GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: רוב המכתבים שאני מקבל, במיוחד המאוחרים - - - כמה זמן זה יתעכב ומתי שלחו לי את זה – זה כבר אחרי האירוע – אני מחפש תאריך, אני מוצא משהו מקושקש.
אורי מקלב: אני לא יכול לזהות אף פעם את התאריך.
אורי מקלב: ברוב הפעמים אני אפילו לא יודע לזהות איך הוא צריך - - -.
אורי מקלב: אבל רק כדי, בדרך אגב, מה שאתה אמרת, אני חושב, הדרך המהירה.
אורי מקלב: אני חושב שמה שעשיתם עשיתם צעד נכון וברור לכולם ומאוזן.
ניסן סלומינסקי: רק צריכים לדעת שאם הם שולחים לרשם בדואר רגיל, אז הם יכולים לשלוח גם לצד השני בדואר רגיל.
ניסן סלומינסקי: כמובן, אנחנו לא יכולים להכתיב לדואר – אנחנו צריכים להכתיב אבל לא יכולים – את הזמנים.
<ניצן רוזנברג: למרות שהיום הם הולכים לחייב בערך 96% מהמגישים להגיש במערכת האלקטרונית, וכתוצאה מזה אי אפשר יהיה בעצם להגיש בדואר.
ניסן סלומינסקי: אז - - -.
<איילת פלדמן: אנשים פרטיים לא יוכלו להגיש בדואר.
אורי מקלב: להם.
אורי מקלב: ובין הצדדים?
ניסן סלומינסקי: הם.
ניסן סלומינסקי: זה מה שאנחנו אומרים עכשיו.
<ניצן רוזנברג: גם בינם.
<ניצן רוזנברג: ההוראה שאנחנו מבקשים לקבוע אומרת שאם אתה מגיש בדרך מהירה לרשות ואתה חייב להגיש במערכת האלקטרונית, אז כתוצאה מזה אתה גם לא תוכל להגיש בדואר לבעל הדין השני.
אורי מקלב: השאלה שנשאלה מאוד חזק הייתה למה לרשות - - -
ניסן סלומינסקי: כן, כן, הבנתי - - -.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות כאן חוסר תום לב.
אורי מקלב: - - - התכתבת איתי, בין הצדדים, התכתבתי כבר פעם - - - לשלוח את זה בדואר ישראל, מאוד - - -
ניסן סלומינסקי: אז לכן הוספנו את זה כדי - - -
ניסן סלומינסקי: זאת השאלה שהצבת בעניין הזה.
<טל בנד: נכון.
<טל בנד: תודה רבה על שיתוף הפעולה.
ניסן סלומינסקי: נכון, לא קיבלו את זה - - -
אורי מקלב: אז שוב לא שמים לב למה שאנשים מדברים פה, בוועדה.
אורי מקלב: אז שלא ייראה שזה - - -
ניסן סלומינסקי: לא, הוא העיר הרבה מאוד הערות שהתקבלו לפני הדיון בכלל, ואתה רואה שגם בדיון.
<טל בנד: תודה רבה.
אורי מקלב: מה שענייני אנחנו מקבלים.
אורי מקלב: מה שלא ענייני, גם אם - - -
<ניצן רוזנברג: מבחינת המעמסה שזה מטיל על הצדדים, אם תוכלי רק לתאר מה זה אומר?
<ניצן רוזנברג: מה זה מצריך מהמצדדים לעשות – ההוראה החדשה הזו?
<איילת פלדמן: את כתובת הדואר הרגיל לצורך מסירה ביד או כתובת הפקס, הצד השני יוכל למצוא בפרסום שנעשה לפי תקנה 145 – שם התפרסם המען.
<איילת פלדמן: אם צד יהיה מעוניין לשלוח את המסמך בדואר אלקטרוני לצד השני, הוא פונה אל הרשות ומקבל את כתובת הדואר שנמסרה לפי תקנה 16.
<ניצן רוזנברג: ככל שהיא נמסרה.
<איילת פלדמן: ככל שהיא נמסרה.
<ניצן רוזנברג: ומסירה ביד זה משהו שהוא מוגדר לכם במקום אחר או שזו פעם ראשונה שאתם משתמשים בו.
<איילת פלדמן: יש בהגדרה של הגשה בנייר, יש "בדואר או ביד".
<איילת פלדמן: זה מנוסח שם.
<איילת פלדמן: מסירה ביד זה - - -.
<איילת פלדמן: מסירה ביד, חשוב להדגיש, זה גם יכול להיות באמצעות שליח.
<איילת פלדמן: לא צריך המייצג לבוא ולתת בעצמו.
אורי מקלב: אבל החוק הגדיר פעם מה זה נקרא מסירה ביד, ב-1,001 חוקים שיש לנו.
<ניצן רוזנברג: כן, רציתי לראות אם זו פעם ראשונה שהם בחוק פה משתמשים.
אורי מקלב: הם.
אורי מקלב: אבל אנחנו יש לנו את - - -
<ניצן רוזנברג: זה בסדר.
ניסן סלומינסקי: יש לי שאלה שתהיה גם להרבה דברים אחרים: הנושא הזה של מסירה בין שני צדדים.
ניסן סלומינסקי: באיזה מצבים זה קורה?
ניסן סלומינסקי: אז אני הבנתי שזה קורה במצב, קודם כל מה שדנו, שאם גוף שלישי מבקש להקדים, ואז נוצרו כאן פתאום שני צדדים: גוף שלישי ובעל הפטנט.
