי מקלב: למה זה צריך להיות בחקיקה?
אורי מקלב: בסנגוריה הציבורית יש מדידה האם יש סיכוי סביר או לא?
<נועה ברודסקי לוי: בחוק הסיוע המשפטי יש סעיף שמתייחס לנושא של הסיכוי הסביר.
<נועה ברודסקי לוי: זה לא שכאן עושים איזשהו שינוי.
<נועה ברודסקי לוי: אני ביקשתי הבהרה איך זה ייבדק.
<הדס גבריאל זני: בכל תיקוני החקיקה שיש לנו בנושא, תיקוני חקיקה שפוטרים ממבחני הזכאות הכלכלית, תמיד מתייחסים להיבט של סיכוי משפטי - אנחנו בכל זאת גוף משפטי - וזאת ברירת מחדל.
ניסן סלומינסקי: אם לא תהיה הבקרה הזאת ויגישו, בסוף יהיה זאב זאב.
ניסן סלומינסקי: אחרי שבית המשפט יראה עוד פעם ועוד פעם שזה לא רלוונטי, כאשר יגיע משהו אמיתי, הוא כבר יתייחס לזה במעין זלזול.
זאב בנימין בגין: תפקידנו לחסוך בזמנו היקר של בית המשפט.
זאב בנימין בגין: בכל מקרה הסחבת היא רבה.
אורי מקלב: בינתיים אנחנו אומרים שיש מספר נמוך.
ניסן סלומינסקי: דיברנו גם על זה.
ניסן סלומינסקי: יש מעט מאוד.
<אורי שלומאי: עוד הערה קטנה בהמשך להערתה של נועה.
<אורי שלומאי: אנחנו כתבנו בדברי ההסבר כאשר יהיה בסיס סביר.
<אורי שלומאי: בסיס סביר זה מבחן מאוד רחב.
<נועה ברודסקי לוי: נקריא את הצעת החוק.
<נועה ברודסקי לוי: הצעת חוק הסיוע המשפטי (תיקון מס' 14) (סיוע משפטי לנפגעי עבירות מין בהליכים לפי חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה), התשע"ה-2015 תיקון התוספת בחוק הסיוע המשפטי, התשל"ב-1972, בתוספת, אחרי פרט 7 יבוא: "8.
<נועה ברודסקי לוי: לנפגע עבירת מין, בכל הנוגע להליכים לפי חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה, התשס"ה-2004, וסעיף 3 לא יחול".
ניסן סלומינסקי: מי בעד אישור הצעת חוק הסיוע המשפטי (תיקון מס' 14) (סיוע משפטי לנפגעי עבירות מין בהליכים לפי חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה), התשע"ה-2015?
ניסן סלומינסקי: יישר כוח גם לכם, גם לגופים הציבוריים וגם למערכת שלכם.
ניסן סלומינסקי: נמשיך הלאה לעשות כמיטב יכולתנו בסיטואציות האלה.
ניסן סלומינסקי: על סדר היום בחירת נציג הכנסת לוועדה המציעה מועמדים למשרת היועץ המשפטי לממשלה.
ניסן סלומינסקי: מי שנרשם ומי שמחליט לרדת, שיאמר.
ניסן סלומינסקי: קארין אלהרר.
קארין אלהרר: נוכחת.
ניסן סלומינסקי: ואת נשארת.
ניסן סלומינסקי: ענת ברקו.
ניסן סלומינסקי: נשארת.
ניסן סלומינסקי: יוסף ג'בארין.
יוסף ג'בארין: נוכח ונשאר.
ניסן סלומינסקי: ציפי.
ציפי לבני: יורדת.
מיכל רוזין: יורדת.
ניסן סלומינסקי: נשארנו עם שלושה מועמדים.
ניסן סלומינסקי: מאחר והבחירות שמית, אנחנו נקריא שם וכל אחד מחברי הוועדה שאני אקריא את שמו יאמר במי הוא בוחר ודורית תסמן.
ניסן סלומינסקי: שוב אני מקריא את השמו לפי סדר א'-ב': קארין אלהרר, ענת ברקו ויוסף ג'בארין.
אורי מקלב: אפשר לעשות הצבעה חשאית?
<דורית ואג: התקנון קובע.
אורי מקלב: גם אם יש הסכמה?
<דורית ואג: כתוב שבחירת נציג הכנסת תהיה בהצבעה גלויה.
