GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אסא קלינג: יחד עם זאת, מאז תיקון 10, שהיה בשנת 2011, אני חושב שבקושי, אם בכלל, נעשה שימוש על ידי הציבור באפשרות הזו.
<טל בנד: אפשר להעיר משהו, אדוני?
<טל בנד: בהקשר לשאלות של אדוני.
<טל בנד: מטעם התאחדות התעשיינים.
<טל בנד: קודם כל, לגבי האמירה של כבוד הרשם שיש מקום לשקול מחדש את שיטת ההתנגדויות בישראל, רביזיה.
<טל בנד: העמדה של התאחדות התעשיינים היא שאין מקום לשקול את זה מחדש.
<טל בנד: הנואש הזה עמד בליבו של משא ומתן בין ישראל לארצות הברית, בין הממשלים ובין התעשיות במשך שנים רבות.
<טל בנד: תעשיית התרופות האמריקאית דרשה את מה שכבוד הרשם מציעה עכשיו.
<טל בנד: ממשלת ישראל דחתה את הדרישה הזאת.
<טל בנד: התעשייה הישראלית התנגדה לדרישה הזאת.
<טל בנד: לקבלת הדרישה הזאת יש משמעויות, כמו שכבוד הרשם הסביר לאדוני.
<טל בנד: מרבית ההתנגדויות מתקבלות, משמע אנחנו לא רוצים לאפשר לאכוף פטנטים שהם לא היו צריכים להינתן.
<טל בנד: אז עמדתנו היא, ובעמדה הזאת שכנענו את משרדי הממשלה השונים שהיו מעורבים בעניין: גם האוצר, גם המשפטים וגם הבריאות.
<טל בנד: ההתנגדות הזאת לעמדה האמריקאית הייתה נחרצת, והאמריקאים חזרו בהם.
ניסן סלומינסקי: מה האמריקאים רצו?
<טל בנד: הם רצו לשנות את שיטת ההתנגדויות בישראל - -
ניסן סלומינסקי: אבל הם רצו - - -?
<טל בנד: - - באופן שקודם כל, בתום הבחינה יינתן הפטנט, והתנגדויות, אם אתם רוצים, אחר כך.
<טל בנד: לזה התנגדנו.
ניסן סלומינסקי: זה אני מבין.
ניסן סלומינסקי: אבל אני מדבר כרגע על - - - זמן.
ניסן סלומינסקי: זה משהו.
ניסן סלומינסקי: צריכים לקצר את כל זה.
ניסן סלומינסקי: זה טירוף.
<טל בנד: אם מסתכלים לאורך המסלול אז נדמה לי שמשכי הזמן המשמעותיים הם בשלב הבחינה ולא בשלב ההתנגדות.
<טל בנד: כי אם - - - שש או שבע שנים - - -
ניסן סלומינסקי: גם זה, אבל אני מבין שגם ההתנגדות, אחרי כבר כל הצרות האלה, שיש - - - הפטנט, אז התנגדות, שגם היא יכולה לקחת חמש-שש שנים.
<טל בנד: זה נכון.
<טל בנד: אבל אדוני צריך לזכור ששם אנחנו כבר בעצם במצב שיש משפט.
<טל בנד: יש משפט בין שני צדדים על הרבה מאוד כסף, כי הפטנטים האלה מאוד יקרים.
<טל בנד: על טכנולוגיה סבוכה.
<טל בנד: טכנולוגיית קצה, בעצם.
<טל בנד: אז זה לא פלא שצריך זמן.
<טל בנד: אם מחפשים לקצר, אני הייתי מציע להסתכל בשלב הבחינה שבו גם כשהבוחן דורש איזה משהו טכני אז התקנות נותנות ארבעה חודשים להשיב לזה, ואחר כך אפשר לבקש עוד אורכות, ואחר כך אפשר בכלל לעכב ולהשעות את הפטנט.
<טל בנד: הנקודה השנייה שרציתי להגיב עליה זה לגבי הנקודה שכבוד הרשם אמר שבתיקון 10 ניתנה אפשרות לאנשים מהציבור, למתחרים, להקדים ולהציג את אותם פטנטים או מסמכים.