ניסן סלומינסקי: ויכול להיות שכתוצאה מזה נוצר דיון ומשהו, אבל פה יש שני גופים.
<איילת פלדמן: כאשר צד שלישי מבקש את הקדמת הבחינה אין הליך.
<איילת פלדמן: דווקא בדוגמה הזאת אין לנו פה הליך שמתנהל, אלא יש בקשה להקדמת הבחינה, והרשם - - -
ניסן סלומינסקי: בעל הפטנט לא זכאי להגיב ולהגיד למה הוא חושב שאסור להקדים או דברים אחרים?
ניסן סלומינסקי: אין כאן איזשהו מהלך של דיון?
<איילת פלדמן: אין הסדרה בתקנה 19(א) עצמה, אבל יש הוראה כללית בחוק שהרשם ישמע טענות ממי שעשוי להיפגע מפעולה שלו.
<איילת פלדמן: זאת אומרת - - -
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, אז כן יכול להיות איזה דיון, וגם פה יכול להיות מעבר.
<איילת פלדמן: יכול להיות.
ניסן סלומינסקי: זו אפשרות אחת.
ניסן סלומינסקי: מתי עוד יש מצב שיש שני צדדים?
ניסן סלומינסקי: אם יש התנגדות להחלטה של הרשם?
<איילת פלדמן: התנגדות למתן הפטנט.
<איילת פלדמן: המצב העיקרי שבו זה קורה, כאשר בוחן מאשר את הבקשה לפטנט ומחליט שאפשר לתת את הפטנט.
<איילת פלדמן: הבקשה מתפרסמת להתנגדויות לפי סעיף 26 לחוק.
ניסן סלומינסקי: ההתנגדויות פתוחות לכל העולם.
<איילת פלדמן: שלושה חודשים מיום הפרסום הציבור רשאי להגיש התנגדות למתן הפטנט, ואז יש הליך שיש בו שני צדדים, יש בו חוות דעת מומחים, חקירות, סיכומים, ולבסוף מתן החלטה.
<איילת פלדמן: ויש עוד סוגים של הליכים כאלה, אבל התנגדות, אני חושבת, זה מרבית ההליכים שיש ברשות.
<איילת פלדמן: רק עוד לגבי תקנה 15, גם בעקבות ההערה שעלתה בדיון הקודם, אנחנו נקבע שמסמך שנמסר לאחר השעה 17:00 אחר הצהריים או בימי שישי וחופשה - - -
ניסן סלומינסקי: אני חושב למחרת או מיום העבודה הבא.
<איילת פלדמן: שנקריא אותן - - -?
ניסן סלומינסקי: לא, לא, לא, לא צריך.
<ניצן רוזנברג: אני רק רציתי לשאול לגבי זה: זה לא ממש כמו בתקנות סדר הדין האזרחי, נכון?
<ניצן רוזנברג: אתם לקחתם את זה מתקנה - - -
<איילת פלדמן: בתקנות סדר הדין האזרחי יש את תקנה 497(א) ו-497 ג(ו).
<איילת פלדמן: אז זה איזשהו איחוד של הנוסח.
<איילת פלדמן: אבל אפשר - - -
<ניצן רוזנברג: זאת אומרת, אתם כותבים פה יום מנוחה, יום שבתון, אבל אתם לא מפנים לשום הגדרה, לשום - - -
<איילת פלדמן: יום מנוחה ויום שבתון – הם כבר מופיעים בתקנה 2 של - - -
<ניצן רוזנברג: גם שבתון וגם מנוחה?
<איילת פלדמן: את יכולה לראות כאן, בתקנה של קבלת קהל - - - במסמכים.
ניסן סלומינסקי: יום מנוחה לא של האיש עצמו, אלא יום מנוחה רשמי.
<איילת פלדמן: יום מנוחה כמשמעותם בסעיף 18א לפקודת סדרי השלטון והמשפט, התש"ח-1948, וימי שבתון לפי חיקוק.
<איילת פלדמן: - - - בתקנות.
<ניצן רוזנברג: תקנה 15א(3), צעד להליך - - - שיגיש מסמך לרשות באמצעות אתר ההגשה בפקסימיליה או במסירה ביד, ימסרו לצד אחר בהליך בדואר אלקטרוני, כאמור בתקנת משנה א(1), בפקסימיליה כאמור בתקנת משנה א(2) או במסירה ביד ו-א(4), או עותק מסמך שנמסר לפי תקנות משנה א(1) או א(2), ביום ו', ביום מנוחה, ביום שבתון או לאחר השעה 17:00, יראו אותו כאילו נמסר ביום החול שלאחריו.
<איילת פלדמן: הנקודה הבאה והאחרונה לפני תקנה 150 היא בתקנה 95.
<איילת פלדמן: אנחנו רק מבקשים להבהיר לגבי התקנה הזו שאושרה כבר בדיון הקודם – אנחנו לא פותחים מחדש את הנוסח, רק מבהירים לפרוטוקול – שאנחנו, משרד המשפטים, והרשות כמובן, סבורים שאין צורך בהוספת הפניה בתקנה הזאת לסעיפים 12 ו-13 לחוק הפטנטים משתי סיבות: הסיבה הראשונה היא שסעיפים 65 ו-66 עצמם יש בהם את העקרונות שקבועים בסעיפים 12 ו-13 בניסוח אחר.
<איילת פלדמן: ובנוסף, תקנה 95 מתייחסת לבקשה לתיקון פירוט מכוח סעיפים 65 ו-66, וזה לא יהיה נכון להפנות לסעיף אחר בחוק שהיא לא נובעת ממנו.