אורי מקלב: אבל אם יש הסכמה של כולם?
ניסן סלומינסקי: אי אפשר.
ניסן סלומינסקי: אם ההצבעה הייתה חשאית, יכול להיות שהיו גם מועמדים אחרים ואנשים היו עושים אחרת, אבל במפורש כתוב בתקנון.
קארין אלהרר: אבל אם יש הסכמה של כולם?
ניסן סלומינסקי: אמרנו שגם התייעצות סיעתית כבר נוצלה כי את הישיבה עשינו רק להצבעה וגם את הנושא של נושא חדש הורדנו מהפרק.
ניסן סלומינסקי: נשאר לנו רק להצביע.
יוסף ג'בארין: חשוב לי לומר לפרוטוקול.
יוסף ג'בארין: אנחנו שלושה מועמדים ואלה לא מועמדים רבים.
יוסף ג'בארין: אני אשמח אם תינתן לכל מועמד דקה או שתיים.
ניסן סלומינסקי: לאור בקשתך בדקתי קודם לכן ואמרו לא.
ניסן סלומינסקי: יש הצבעה.
ניסן סלומינסקי: נקודה.
ניסן סלומינסקי: אפשר היה לעשות במשך השבוע האחרון, כל אחד היה יכול להציג את עצמו אבל היום אנחנו מצביעים.
<דורית ואג: מירב בן ארי מחליפה את מייקל אורן.
<דורית ואג: במי את בוחרת?
מירב בן ארי: ענת ברקו.
<דורית ואג: בני בגין?
זאב בנימין בגין: ענת ברקו.
<דורית ואג: יואב בן צור?
יואב בן צור: ענת ברקו.
<דורית ואג: ענת ברקו?
ענת ברקו: בי.
<דורית ואג: יעל גרמן?
יעל גרמן: קארין.
<דורית ואג: מאיר כהן?
מאיר כהן: קארין.
<דורית ואג: ציפי לבני?
ציפי לבני: קארין אלהרר.
אורי מקלב: גברת ענת ברקו.
<דורית ואג: רויטל סויד?
רויטל סויד: קארין.
<דורית ואג: ניסן סלומינסקי?
ניסן סלומינסקי: ענת.
<דורית ואג: אוסאמה סעדי?
אוסאמה סעדי: יוסף ג'בארין.
<דורית ואג: נורית קורן?
נורית קורן: ענת.
<דורית ואג: מיכל רוזין?
מיכל רוזין: יוסף גב'ארין.
אורי מקלב: זאת הפתעה.
ניסן סלומינסקי: רבותיי, התוצאה היא שענת ברקו נבחרה ברוב של שבעה קולות.
ניסן סלומינסקי: קארין אלהרר קיבלה ארבע קולות ויוסף ג'בארין קיבל שני קולות.
ניסן סלומינסקי: מרגע זה, את הנציגה של הכנסת ובעיקר נציגה של הוועדה.
ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים לאחל לך הצלחה גדולה ושבאמת תזכו להמליץ על המועמדים הכי מתאימים לתפקיד היועץ המשפטי לממשלה.
אורי מקלב: אני יכול להגיד לה מה לא, אבל מה כן, אני לא יכול.
ענת ברקו: אני מודה לכבוד היושב ראש ואני מודה לחברות שגיליתם כאן.
ענת ברקו: תודה רבה לכולם.
ניסן סלומינסקי: בוקר טוב, אנחנו פותחים את ישיבת ועדת החוקה, חוק ומשפט.
ניסן סלומינסקי: את חלקכם אני מכיר ואת חלקכם נכיר.
ניסן סלומינסקי: אנחנו דנים בהוראות הבחירות (דרכי תעמולה) (סדרי הדין בבקשות ועררים), התשע"ה–2015.
ניסן סלומינסקי: אני מבין שאם אנחנו דנים בזה, זה לא אומר שיש בחירות בזמן הקרוב, זה רק בראייה עתידית.
<סיגל קוגוט: ההפך הוא הנכון, דנים בזה כשאין בחירות בזמן הקרוב.
ניסן סלומינסקי: זאת ראייה לטווח רחוק.
ניסן סלומינסקי: הכול בשובה ונחת, שלא יהיה ברגע האחרון.
ניסן סלומינסקי: סיגל, את תובילי?