ניסן סלומינסקי: אותן התנגדויות.
<טל בנד: זה לא את ההתנגדות, אבל את הפרסומים הקודמים.
<טל בנד: אז אני רוצה לומר שני דברים בקשר לזה: אחד, בניגוד לעמדתה של התאחדות התעשיינים ובניגוד למקובל בעולם ההתנגדות הזאת ניתנה מאוד במשורה.
<טל בנד: בעולם תיקנו את החוקים: גם באירופה, גם בארצות הברית, ומעודדים את הציבור להקדים ולהגיש את אותן התנגדויות ולהסביר לבוחנים המקומיים באופן שיקל על מלאכתם.
<טל בנד: בארץ – אני לא רוצה להיכנס כי זה לא עומד כרגע על הפרק – אבל בתיקון 10, בניגוד לעמדתנו, זה מאוד צומצם, ולכן אין להתפלא שלא מוגשות הרבה התנגדויות מהסוג הזה.
<טל בנד: והטעם השני הוא שכשמתחרה, כשצד ג' מגיש מסמך כזה אין לו standing, אין לו מעמד לבוא ולהסביר אותו.
<טל בנד: הוא בעצם שולח את המסמך הזה לבוחן ולא יכול לומר עליו מעבר לזה, כנראה.
<טל בנד: הוא בוודאי לא יכול להתייצב ולהסביר למה זה חשוב.
ניסן סלומינסקי: אבל הוא יכול לכתוב לו.
<טל בנד: הוא יכול לכתוב.
<טל בנד: אנחנו חושבים שהוא יכול לכתוב, והרשם חושב שהוא לא יכול לכתוב.
<טל בנד: ואז הוא מסתכן בזה שהוא שלח את הפרסום.
<טל בנד: אין לו דרך לשכנע בו.
<טל בנד: ואם הבוחן, אחרי שהוא קיבל, בכל זאת מקבל את הפטנט, מישהו יבוא ויטען שהפטנט הזה הוא עוד יותר חזק כי הוא ניתן גם לנוכח הפרסום.
<איילת פלדמן: אני מציעה שלא ניכנס לשאלות האלה.
<איילת פלדמן: זה תיקון שהיה בחוק לפני שלוש שנים.
ניסן סלומינסקי: אני אומר: יש לנו כמה דברים שאנחנו צריכים לדון, שאני רואה שכולם נוגעים לאותה נקודה: אם היו יותר עובדים, אם היה יותר זה.
ניסן סלומינסקי: כל הזמנים היו מתקצרים.
ניסן סלומינסקי: הדברים היו נראים אחרת לכולם.
<אסא קלינג: ללא ספק.
<איילת פלדמן: כן, אבל זה לפעם אחרת.
<איילת פלדמן: אבל בכל מקרה אני מציע, גם הנושא הזה של הגשת מסמכים לידי צדי ג' וגם הנושא המבנה של שיטת ההתנגדות – זה לא המקום.
<איילת פלדמן: לפחות לגבי שיטת ההתנגדות אין עמדה של משרד המשפטים ואני מציעה להמשיך.
<ניצן רוזנברג: בתקנה 150, השינוי שהכנסתם פה מהנוסח שהונח על ידי שרת המשפטים, זה שבמקום ארבעה חודשים אתם מבקשים חודש.
<איילת פלדמן: תקנה 151 ותקנה 152 קשורים לתיקון האחרון שדיברנו עליו.
<איילת פלדמן: תקנה 155 נובע מהנושא של המערכת האלקטרונית החדשה.
<איילת פלדמן: כאן מדובר על ערר על צווי חיסיון שמוציא שר הביטחון.
<איילת פלדמן: לפי החוק, כאשר מדובר בהמצאה שנוגעת לביטחון המדינה או להמצאות גרעיניות.
<איילת פלדמן: שר הביטחון רשאי להוציא צו – זה לא צו חיסיון, סליחה, זה צו הגבלת פעולות – שמגביל את פעולת הרשם.
<איילת פלדמן: הרשם לא בוחן את הבקשה ולא מפרסם אותה.
<איילת פלדמן: והחוק, חוק הפטנטים, מסדיר את האפשרות להגיש ערר על אותו צו הגבלת פעולות.