ניסן סלומינסקי: ואנחנו ביקשנו להפנות?
<ניצן רוזנברג: כן, אדוני.
<איילת פלדמן: הייתה הערה במהלך הדיון שיש להפנות גם לסעיפים 12 ו-13.
<איילת פלדמן: אנחנו אמרנו שאנחנו חושבים שלא, אבל רצינו להבהיר את זה - - -
<טל בנד: זה אני ביקשתי, אדוני, ולאור ההבהרה זה בסדר.
<טל בנד: תודה.
<איילת פלדמן: והגענו לתקנה 150.
<איילת פלדמן: בתקנה הזו אנחנו מסבירים, מוסדר כבר הליך של השגה על פעולת בוחן, החלטות שונות של הבוחן.
<איילת פלדמן: מבקש הפטנט או כל אדם רשאי לפנות לרשם אם הוא רוצה להשיג על ההחלטה שלו.
ניסן סלומינסקי: להחלטה שלו?
<איילת פלדמן: על ההחלטה של הבוחן.
ניסן סלומינסקי: על ההחלטה של הבוחן.
ניסן סלומינסקי: ההחלטה של הבוחן, היא מתפרסמת, והיא מקבלת תוקף רק אחרי שהרשם החליט על זה או שאין צורך ברשם?
ניסן סלומינסקי: הבוחן כשלעצמו פרסם; שלושה חודשים – אף אחד לא התנגד.
<איילת פלדמן: אנחנו במקום אחר.
<איילת פלדמן: אכן הבוחן מחליט לקבל את הפטנט ואז בקשת הפטנט מתפרסמת להתנגדויות.
<איילת פלדמן: אין החלטה של הבוחן שהיא מתפרסמת, אלא בקשת הפטנט עצמה מתפרסמת.
<איילת פלדמן: כאן אנחנו מדברים על - - -
ניסן סלומינסקי: לא, אני שואל רק, סתם שאני אבין: איך ההליך - - -?
<איילת פלדמן: הרשם לא מאשר כל בקשת פטנט שהיא.
<איילת פלדמן: אם הבוחן - - -
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, אם הבוחן אישר, ואחרי תקופת ההתנגדויות – אין התנגדויות, אין כלום.
ניסן סלומינסקי: אז ההחלטה של הבוחן נהפכת.
ניסן סלומינסקי: לא צריך כאילו שהרשם - - -
<איילת פלדמן: הרשם חותם על תעודת הפטנט.
<אסא קלינג: רק נחדד: הבוחן מחליט על קיבול הבקשה, ולאחר מכן הרשם נותן את תעודת הפטנט.
<אסא קלינג: כלומר, זה מתן הפטנט.
<אסא קלינג: הבוחן מודיע על קיבול.
ניסן סלומינסקי: קיבול הכוונה לא שהוא קיבל באופן רשמי, אלא שהוא מאשר שזה אכן פטנט.
ניסן סלומינסקי: זו הכוונה.
<אסא קלינג: שלטעמו זה כשיר וזה מועבר להתנגדויות.
<אסא קלינג: אבל אני חושב שאנחנו מדברים כאן על הליכי השגה אחרים.
<אסא קלינג: אולי - - -
ניסן סלומינסקי: לא, לא, לא דיברתי על פה.
ניסן סלומינסקי: רציתי כבר להבין את הנוהל.
ניסן סלומינסקי: עכשיו בוא נעבור לפה.
<אסא קלינג: בסופה של הבחינה.
<איילת פלדמן: פה אנחנו מדברים על השגה, על פעולות או החלטות של הבוחן במגוון תחומים.
<איילת פלדמן: למשל: אם אנחנו מדברים על החלטות של הבוחן שהן לא ליקוי מהותי שקשור לכשירות הפטנט.
<איילת פלדמן: לגבי ליקויים מהותיים, דברים שנוגעים לכשירות עצמה של הפטנט, יש לנו תקנה אחרת, נפרדת.
<איילת פלדמן: תקנה 46 מדברת על השמעת טענות בפני הרשם כאשר הבוחן סירב לבקשת הפטנט, וכאן אנחנו מדברים על פעולות אחרות.
<איילת פלדמן: למשל: ליקוי צורני.
<איילת פלדמן: לא צורף איזשהו שרטוט שנדרש.
<איילת פלדמן: זה יכול להיות גם החלטה של בוחן לא להכיר בדין קדימה לפי תקנות הפטנטים, יישום האמנה בדבר שיתוף פעולה בענייני פטנטים.
<איילת פלדמן: זה סט אחר של תקנות שלא נדון היום.
<איילת פלדמן: וזה יכול להיות גם החלטות של הבוחן שהן בכלל מחוץ להליך הבחינה.
<איילת פלדמן: למשל: בקשה לתיקון טעות לאחר שכבר ניתן הפטנט.
<איילת פלדמן: השלב הראשון, היא נבחנת בידי בוחן שמחליט האם אפשר לתקן את הפטנט לפי סעיפים 65 ו-66 לחוק.
<איילת פלדמן: אז אלה הדברים שתקנה 150 דנה עליהם.
<איילת פלדמן: למעשה, הכוונה היא לעשות איחוד של הפרוצדורה, גם לפי התקנה הזאת וגם השמעת טענות לפי תקנה 46.
<איילת פלדמן: אנחנו לא רוצים לבלבל את הציבור או את הרשות ולעשות פרוצדורות שונות.