<סיגל קוגוט: בסדר, ודין כמובן יסביר, כי הוא כתב את התקנות, אבל הנוהל הזה – חלקו משקף נוהל ישן שהיה, חלק מההוראות זהות, חלק שונו, והטריגר לו נבע מתיקון שעשינו עובר לבחירות, שיצר ניסוי, שיחול עכשיו במשך כמה שנים, לשלב את השופטים המחוזיים בדיונים לפי חוק התעמולה.
ניסן סלומינסקי: כלומר, שבמקום שכל תלונה הכי קטנה תגיע ישר לשופט העליון, או לשופטת, זה יפוזר ויוכלו לדון בזה שופטים מחוזיים.
<סיגל קוגוט: יש פה איזה מנגנון שהחוק איזן, מצד אחד לעשות את הביזור הזה שגם יקל על מתדיינים כפי שאמרת, ולא יביא דברים זוטים מלכתחילה לשופטת של בית משפט עליון, ומצד שני שזה לא יבוזר יותר מדי.
<סיגל קוגוט: לכן החוק קבע, שיתמנו וכבר התמנו שישה שופטים מחוזיים בששת מחוזות השיפוט, שיש היום לפי חוק בתי המשפט.
<סיגל קוגוט: השופטים האלה ידונו רק בתיקים של רשויות מקומיות.
ניסן סלומינסקי: זה כבר קיים על פי חוק, או שזה רק תלוי בשינוי שלנו?
<סיגל קוגוט: זה קיים כבר על פי חוק, והשופטים האלה מונו.
<סיגל קוגוט: מה שהנוהל הזה עושה זה שבצד זה שהוא מרענן את הנוהל הקיים לדיונים גם בפני השופטת חיות בכל מיני עתירות לפי חוק התעמולה שיש אצלה, והשופטת – הסמכות שלה היא לא רק לפי חוק התעמולה.
<סיגל קוגוט: שופט של בית משפט עליון רשאי לדון גם בתלונות על עבירות בחירות, כי לפני כשתי כנסות המחוקק הגיע למסקנה שבמקום לרוץ למשטרה אחרי כל פעם שיש עבירות בחירות, שזה לא בדיוק בסדר העדיפויות העליון של המשטרה, עדיף למנוע את העבירות האלה מלכתחילה, ולכן הוא הסמיך את יושב ראש ועדת הבחירות המרכזית להוציא צווי מניעה לא רק על פרסומים לא הולמים ועל תשדירים לא טובים, אלא גם על עבירות של זיופי בחירות, של איומים, של חרמות, ולכן ליושב ראש עצמו יש סמכות לדון במגוון גדול מאוד של עבירות, שהוא לא רק לפי חוק התעמולה, אלא גם לפי חוק הבחירות, גם לכנסת וגם לרשויות המקומיות.
ניסן סלומינסקי: ואת זה לא נותנים?
<סיגל קוגוט: את זה לא נותנים לשופטים המחוזיים.
<סיגל קוגוט: מה שאמרו לשופטים המחוזיים זה שבבחירות לרשויות המקומיות בלבד, לא לכנסת, בבחירות לרשויות המקומיות בנושאים שקשורים לחוק התעמולה, קרי: שימוש בחיילים ובקטינים לענייני תעמולה, שימוש בנכסים של העירייה בשביל תעמולה, כל מיני מגבלות שיש על שלטי חוצות, ניקוי העיר אם תלית במקום לא טוב ולכלכת את כל העיר.
ניסן סלומינסקי: אם זה טוב למוניציפלי, למה זה לא טוב לכנסת?
<סיגל קוגוט: ראשית, אנחנו עושים ניסוי.
<סיגל קוגוט: היה חשש גדול מאוד אצל חברי הכנסת להוריד את זה למטה, רצו לראות איך זה מתנהל.
<סיגל קוגוט: בין היתר זה גם נובע מכל מיני מגעים, שדין יוכל אולי לפרט עליהם, בין ועדת הבחירות המרכזית להנהלת בתי המשפט.
<סיגל קוגוט: השופטים המחוזיים לא כל כך התלהבו, הנהלת בתי המשפט לא כל כך התלהבה, שעכשיו עם כל המשימות שיש לשופטים הם יצטרכו גם לדון בתיקים האלה, אבל יצרו איזשהו מנגנון שאמרו: בסדר, בוא ניתן את זה לשישה שופטים ורק בבחירות לרשויות המקומיות ורק בנושאים של תעמולה, נראה איך זה פועל.