<איילת פלדמן: וכאן אנחנו מבהירים שהערר הזה יוגש לרשות בנייר בלבד.
<איילת פלדמן: לא ניתן להגיש אותו בהגשה האלקטרונית החדשה כיוון שמדובר בעניינים חסויים מבחינה ביטחונית.
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, מי שמגדירים אם זה חסוי או לא זה שר הביטחון?
<איילת פלדמן: בהתייעצות עם שר המשפטים.
ניסן סלומינסקי: לדוגמה: כמו הגז.
ניסן סלומינסקי: הגדירו שלא.
ניסן סלומינסקי: הגדירו שזה משהו ביטחוני למדינה ולכן חל עליו סעיף, כך שאפשר לעקוף את הרגולטור.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות?
<איילת פלדמן: אנחנו לא מתעסקים בענייני הגז.
<איילת פלדמן: התיקון הבא – 164א: בקשת ביניים בפני הוועדה.
<איילת פלדמן: הכוונה היא כאן לוועדת ערר.
<איילת פלדמן: כיוון שהוספנו פרוצדורה של בקשות ביניים בתקנה 5א אנחנו מסדירים אותו דבר גם כאן ומפנים לתקנה 5א החדשה.
<ניצן רוזנברג: שהסמכויות - - -
<איילת פלדמן: הסמכויות נתונות ליושב ראש הוועדה.
<איילת פלדמן: ועדת הערר מורכבת משופט בדימוס - - -
<אסא קלינג: שופט עליון, כמובן.
<אסא קלינג: בפועל זה בדימוס.
<איילת פלדמן: שופט עליון.
ניסן סלומינסקי: זה חייב להיות שופט עליון בדימוס?
<אסא קלינג: עליון.
ניסן סלומינסקי: ולמה דווקא שופט עליון?
ניסן סלומינסקי: כך כתוב?
<איילת פלדמן: כך כתוב.
<איילת פלדמן: והוא יושב ראש הוועדה.
<איילת פלדמן: והחבר הנוסף הוא אדם שהמליץ עליו שר הביטחון, ועוד אדם שלישי שהחוק לא מסדיר מי הוא יהיה.
<איילת פלדמן: כיוון שיושב ראש הוועדה הוא בעל הסמכויות השיפוטיות היחיד, בעל הכשירות היחידה להיות שופט – הסמכויות לגבי אותן בקשות ביניים מוקנות ליושב ראש הוועדה.
<איילת פלדמן: זה מה שאנחנו - - -
ניסן סלומינסקי: ואתם לא מבקשים - - -?
<ניצן רוזנברג: לא, כאן זה עוד לא הנושא - - -
<איילת פלדמן: כאן - - -
ניסן סלומינסקי: לא מבקשים עוד?
<ניצן רוזנברג: זו ועדה אחרת.
<איילת פלדמן: זו ועדה אחרת, ואלה לא סמכויות מקבילות.
<איילת פלדמן: תקנה 171 מדברת על ועדה אחרת שהיא הוועדה לפיצויים ותמלוגים.
<איילת פלדמן: אנחנו כאן עושים תיקונים בפרוצדורה של דיונים בפני הוועדה לפיצויים ותמלוגים.
<איילת פלדמן: זו ועדה שחברים בה גם שלושה: שופט בית המשפט העליון, כאשר בפועל הוא שופט בדימוס; הרשם, מתוקף תפקידו; וחבר נוסף מתוך חבר המורים של מוסד להשכלה גבוהה.
<איילת פלדמן: חבר סגל במוסדות להשכלה גבוהה, שהנוהג המקובל היום שהוא מתמנה אד-הוק לפי הנושא שבו דנה הוועדה.
<איילת פלדמן: לוועדה הזו יש שתי סמכויות.
<איילת פלדמן: סמכות אחת לפי פרק ו' לחוק הפטנטים.
<איילת פלדמן: כאשר ניתן צו הגבלת פעולות, כמו שדיברנו, או צווים והיתרים אחרים לפי החוק.
<איילת פלדמן: זה סוג אחד של סמכויות, כשבדרך כלל התיקים האלה הם תיקים עם רגישות ביטחונית.