<איילת פלדמן: אנחנו עושים בדיוק אותו דבר, ולכן אנחנו גם מפנים לתקנות 47 ו-48.
<ניצן רוזנברג: אבל בתקנה 42, לדעתי, יש ארבעה חודשים להגיש את ההשגה, וכאן אתם רוצים רק חודש לתת.
<איילת פלדמן: תקנה 42, היא בעצם אומרת שכאשר הבוחן הודיע למבקש הפטנט שיש אי כשירות מסוימת בבקשה שלו, בפני מבקש הפטנט עומדות שלוש אפשרויות: אפשרות אחת – לתקן את הליקוי שעמד עליו הבוחן; אפשרות שנייה – להסביר מדוע הוא לא צריך לתקן; אפשרות שלישית – לעלות עם זה ישירות אל הרשם.
<איילת פלדמן: וזה אותם ארבעה חודשים שיש לו בשביל להשיב על ההודעה על ליקויים.
<איילת פלדמן: זה לא ארבעה חודשים שניתנים בנוסף לכך.
<איילת פלדמן: בתקנה 46, וגם פה, יש לנו כבר החלטה של הבוחן, והמבקש מודיע שהוא רוצה להעלות עליה אל הרשם, ולכן זה תוך חודש.
<ניצן רוזנברג: בגלל זה את מקבילה את זה לתקנה 46 ולא לתקנה 42?
<ניצן רוזנברג: אם את יכולה להסביר, מה תקנה 150 קבעה עד היום?
<ניצן רוזנברג: מה הפרוצדורה שהייתה קבועה בה?
<ניצן רוזנברג: זה הרי היה - - - שגם את זה אתם מציעים לשנות.
<ניצן רוזנברג: ולהציג מה אתם מציעים בעצם.
<ז'קלין ברכה: שלום וצהריים טובים.
<ז'קלין ברכה: מה שקבעה תקנה 150 עד עכשיו זה למעשה הליך דו-שלבי.
<ז'קלין ברכה: בשלב הראשון הרשם כותב החלטה מנומקת בהשגה.
<ז'קלין ברכה: לאחר שהוא מעביר את ההחלטה למבקש, בהנחה שהוא דוחה את ההשגה, הוא מזמן את המבקש לדיון בפניו להשמעת טענות, שומע את המבקש, ואחר כך כותב שוב החלטה מנומקת לאחר השמעת טענות.
<ניצן רוזנברג: זאת אומרת שמי שהיה בפני הרשם היו בעצם פעמיים לדבר עם הרשם על הנושא.
<ז'קלין ברכה: נכון.
<ז'קלין ברכה: שתי החלטות מנומקות של הרשם: פעם אחת הוא קורא את ההשגה ואת החלטת הבוחן, ומחליט על פי מה שכתוב שם; ובפעם השנייה הוא שומע את המבקש ומחליט שוב.
<ניצן רוזנברג: ומה עשיתם עם זה שזה לא היה קצוב בזמן?
<ז'קלין ברכה: מה זאת אומרת?
<ניצן רוזנברג: עכשיו אתם מבקשים לקצוב את זה לחודש, אבל עד היום תקנה 150 לא נקטה, לדעתי, בכלל במועדים.
<ניצן רוזנברג: באמת היה אפשר לפנות אליכם גם אחרי חצי שנה והייתם מקבלים השגה כזו?
<איילת פלדמן: אני מניחה שיש פה גם עניין של סבירות.
<איילת פלדמן: בכל זאת אפשר לקחת בחשבון, אם מוגשת השגה כזאת בזמן לא סביר אחרי ההחלטה של הבוחן, אז אפשר לקחת את זה בחשבון כשבוחנים את ההשגה.
<ניצן רוזנברג: אבל זה דבר שנתקלתם בו?
<ז'קלין ברכה: לא.
<ז'קלין ברכה: רוב ההשגות הן השגות בסוף ההליך.
<ז'קלין ברכה: כלומר, לפי תקנות 46 ו-47.
<ז'קלין ברכה: והשגות על החלטה של כניסה לשלב לאומי, ששם, מיד אחרי קבלת ההחלטה לעניין הכניסה לשלב לאומי, מגישים את ההשגה.
<ז'קלין ברכה: לא נתקלנו בהשגות מאוד מאוחרות.
<ז'קלין ברכה: כלומר, משהו שקרה זמן רב אחר כך.
<ניצן רוזנברג: אז מה אתם מציעים - - -?
<ז'קלין ברכה: מה שאנחנו מציעים למעשה זה לעשות הליך אחד, כמו בתקנה 46.
<ז'קלין ברכה: כלומר שיש לנו החלטה של בוחן.
<ז'קלין ברכה: המבקש שמבקש להשיג עליה מסכם את טיעוניו בכתב, מוזמן להשמעת טענות בעל פה במידה והוא מעוניין בכך.
<ז'קלין ברכה: שומעים אותו, ואחר כך ניתנת החלטה לטענות שלו.
ניסן סלומינסקי: ההחלטה היא החלטה סופית או שהוא יכול לערער עליה?
<ז'קלין ברכה: היא סופית בערכאה שלנו ואפשר לערער עליה.
ניסן סלומינסקי: לאן?
<ז'קלין ברכה: לבית המשפט המחוזי.
ניסן סלומינסקי: אז מבחינת
ניסן סלומינסקי: כם זה - - -
<ז'קלין ברכה: זו החלטה סופית.
ניסן סלומינסקי: ואין מצב שכאילו כל זמן, מהרגע שיש החלטה של הבוחן, בעל הפטנט יכול כבר להתחיל להשתמש בו או שצריכים לחכות בעצם את השלושה חודשים, אולי יהיו ערעורים, או שהוא לא צריך?