<סיגל קוגוט: אם זה יפעל בצורה יפה, אפשר יהיה כפי שאתה אומר, לראות אם ראוי וטוב לשלב את זה.
ניסן סלומינסקי: הם לא לקחו סיכון, כי בחירות מוניציפליות זה פעם בחמש שנים.
ניסן סלומינסקי: פה זה יכול להיות פעם בשנה וחצי, שנתיים, אז זה עומס גדול מדי.
<סיגל קוגוט: לגבי הבחירות המוניציפליות, לפעמים גם יש איזה יתרון ללוקליות של השופט, שמכיר את צאן מרעיתו באותו מקום, וזה יכול לסייע דווקא.
<סיגל קוגוט: מעבר לביזור, זאת גם נגישות לערכאות וגם אדם יושב בתוך המקום שאותו הוא יושב.
ניסן סלומינסקי: זה חשוב שאת מדגישה שזה רק למוניציפלי ורק בנושא של חוק תעמולת הבחירות, לא בחוק הבחירות.
ניסן סלומינסקי: אם כך, מה אנחנו עושים היום?
<סיגל קוגוט: עכשיו אנחנו קוראים את הנוהל, בגלל שיש בו סעיפים שהם רלוונטיים לכל הדיונים, גם אצל השופטת.
ניסן סלומינסקי: זה עוד לא פעל?
<סיגל קוגוט: עוד לא, בגלל שככל שמדובר בניסוי החדש, השיטה שנבחרה היא עדיין איזושהי עין מפקחת של ועדת הבחירות המרכזית.
<סיגל קוגוט: לכן לא רצו ישר לזרוק תיקים בלי הנוהל הזה.
<סיגל קוגוט: השיטה שנבחרה היא שכל העתירות מוגשות לוועדת הבחירות המרכזית, ושם הן נשקלות.
<סיגל קוגוט: כדי שלא יהיה מצב שפתאום זכות חוקתית מהמעלה הראשונה יכולה להשתבש בלי ששוזפת אותה לראשונה עין של השופטת, הוחלט שהשאלה האם התיק הזה יידון בבית המשפט המחוזי או אצל השופטת תוכרע עם הגשת העתירה בוועדת הבחירות המרכזית.
ניסן סלומינסקי: הם צריכים לעבור את כל התהליך, להגיש לה והיא צריכה להסתכל ולהחליט?
ניסן סלומינסקי: אז מה הרווחנו מזה, אם היא צריכה להסתכל ולהחליט?
<סיגל קוגוט: לא השופטת, היא מסמיכה מישהו, במקרה הזה היא תסמיך את דין, את היועץ המשפטי של הרשות, לעשות את המיון הטכני.
<סיגל קוגוט: אם הוא יראה שיש כאן איזו סוגיה רגישה – משתי סיבות: אל"ף, בגלל רגישות הסוגיה; ובי"ת, בגלל שבנושאי בחירות הדחיפות היא מאוד חשובה, הזמנים הם מאוד קצרים.
<סיגל קוגוט: אז אם זאת גם סוגיה חוקתית וגם אנחנו יודעים שהבחירות עוד חודש, ויגישו את זה למחוזי ואז יגישו ערר לשופטת, אז כבר עדיף שהיא תדון בזה מלכתחילה.
<סיגל קוגוט: אבל ברוב התיקים של התעמולה, לא זאת תהיה ההחלטה שלה, בהחלט יהיו מאות תיקים שבהם הצפי הוא שייעזרו בשופטים המחוזיים.
<סיגל קוגוט: השיטה שנבחרה היא ניתוב תיקים.
ניסן סלומינסקי: ועל ההחלטה שלהם אפשר לערער?
<סיגל קוגוט: כן, אלה גם סעיפים חדשים.
<סיגל קוגוט: זה ברור שזה מאפשר ערר לשופטת.
ניסן סלומינסקי: ועל החלטה של חיות נניח, אין מה לערער?
<סיגל קוגוט: יש בג"צים, שהיום יש.
<סיגל קוגוט: היום בחוק הבחירות אין הסדרה של הליך של ערעור חוץ מפסילת רשימות, ששם יש באמת הליך מסודר, אבל בגלל שחוק יסוד: השפיטה, כפי שפורש על ידי בית המשפט העליון, עליון על כל חוק רגיל, בית המשפט העליון פירש שעל אף שאין בחוק הבחירות סעיף שאומר שאפשר להגיש עתירה לבג"צ, אפשר להגיש עתירה לבג"צ.