<איילת פלדמן: סוג אחר של תיקים שמתנהלים בפני הוועדה הם תיקים שנוגעים לנושא של המצאות שירות.
<איילת פלדמן: כאשר אדם ממציא המצאה עקב שירותו ובתקופת שירותו, ההמצאה קמה לקניין המעביד.
<איילת פלדמן: המעסיק.
<איילת פלדמן: ובשני המקרים האלה ניתן לפנות לוועדה לפיצויים ולתמלוגים בבקשה לקבוע איזשהו תגמול כספי.
<איילת פלדמן: אם מדובר בצו הגבלת פעולות אז פיצוי בגין אותו צו, ואם מדובר בהמצאת שירות אז אפשר לבקש תמורה בעד המצאת השירות.
ניסן סלומינסקי: כלומר, האדם הפרטי יכול לקבל תמלוגים או פיצויים.
ניסן סלומינסקי: וזה תמיד?
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, נניח אדם שעובד, צריך להיות שהוא עובד במפעל מסוים או במשהו?
<איילת פלדמן: כל עובד - - -
ניסן סלומינסקי: שהוא עובד מדינה?
<איילת פלדמן: לאו דווקא מפעל.
<איילת פלדמן: גם עובד מדינה.
ניסן סלומינסקי: נניח עובד מדינה.
ניסן סלומינסקי: עובד מדינה זה יכול להיות מורה, זה יכול להיות עובד מדינה, אני יודע, ממקום אחר, ברשות מקומית או אני לא יודע.
ניסן סלומינסקי: טוב, לא רשות מקומית.
ניסן סלומינסקי: והוא המציא, יש לו תחביב מסוים, והוא המציא איזה פטנט שקשור לתחביב.
ניסן סלומינסקי: אין לזה שום קשר למקום עבודתו.
ניסן סלומינסקי: גם אז זה חל עליו?
ניסן סלומינסקי: גם אז?
ניסן סלומינסקי: כלומר, משועבד למדינה בכל 24 השעות שביממה?
<איילת פלדמן: אז זה כבר עניין של פרשנות של החוק, ומה זה אומר עקב שירותו ובתקופת שירותו.
<איילת פלדמן: לרשם הפטנטים יש סמכות להכריע בסכסוך כזה.
<איילת פלדמן: אם יש סכסוך בין עובד למעסיקו בשאלה האם המצאה מסוימת היא המצאת שירות, הם יכולים להגיש בקשה לרשם - - -
ניסן סלומינסקי: ומה הקריטריונים של הרשם כדי להחליט?
<אסא קלינג: בזמן ובעקב, אדוני.
<איילת פלדמן: בזמן ובעקב.
<איילת פלדמן: זאת החלטה שיפוטית.
<אסא קלינג: בזמן ובעקב.
<אסא קלינג: שני תנאים מצטברים: האם זה בזמן?
<אסא קלינג: האם זה בעקב?
ניסן סלומינסקי: בזמן כבר אמרנו שכן.
ניסן סלומינסקי: כי אם זה לא בזמן אז נניח - - -
<אסא קלינג: אז השאלה אם זה עקב.
<אסא קלינג: האם באמת אותו תחביב, ואם זה תחביב צילום ומדובר בנהג – לא יהיה קשר על פי רוב - - -
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, אתה בודק בהיגיון.
ניסן סלומינסקי: אין לך הנחיות אלא לפי ההיגיון, אם יש לזה קשר או לא.
ניסן סלומינסקי: כן?
<איילת פלדמן: יש, יש פסיקה.
<אסא קלינג: יש פסיקה שמנחה.
<אסא קלינג: כלומר, היו כבר מקרים שהגיעו גם לבתי משפט.
<אסא קלינג: וכל מקרה לפי נסיבותיו, אדוני.
ניסן סלומינסקי: לא, אבל אני אומר:
ניסן סלומינסקי: הקו המנחה זה שברור שאם יש לו תחביב שאין לזה קשר למקום עבודתו, - -
<אסא קלינג: יש להניח.
ניסן סלומינסקי: - - אז יש לו את הסמכויות לעצב פטנט מעצמו, וזה לא משועבד למדינה.