ניסן סלומינסקי: השלושה חודשים זה כאילו מעין צו על תנאי כזה או צו עיכוב?
ניסן סלומינסקי: או שמרגע ההחלטה של הבוחן, בעל הפטנט יכול לצאת, לעשות, להשתמש בזה.
ניסן סלומינסקי: אם יהיו.
ניסן סלומינסקי: מה שיהיה יהיה, אבל זה לא מעכב.
<ז'קלין ברכה: לא, ללא שום קשר למה שקורה עם בקשת הפטנט, בעל הפטנט זכאי, רשאי להשתמש בהמצאה שלו אם הוא בוחר להשתמש בו, לכל האורך.
<ז'קלין ברכה: כלומר, זה לא קשור להליך הבחינה.
ניסן סלומינסקי: לא, אבל הוא יכול גם למנוע מאחרים להשתמש.
<ז'קלין ברכה: למנוע מאחרים זה רק עם מתן הפטנט.
ניסן סלומינסקי: מתן הפטנט זה רק אחרי סוף הערעורים.
<ז'קלין ברכה: רק אחרי סוף התהליך.
<ז'קלין ברכה: כן.
ניסן סלומינסקי: נו, אז בסדר.
ניסן סלומינסקי: ועכשיו, כמה זמן נמשך הערעור הזה?
ניסן סלומינסקי: יכול להימשך הרבה זמן?
ניסן סלומינסקי: הוא צריך להגיש בתוך שלושה חודשים.
<ז'קלין ברכה: כרגע אנחנו קובעים שהוא צריך להגיש תוך חודש מהחלטת הבוחן.
ניסן סלומינסקי: עכשיו, פה לא קיים חמש שנים עד שמגיעים לזה וכולי.
<ז'קלין ברכה: לא, ודאי שלא.
<ז'קלין ברכה: מזומן לדיון צריך להודיע לפחות 30 יום מראש על הדיון.
<ז'קלין ברכה: הוא מוזמן לדיון, משמיע טענות, ואחר כך ניתנת החלטה.
ניסן סלומינסקי: והדיון הוא בפני הרשם.
<ניצן רוזנברג: ואתם מפרשים את זה ככה שכל פעם שמישהו מבקש דיון אתם חייבים לקיים את הדיון או שיש שיקול דעת לרשם?
<ז'קלין ברכה: לשמוע טענות, את מתכוונת?
<ז'קלין ברכה: ודאי.
<ניצן רוזנברג: אני עכשיו בתקנה 150, מסתכלת.
<ז'קלין ברכה: כן, ודאי.
<ז'קלין ברכה: כלומר, אנחנו מראש מזמנים לדיון והמבקש יכול לבקש לוותר על השמעת הטענות ולעשות את זה על פי החומרים שלו.
ניסן סלומינסקי: תראו, אני עברתי על מע"מ אפס – קיימנו 90 ישיבות בכנסת, כאן – והועלו על ידי האופוזיציה, רק כדי לעכב, בערך 1,300 הסתייגויות.
ניסן סלומינסקי: כמה חודשים.
ניסן סלומינסקי: אז יכול להיות גם פה מצב שאם מישהו רוצה לעכב את האישור, מתן האישור לפטנט, שהוא יכול להגיש ואחר כך עוד פעם להגיש ואחר כך עוד פעם להגיש ולהגיש-ולהגיש-ולהגיש, או שיש איזו סופיות דיון וזהו?
ניסן סלומינסקי: אם אתם אומרים שרשאי אדם להגיש פעם אחת: תרכז את כל מה שאתה רוצה.
ניסן סלומינסקי: אז אני יודע, פעם אחת יכול להגיש – בסדר.
ניסן סלומינסקי: אבל אם הוא יכול להגיש ואחר כך עוד פעם להגיש ואחר כך הוא נזכר בעוד משהו, אז אחרי מע"מ אפס אנחנו כבר צריכים להיות זהירים שלא למשוך ולמשוך כדי לעכב.
<אבי אביטל: יש אנשים בחדר שיאמרו לך שאתה לא יודע עד כמה חדה השאלה שלך.
<איילת פלדמן: החוק קובע שהמועד להגשת התנגדויות למתן הפטנט הוא שלושה חודשים, ולא ניתן להאריך את המועד הזה.
ניסן סלומינסקי: הוא יכול להגיש 1,300 התנגדויות?
<איילת פלדמן: 1,300 התנגדויות?
ניסן סלומינסקי: הגישו לי על מע"מ אפס.
ניסן סלומינסקי: נתתי לכל אחד לנמק.
ניסן סלומינסקי: אמרו דברי תורה.
ניסן סלומינסקי: הנימוקים היו דברי תורה וכל מיני דברים, אבל יש להם את הסמכות והם ניצלו כל דבר: הם ניצלו התייעצות סיעתית, ואיך זה נקרא?
ניסן סלומינסקי: כל מיני רביזיות.
ניסן סלומינסקי: מה לא?
ניסן סלומינסקי: כל מה שהחוק נתן – עד הסוף.
ניסן סלומינסקי: השאלה אם פה גם אפשר להגיש כל כך הרבה הסתייגויות שלפעמים אין להן ולא כלום?
ניסן סלומינסקי: אז יכול להיות שהרשם יסתכל ויאמר: חבר'ה, תעשו טובה, זה לא רלוונטי, לא רלוונטי, לא רלוונטי, להוריד בכלל, ולהשאיר אם יש הסתייגות עניינית.