ניסן סלומינסקי: ופה מה יהיה?
ניסן סלומינסקי: אם מישהו רוצה לערער, הוא יכול לערער רק לשופטת או לשופט, ואחר כך אם זה לא מוצא חן בעיניו, הוא יכול להמשיך לבג"צ?
מיכל רוזין: זה פתוח בפני כולם.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה לראות אם אנחנו מסרבלים או מקצרים.
אוסאמה סעדי: אם צריך אולי בקשת רשות ערעור, לא זכות ערעור - - -
<סיגל קוגוט: לבית המשפט העליון?
אוסאמה סעדי: אחרי ההחלטה של היושבת ראש.
<סיגל קוגוט: החוק לא מגביל, והוא בונה על התבונה של הצדדים.
<סיגל קוגוט: אם זה עניין של זוטות, לא יעשו דבר כזה.
<סיגל קוגוט: אם זה עניין חוקתי שיכול להשפיע על מועמדים ועל הזכות לבחור ולהיבחר, עושים את זה.
ניסן סלומינסקי: ברוב המקרים זה כסף, קנסות.
<סיגל קוגוט: מה, אתה מתכוון לאגרה של בית משפט?
ניסן סלומינסקי: לא, הרבה פעמים כשקונסים מישהו והוא טוען שלא צריכים לקנוס אותו וכו', יכול להתחיל ערעור מהמחוזי לשופטת, ליושבת ראש הוועדה ואחר כך לבג"צ.
<סיגל קוגוט: אתה היית יושב ראש רשות.
ניסן סלומינסקי: אצלי הכול היה בסדר.
<דין ליבנה: יש מעט מאוד עתירות לבג"צ כבר היום.
<דין ליבנה: הרי כבר היום מגישים את העתירות לשופט בית משפט העליון, יושב ראש הוועדה המרכזית.
<דין ליבנה: אפשר לספור את כמות העתירות לבג"צ מאז 59' על יד אחת, יש אפילו דיון נוסף, אבל הוא מהנדירים שבנדירים.
<סיגל קוגוט: באמת מעט.
<ניצן רוזנברג: אני קוראת: "הוראות הבחירות (דרכי תעמולה) (סדרי הדין בבקשות ועררים), התשע"ה–2015 בתוקף סמכותי לפי סעיף 17ה(א) לחוק הבחירות (דרכי תעמולה), התשי"ט-1959 (להלן – החוק), ובאישור ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, אני מורה לאמור: הגדרות 1.
<ניצן רוזנברג: בהוראות אלה – "היושב ראש" – יושב ראש ועדת הבחירות המרכזית או יושב ראש ועדת הבחירות האזורית המוסמך לדון בעתירה, לפי העניין; "חוק הבחירות לכנסת" – ההגדרה של חוק הבחירות, אני לא קוראת את כל ההגדרות.
<ניצן רוזנברג: "חוק חופש המידע" – יש הגדרה מי זה יושב ראש ועדה מרכזית ומי זה יושב ראש ועדה אזורית.
<ניצן רוזנברג: מזכירות הוועדה זו מזכירות ועדת הבחירות המרכזית למשכן הכנסת.
<ניצן רוזנברג: "נוגע בדבר" הוא אחד מאלה: "חבר ועדת הבחירות המרכזית שהוא נציג הסיעה שתעמולה בעדה מהווה או עלולה להוות עבירה לפי החוק" או "בא כח רשימת מועמדים שמונה לפי סעיף 59 לחוק הבחירות לכנסת" - - -
אוסאמה סעדי: למה לא חבר ועדת בחירות אזורית?
<דין ליבנה: ההגדרה של "נוגע בדבר" לקוחה מהחוק.
<דין ליבנה: כבר היום החוק נותן מעמד מיוחד לאנשים האלה, ולכן רצינו לתת להם אפשרות להתייצב בכל תיק שרלוונטי להם.
ניסן סלומינסקי: כל אלה תקנות חדשות?
<סיגל קוגוט: זה נוהל חדש, חלק ממנו כן קיים היום.
<סיגל קוגוט: אנחנו יכולים את הסעיפים שקיימים היום לא לקרוא.
ניסן סלומינסקי: לכן אני אומר שאותם לא צריך לקרוא.