<אסא קלינג: יש להניח - - -
<ניצן רוזנברג: גם אם זה היה בזמן שירותו?
ניסן סלומינסקי: מדובר בזמן.
<ניצן רוזנברג: בתקופת שירותו?
<אסא קלינג: מדובר בשני תנאים מצטברים.
<ניצן רוזנברג: מצטברים.
<איילת פלדמן: מצטברים.
<ניצן רוזנברג: כתוב עקב שירותו או בתקופת - - -
<אסא קלינג: לא, לא.
<אסא קלינג: זה לגבי חובת ההודעה.
<אסא קלינג: יש חובת הודעה שהיא בזמן או עקב, ויכול להיות שהמעביד חושב אחרת, והסעיף הקונסטיטוטיבי שיוצר את המצאת השירות זה שני התנאים המצטברים גם יחד.
ניסן סלומינסקי: וזה אתה צריך להחליט.
ניסן סלומינסקי: הרשם צריך להחליט.
<אסא קלינג: במידה וזה מגיע לפתחי.
<ניצן רוזנברג: וזה לאו דווקא עובד מדינה.
<ניצן רוזנברג: זה כל עובד.
<אסא קלינג: למען האמת, על פי רוב לא יהיה עובד מדינה, מאחר ולגבי עובד מדינה תחול מערכת הסכמית נפרדת, בין אם זה במסגרת התקשי"ר או בין אם זה במסגרת הוראות החשכ"ל לעניין עובדי מערכת הבריאות.
<אסא קלינג: יש מערכות מקבילות, ובמידה ויש הסכמות אחרות, אז אם הדבר כפוף להסכמות.
<אסא קלינג: לכן, על פי רוב, זה לא יהיה דווקא עובדי מדינה.
<אסא קלינג: יש גם, מה שנקרא, ועדת המצאות:
<אסא קלינג: גם במשרד הביטחון וגם - - -
ניסן סלומינסקי: כלומר, יכול להיות גם אדם שעובד במפעל פרטי ויש לו איזו המצאה.
<אסא קלינג: על פי רוב הסעיפים האלה יופעלו על - - -.
<אסא קלינג: על ידי חברה פרטית.
<איילת פלדמן: אז אם נחזור לתקנות, אנחנו מדברים כאן על אופן הגשת הבקשה לאותה ועדה שאמורה לקבוע את הפיצויים או התמלוגים או התמורה, לפי העניין.
<איילת פלדמן: כאשר מדובר בבקשות בהקשרים הביטחוניים אפשר יהיה להגיש רק בנייר.
<איילת פלדמן: כאשר מדובר בבקשות שנוגעות להמצאות שירות, אפשר להגיש גם דרך אתר ההגשה, כמו בכל דבר.
<איילת פלדמן: וכך גם תקנה 174 מסדירה את הצורה שבה מוגשים המסמכים ומומצאים המסמכים בין הצדדים.
<איילת פלדמן: גם תקנה 175 נובעת מהשינוי הזה.
<ניצן רוזנברג: את תצטרכי לתקן פה בעקבות התיקון בתקנה 15?
<ניצן רוזנברג: תקנה 174ד שאת מתקנת.
ניסן סלומינסקי: דרך ההודעה צריכה להיות גם פה.
<ניצן רוזנברג: לא, אני שואלת אם זה רלוונטי בכלל בין הצדדים, העניין הזה?
<איילת פלדמן: אני חושבת שכן.
ניסן סלומינסקי: כי יש זמן הרי לצדדים להגיש בטח השגות.
ניסן סלומינסקי: יש זמן קצוב.
ניסן סלומינסקי: כל מקום שיש זמן קצוב אז זה רלוונטי.
<ניצן רוזנברג: אז אני רואה את זה גם בתקנה 172ד וגם בתקנה 174ד.
<ניצן רוזנברג: אז תראו מה התיקון שצריך לעשות פה?
ניסן סלומינסקי: תשבו ביניכם ותעברו ותעשו את זה רוחבי.
<ניצן רוזנברג: ככל שיש צורך.