ניסן סלומינסקי: כי אנחנו לא יכולים.
ניסן סלומינסקי: אני יכול להוריד רק בהצבעה.
ניסן סלומינסקי: הוא יכול להגיש איזו הסתייגות שהוא רוצה.
ניסן סלומינסקי: ותאמיני לי, מגישים הסתייגויות מטורפות.
<טל בנד: אבל תקנה 150 לא מדברת על התנגדות.
<איילת פלדמן: תקנה 150 זה מדובר על השגות מטעם המבקש עצמו.
ניסן סלומינסקי: מה זה השגה?
<איילת פלדמן: זה עדיין בתוך הליך הבחינה.
ניסן סלומינסקי: מה המבקש רוצה?
<איילת פלדמן: מבקש הפטנט עצמו.
ניסן סלומינסקי: לתקן?
ניסן סלומינסקי: מדובר כאן רק על תיקון?
<איילת פלדמן: מדובר כאן על החלטה של הבוחן שמבקש - - -
ניסן סלומינסקי: שהבוחן החליט חיובי.
<איילת פלדמן: חיובי או שלילי.
<איילת פלדמן: או שלילי.
<ז'קלין ברכה: לא, על חיובי הוא לא ישיג.
<איילת פלדמן: על חיובי הוא לא ישיג.
<איילת פלדמן: בדיוק.
<איילת פלדמן: מי שמשיג - - -
ניסן סלומינסקי: לכן לא הבנתי אם זה חיובי מה יש לו להשיג.
ניסן סלומינסקי: - - - רק הצד האחר יכול להשיג.
<אסא קלינג: אז הצד האחר לא פה.
<איילת פלדמן: הצד האחר - - -
ניסן סלומינסקי: הצד האחר עדיין לא פה?
<אסא קלינג: עוד לא נכנס למשחק.
ניסן סלומינסקי: מתי הוא נכנס למשחק?
<אסא קלינג: בהתנגדות.
ניסן סלומינסקי: מתי ההתנגדות?
<ז'קלין ברכה: בסוף.
<אסא קלינג: לאחר הקיבול, אחרי שהבוחן מסיים את תפקידו.
ניסן סלומינסקי: גם עכשיו - - -
<אסא קלינג: הבוחן נתן את דעתו.
<אסא קלינג: יש להניח שהיא דעה שלילית.
<אסא קלינג: דהיינו, הוא סירב או קיבל רק בצורה חלקית את הבקשה.
<אסא קלינג: עשה דבר מה שאינו לרוחו של המבקש.
<אסא קלינג: דרכו של המבקש להתמודד עם ההחלטה של הבוחן היא להשיג.
ניסן סלומינסקי: ואם נניח הוא נתן אישור ועכשיו רוצים להתנגד, מה ההליך?
<אסא קלינג: אז זה הליך התנגדות לאחר קיבול - - -
ניסן סלומינסקי: וזה יגיע עוד מעט או שכבר דיברנו?
<אסא קלינג: לא חושב - - -
ניסן סלומינסקי: מה ההליך הזה?
ניסן סלומינסקי: כמה זמן הוא נותן?
<אסא קלינג: זה לא נוגע לתקנה 150.
<איילת פלדמן: זה - - -
ניסן סלומינסקי: לא תקנה 150.
ניסן סלומינסקי: אז בואו, תגידו לי רק מה ההליך.
<אסא קלינג: כפי שעורכת הדין איילת פלדמן ציינה – הקיבול מתפרסם במשך שלושה חודשים באתר האינטרנט של הרשות.
<אסא קלינג: כל אדם מן הציבור יכול להגיש התנגדות.
<אסא קלינג: המועד הזה של השלושה חודשים אינו ניתן להארכה.
<אסא קלינג: ואז, אם במידה ולא הוגשה התנגדות ניתנת תעודת פטנט.
<אסא קלינג: הוא יכול למנוע - - -
ניסן סלומינסקי: ואם הוגשה?
<אסא קלינג: במידה והוגשה התנגדות מתחיל הליך אדברסרי – שני צדדים מול הרשם, שמתנהל במסגרת תקנות אחרות.
ניסן סלומינסקי: עכשיו אני חוזר לשאלה שהיא פה: רוצים לעכב או מה.
ניסן סלומינסקי: הגישו הסתייגויות בלי סוף.
ניסן סלומינסקי: רלוונטיות, לא רלוונטיות.
ניסן סלומינסקי: אתה כרשם יכול להגיד: תשמעו, כל זה זה סתם - - -?
<אסא קלינג: במסגרת התנגדות, אדוני?
<אסא קלינג: מסגרת התנגדות, כך אנחנו, כמו כל בית משפט.
<אסא קלינג: כלומר, גם בבית משפט ניתן; כלומר, ישנה סכנה לניצול לרעה של ההליך, ותפקידו של היושב בדין לוודא שהצדדים אינם - - -
ניסן סלומינסקי: לא, אבל אדם בבית משפט מפחד, כי אחרת הוא יקבל ביזיון בית משפט, אז הוא מפחד להגיש 1,000 התנגדויות – לא בבת אחת, אלא יום אחרי יום או משהו כזה, והתנגדויות שלא רלוונטיות אפילו.
ניסן סלומינסקי: אנחנו, פה, בכנסת, גם אם אתה מגיש התנגדות לא רלוונטית, צריך לדון בזה.
ניסן סלומינסקי: אני יכול לדון בזה - - - יש לי שעונים, יש לי זה, כל מיני דברים שאני עושה לזרז.