<סיגל קוגוט: בסדר, מאה אחוז, סעיפים שקיימים היום נגיד שהם קיימים היום.
<סיגל קוגוט: את שלושת העמודים האחרונים לא נקרא, זה הטפסים.
<ניצן רוזנברג: הוראה 2.
<סיגל קוגוט: היא קיימת היום, היא אומרת איך מגישים את העתירה.
<סיגל קוגוט: היא רלוונטית גם כי אחר כך אפשר לא לקבל עתירה לרישום, אם היא לא כוללת את כל הדברים האלה.
<סיגל קוגוט: אלה פרטים טכניים גם על המען, על העותר, על המשיב, לכן לא נקרא את זה.
ניסן סלומינסקי: נדון רק בשינויים.
<ניצן רוזנברג: צירוף מסמכים זה גם הוראה שהיתה.
<ניצן רוזנברג: ההוראה החדשה היא הוראה 4, ולכן אני אקרא אותה: "הגשת מסמך 4.
<ניצן רוזנברג: (א) ראה היושב ראש כי מסמך דרוש לשם הכרעה בעניין שלפניו, רשאי הוא ליושב ראש להורות לבעל הדין שהמסמך ברשותו להגישו במועד שיורה.
<ניצן רוזנברג: (ב) בעל הדין יגיש את המסמך ליושב ראש ולבעלי הדין האחרים; בעלי הדין רשאים להגיש את הערותיהם בכתב, ככל שהדבר נובע מהגשת המסמך, במועד שהורה לכך היושב ראש".
ניסן סלומינסקי: היושב ראש?
<סיגל קוגוט: היושב ראש המוסמך.
אוסאמה סעדי: או-או.
<ניצן רוזנברג: אני ממשיכה לקרוא: "(ג) התנגד בעל הדין להגשת המסמך, יודיע ליושב ראש, במועד שהורה לו על כך, את טעמי התנגדותו.
<ניצן רוזנברג: (ד) החליט היושב ראש לדחות את ההתנגדות, יחולו הוראות סעיף קטן (ב).
<ניצן רוזנברג: (ה) לא יורה יושב הראש על מסירת מידע או מסמכים העלולים לפגוע בזכויות צד שלישי, אלא לאחר שנתן לצד השלישי הזדמנות להשמיע את טענותיו, בדרך שיורה.
<ניצן רוזנברג: (ו) החובה למסור מידע ומסמכים לפי סעיף זה כפופה לסייגים ולהוראות לעניין גילוי מידע ומסמכים לפי כל דין; ולעניין בעל דין שהוא רשות ציבורית כהגדרתה בחוק חופש המידע, לרבות הסייגים למסירת מידע הקבועים בחוק חופש המידע, בשינויים המחויבים.
<ניצן רוזנברג: (ז) הועלתה טענה בדבר סייג או חיסיון כאמור בסעיף קטן (ו) לגבי גילוי מידע או מסמך, רשאי היושב ראש לקיים את הדיון לפי סעיף זה בדלתיים סגורות, וכן רשאי היושב ראש לקבל את המידע או המסמך המבוקשים, לעיין בהם, ולקבל הסברים מנציג היועץ המשפטי לממשלה, או מנציג הרשות הנוגעת בדבר, אף בהעדר יתר בעלי הדין.
<ניצן רוזנברג: (ח) הוצאה לגבי מידע או מסמך תעודת חיסיון לפי סעיף 44 לפקודת הראיות, יחולו סעיפים 44 ו-46 לפקודה האמורה".
<סיגל קוגוט: זה סעיף שפשוט נותן עוד כלי, קיים גם בעניינים מנהליים, ולכן צירפו אותו לפה, שהשופטת או השופט לפי העניין, רשאים לבקש מסמך.
<סיגל קוגוט: יש פה פשוט איזונים, בגלל שאם אתה מבקש כל מסמך שיכול לסייע לך וזה יכול לפגוע בצד ג', צריך לתת לו זכות טיעון, ואם אתה דורש מסמך מרשות, חל חוק חופש המידע, לרבות סייגיו, ואם יש איזה חיסיון, צריך להתחשב בו.
<סיגל קוגוט: מצד אחד, זה נותן לשופטת עוד כלי שקיים היום בתקנות בנושאים אחרים, ומצד שני, אם יש סייגים, צריך להכליל גם אותם – זה הרציונל של הסעיף הזה.