<טל בנד: זאת אומרת, הכוונה להחיל את אותו הסדר שבתקנה 5א.
<איילת פלדמן: תקנה 180א – תקנה חדשה.
<איילת פלדמן: גם כאן אנחנו רוצים להסדיר את הנושא של בקשות ביניים בפני הוועדה לפיצויים ותמלוגים.
<איילת פלדמן: אנחנו מפנים לתקנה 5א החדשה שמסדירה את הפרוצדורה של בקשת ביניים.
<איילת פלדמן: וכאן הסמכויות של הרשם, לפי תקנה 5א, יהיו מוקנות ליושב ראש הוועדה, ובהעדרו לרשם.
ניסן סלומינסקי: רגע, רגע, לא הבנתי.
ניסן סלומינסקי: מי שחותם על הפיצויים או על התמלוגים זה יושב ראש הוועדה?
ניסן סלומינסקי: או מי שמכנס את הוועדה בכלל זה יושב ראש?
<איילת פלדמן: ההחלטה הסופית של הוועדה היא צריכה להיות החלטה משותפת של כל שלושת החברים בה.
ניסן סלומינסקי: צריך ברוב.
<איילת פלדמן: כאן אנחנו מדברים על בקשות ביניים.
<איילת פלדמן: למשל: בקשה לסילוק על הסף מחמת התיישנות.
<איילת פלדמן: או למשל: בקשות להארכת מועד או לדחיית מועד דיון.
<איילת פלדמן: גם בקשת הביניים עצמה, היא צריכה להתקבל על ידי הוועדה, אבל אנחנו מדברים על סמכויות שקשורות להחלטות טכניות ופרוצדוראליות.
<איילת פלדמן: כמו, למשל: דחיית מועדים או למשל: היתר להגיש מסמכים נוספים, שהן מוקנות כיום ליושב ראש הוועדה לפי תקנה 181, ואנחנו מקנים סמכויות דומות לגבי בקשות ביניים.
<איילת פלדמן: אנחנו רוצים להרחיב את הסמכויות האלה גם לרשם, שיוכל לתת את אותן החלטות טכניות בהיעדרו של יושב ראש הוועדה.
ניסן סלומינסקי: אתם מדברים רק על הטכניות או גם אחר כך תבואו - - -?
<איילת פלדמן: רק על הטכניות.
ניסן סלומינסקי: עכשיו, כמה בקשות כאלה יש לכם, נניח, בשנה?
ניסן סלומינסקי: סתם שאני אדע.
ניסן סלומינסקי: שיהיה לי מושג.
<אסא קלינג: בקשות בפני ועדה לפיצויים ותמלוגים, כרגע תלויים ועומדים 14 תיקים, שיש לומר שרובם היו מעוכבים בשנה-שנה וחצי האחרונות בהמתנה להחלטה בבג"ץ שהוגש על ההחלטה האחרונה של הוועדה.
<אסא קלינג: אבל בכל אחד מהתיקים האלה יש הרבה בקשות ביניים, הרבה בקשות טכניות.
ניסן סלומינסקי: בוא נאמר, על 14 בקשות, למה יושב ראש הוועדה לא יכול?
ניסן סלומינסקי: למה צריך לתת עוד סמכויות לאחרים?
<אסא קלינג: אדוני, זה לא עוד סמכויות, זה פשוט השלמה לסמכויות בהיעדרו.
<אסא קלינג: זה לא כפל סמכויות, חס וחלילה.
ניסן סלומינסקי: למה "בהיעדרו"?
<אסא קלינג: כי זה - - -
ניסן סלומינסקי: דרך אגב, חברים בוועדה הזאת מקבלים כסף?
<איילת פלדמן: לפי כללי החשב הכללי.
<איילת פלדמן: הרשם הוא מכוח תפקידו ולכן - - -
<אסא קלינג: הרשם אינו מקבל.
ניסן סלומינסקי: אין כפל משכורת - - -
<איילת פלדמן: אבל יושב ראש הוועדה והחבר הנוסף עובדים לפי כללי החשב הכללי.
ניסן סלומינסקי: מקבלים.
ניסן סלומינסקי: רגע, מקבלים פר ישיבה או איזו משכורת קבועה?