ניסן סלומינסקי: איך אתם מתמודדים?
<אסא קלינג: אדוני, בשתי רמות, כפי שעורך הדין טל בנד ציין.
<אסא קלינג: בסופו של הליך, אנחנו פוסקים הוצאות והוצאות ריאליות ביותר.
ניסן סלומינסקי: אתם פוסקים.
ניסן סלומינסקי: גם הוצאות אתה יכול לפסוק.
ניסן סלומינסקי: על מי שהגיש התנגדות?
<אסא קלינג: על מי שהגיש התנגדות והתנגדותו נדחתה וזו הייתה התנגדות סרק.
<אסא קלינג: ההתנגדות נדחתה, לא אומר שהייתה התנגדות סרק.
<אסא קלינג: אנחנו נוהגים לפסוק הוצאות ריאליות לטובת מי שזכה בדין.
<אסא קלינג: הוצאות שבשנים האחרונות - - - של התנגדות מגיעות לכלל מאות אלפי שקלים.
<אסא קלינג: וגם לגבי בקשות ביניים אנחנו נוהגים לפסוק הוצאות, בנוסף.
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת שזה חוסם מישהו מלהגיש התנגדויות סרק וכולי.
<אסא קלינג: אמור.
<אסא קלינג: ובנוסף אומר שכאשר ישנה גם האפשרות לפסוק הוצאות לקופת המדינה במקרים ששני הצדדים אינם - - -
ניסן סלומינסקי: עכשיו, אתה כרשם מוגבל בזמן?
ניסן סלומינסקי: כמה זמן אתה חייב לסיים את סופיות הדיון?
<אסא קלינג: לא.
<אסא קלינג: כל הנתונים שלנו שקופים, אדוני, ואם אנחנו בהחלט שואפים לקצר זמני גבול ההליכים - - -
ניסן סלומינסקי: מה זה נקרא "לקצר"?
ניסן סלומינסקי: אחרי חמש שנים שאתה אומר שלוקח לדון בבקשה, מה זה נקרא "לקצר"?
ניסן סלומינסקי: שנה?
ניסן סלומינסקי: שנתיים?
<אסא קלינג: הליך ההתנגדות, קודם כל, לפני שאני יכול בכלל לשמוע אותו, על פי המועדים שבתקנות, בתקנות הללו - - -, לוקח 17 חודשים עד שבכלל התיק מבשיל.
<אסא קלינג: עד שאני בכלל יכול לשמוע את התיק.
<אסא קלינג: יש שלבי החלפת כתבי טענות, שלבי החלפת ראיות, ו-17 חודשים עד שאני בכלל יכול לשבת ולשמוע את התיק, ואז - - -
ניסן סלומינסקי: מה זה "לשמוע את התיק"?
ניסן סלומינסקי: את ההתנגדויות?
<טל בנד: זה משפט לכל דבר.
ניסן סלומינסקי: 17 חודשים?
<אסא קלינג: וכאן, אדוני, רק אומר:
<אסא קלינג: אני אשמח לנהל דיון נפרד לגבי כלל שיטת ההתנגדויות.
<אסא קלינג: בישראל שיטת ההתנגדויות היא pre grant opposition.
<אסא קלינג: דהיינו, כל ההתנגדות הזו מתנהלת לפני שניתנת תעודת פטנט.
<אסא קלינג: אנחנו אחת המדינות האחרונות בעולם שיש לה את השיטה הזו.
<אסא קלינג: רוב מדינות העולם עברו לשיטה של post grant opposition.
<אסא קלינג: דהיינו שההתנגדות ניתנת להגשה, אך לאחר שניתנת תעודת פטנט.
<אסא קלינג: ובהחלט יש אולי מקום לרביזיה בנושא הזה, אבל אלה כרגע הזמנים בתקנות - - -
ניסן סלומינסקי: 17 חודשים רק מתחיל.
<אסא קלינג: זה במקרה הטוב, אדוני.
ניסן סלומינסקי: ואחר כך, כמה זמן לוקחים הדיונים?
<אסא קלינג: במידה ולא הגישו בקשות אורכה להגשת כתבי טענות וכאלה.
<אסא קלינג: וזו בדיוק אותה בעיה כמו בלוחות הזמנים שנקבעים בבתי המשפט.
<אסא קלינג: לאחר מכן, לאחר הבשלת התיק, נקבע מועד לדיון לאור עומס יומנו של הרשם או מי שיושב בדין.
<אסא קלינג: גם הסגנית ויש גם פוסקת בקניין רוחני שיושבת, לאור העומס הרב בתיקים - - -
ניסן סלומינסקי: היא יכולה בנפרד, בלעדיך גם?
<אסא קלינג: בהחלט.
<אסא קלינג: כל אחד.
<אסא קלינג: יש שלושה יושבים בדין, לאור כמות התיקים.
<אסא קלינג: אינה כפופה לדבר פרט למרות הדין.
<אסא קלינג: ואז התיק מתנהל.
<אסא קלינג: עכשיו, צריך להבין שתיקי התנגדויות הם תיקים מורכבים, גם מבחינה מדעית.
<אסא קלינג: ובאים מומחים בעלי שם מכל העולם, וגם שם צריך לתאם עם יומנם.
<אסא קלינג: ולאחר ששומעים את הראיות בחקירות נגדיות, כפי - - - הליך אדברסרי, מבשיל התיק לכלל סיכומים.
<אסא קלינג: ולעיתים אנחנו קובעים סיכומים בעל פה בניסיון באמת לקצר את לוחות הזמנים.
<אסא קלינג: ואז עליי לתת החלטה, החלטה מנומקת, בהליך שהתנהל, סדר גודל של שנתיים-שלוש עד שיבשיל לכלל החלטה.
<אסא קלינג: וגם זה לוקח זמן, אדוני.
<אסא קלינג: זה החלטות שדורשות מאמץ לא מבוטל.
<אסא קלינג: אבל זה הליך ההתנגדות, אדוני.
<אסא קלינג: כל זה אינו - - -
ניסן סלומינסקי: לא, לא, בסדר.
ניסן סלומינסקי: אנחנו נכנסנו לזה רק כדי להבין.
<אסא קלינג: אומר לאדוני: ייתכן שבהחלט יש מקום לרביזיה בשיטת ההתנגדויות, שכפי שאמרתי שאנחנו - - -
ניסן סלומינסקי: כמה התנגדויות יש לכם?
<אסא קלינג: בשנה שעברה הוגשו 42 התנגדויות חדשות - - -
ניסן סלומינסקי: מתוכן כמה התקבלו כ"כן" - - -?
<אסא קלינג: מתנהלות, אדוני - - -
ניסן סלומינסקי: עדיין מתנהלות.
<אסא קלינג: רק התחילו.
<אסא קלינג: כרגע מתנהלים – אדוני לא יתפוס אותי במספר – סדר גודל של 160 התנגדויות בתיקי התנגדויות פתוחים - - -
<איילת פלדמן: רק חשוב לי להדגיש שהעמדה שאומרת שצריך רביזיה בשיטת ההתנגדויות, המעבר לבחון האם pre grant או post grant – זאת לא העמדה של משרד המשפטים.
<איילת פלדמן: למשרד המשפטים אין עמדה בשאלה הזאת.
<אסא קלינג: וכך גם נאמר.
<אסא קלינג: כלומר, שיש מקום לדון בזה.
<אסא קלינג: מעבר לכך, אכן יש לגבש עמדה - - -
<איילת פלדמן: רק חשוב לי להדגיש שהאמירה שיש מקום לעשות רביזיה היא אמירה שלא מטעם משרד המשפטים.
ניסן סלומינסקי: עכשיו, יש כבר התנגדויות שהצלחת לפסוק, נכון?
<אסא קלינג: סליחה, לא שמעתי.
ניסן סלומינסקי: יש התנגדויות שהתחילו לפני חמש שנים או שש שנים, שכבר התקבלה פסיקה לגביהם.
<אסא קלינג: כל הזמן ניתנות החלטות.
ניסן סלומינסקי: נניח מתוך ההתנגדויות שכבר יש פסיקה, כמה התנגדויות התקבלו וכמה נדחו באחוזים?
<אסא קלינג: אין לי את הנתונים הסטטיסטיים.
ניסן סלומינסקי: סדר גודל של אחוזים.
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, שנדע.
ניסן סלומינסקי: הרוב מתקבלות?
ניסן סלומינסקי: הרוב לא מתקבלות?
<אסא קלינג: אני חושב שרוב ההתנגדויות מתקבלות.
<אסא קלינג: למרות שאז צריך להבין - - -
ניסן סלומינסקי: מתקבלות?
<אסא קלינג: כן.
<אסא קלינג: כלומר, ההתנגדות מתקבלת.
<אסא קלינג: דהיינו, הפטנט אינו ניתן.
<אסא קלינג: עכשיו, כאן צריך להבין: כנגד מה מגישים התנגדות?
<אסא קלינג: מגישים התנגדות כנגד בקשת פטנט שיש מה להגיש אולי התנגדות.
<אסא קלינג: איני קובע כמובן, כן?
<אסא קלינג: אבל המתנגד עושה את החשבון שלו.
ניסן סלומינסקי: אז איך הבוחן לא ראה את זה לפני כן?
ניסן סלומינסקי: הרי זה כבר עבר את האישור של הבוחן.
ניסן סלומינסקי: הבוחן הרי בודק אם הפטנט הוא פטנט או שהוא העתקה או משהו.
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת שהבוחן לא ראה את זה?
ניסן סלומינסקי: זה במהות העניין.
<אסא קלינג: יכול להיות שהיה מידע שלא היה בפניו.
<אסא קלינג: אדוני צריך להבין, כפי שדיברנו בישיבה הקודמת: עבודתו של הבוחן היא לחפש פרסומים, בסופו של דבר, וייתכן שלא מצא פרסום.
<אסא קלינג: וכאן המתנגד, ישנה פסיקה שמגדירה את המתנגד כחיילו של הרשם, שהוא בעצם משרת את הציבור ולאו דווקא - - -
ניסן סלומינסקי: כן, אבל למה הוא לא עושה את זה מיד בהתחלה?
ניסן סלומינסקי: למה הוא מחכה עד חמש שנים, שהייתה החלטה כבר של?
ניסן סלומינסקי: למה הוא לא מההתחלה אומר, כשהוא רואה את זה, אומר: רגע, מה, אתם עושים צחוק?
ניסן סלומינסקי: להעביר ישר - - -?
<אסא קלינג: אכן.
<אסא קלינג: אכן, אדוני.
<אסא קלינג: בתיקון 10 ניתנה האפשרות לצד שלישי להעביר אסמכתאות נוספות שידועות לו לידי הבוחן, בדיוק לדבר הזה, על מנת שלא נגיע לשלב ההתנגדות, לאחר חמש שנים באמת ולברר את העניין.