<אסא קלינג: לא, זה פר עבודה.
<אסא קלינג: זה לפי כללי החשב הכללי.
<אסא קלינג: ברמה הפרקטית ביותר רק צריך להבין: הוועדה הזו בעצם מנוהלת, מתנהלת, בכל טעם פרקטי בבניין הרשות.
<אסא קלינג: הדיונים מתקיימים באולם הרשות.
<אסא קלינג: אנחנו הכתובת למסירת המסמכים.
<אסא קלינג: כלומר, הכול מגיע אלינו.
<אסא קלינג: יושב ראש הוועדה אינו יושב אצלנו.
<אסא קלינג: ולכן מדובר כאן באמת בטיוב איכות השירות שאפשר לתת למבקשים, לצדדים, בעניינים טכניים בלבד.
ניסן סלומינסקי: אז איך זה נעשה היום?
ניסן סלומינסקי: נניח היושב ראש, שאמרנו שופט עליון בדימוס.
ניסן סלומינסקי: אז כל פעם שיש כאלה דברים, תוך כמה זמן אתם צריכים לתת תשובה על בקשות ביניים כאלו?
<אסא קלינג: אין עלינו חובה.
ניסן סלומינסקי: אין חובה.
<אסא קלינג: אנחנו ברשות משתדלים שהשירות יינתן בצורה המהירה ביותר.
<אסא קלינג: ברמה הפרקטית, התקבלה בקשה, ואדוני, מדובר, שוב פעם, בתיקים מורכבים, כאשר כבר התיקים הללו מתנהלים, כנראה שווה לנהל אותם, ומדובר במסמכים עבי כרס שצריך להעביר אותם אל היושב ראש על מנת שיראה אותם, גם בעניינים טכניים.
<אסא קלינג: למרות שבעניינים טכניים, לפעמים, באמת זה בקשה לדחיית מועד דיון – יכולה להיות עמוד וחצי.
<אסא קלינג: פשוט.
<אסא קלינג: מה שאפשר להעביר אנחנו מעבירים בפקס, מה שאפשר להעביר אנחנו מעבירים בדואר אלקטרוני, כשאפשר, ואז מנסים לקבל תשובה מיושב הראש, שבהחלט עוזר ומסייע.
<אסא קלינג: אבל לעיתים, בכל זאת, זה אנשים שזה אינו עיסוקם המרכזי.
<אסא קלינג: ובדברים הטכניים, הכוונה באמת לתת שירות יותר טוב.
<איילת פלדמן: ומה שחשוב להדגיש, מעבר לשאלה הפרקטית, גם ברמה העקרונית: כל עוד מדובר במשפטן בעל הכשירות המתאימה – רשם, לפי החוק, הוא אדם שכשיר להיות שופט מחוזי.
<איילת פלדמן: בניגוד לוועדת הערר, ששם יש משפטן אחד שהוא היושב ראש, כאן יש שני משפטנים שהם חברי ועדה, ואפשר להסמיך גם את הרשם.
<איילת פלדמן: חזקה על שניהם שיפעלו כראוי.
<איילת פלדמן: אפשר לראות גם שלפי חוק בתי הדין המנהליים יש קונסטלציה שבה יש סמכות מקבילה, עקרונית, לראש בית דין מנהלי ולסגן שלו, והכול בהחלטות - - -
ניסן סלומינסקי: יש לכם ריכוז של בקשות כאלה, ועכשיו או שיבוא היושב ראש, יעבור עליהם וייתן את התשובה; או שאנחנו אומרים: נעביר את זה לרשם.
ניסן סלומינסקי: כי היושב ראש לא כל כך בקי בעניין.
<אסא קלינג: לא, לא, חס ושלום.
<אסא קלינג: רק בהיעדרו.
<איילת פלדמן: לא, לא, לא, לא כי הוא לא בקי.
<איילת פלדמן: רק בהיעדרו.
ניסן סלומינסקי: הוא נעדר הרבה שאתם צריכים כל כך לדאוג?
ניסן סלומינסקי: 14 בקשות - - -
<איילת פלדמן: אלה לא 14 בקשות טכניות.
<איילת פלדמן: מדובר ב-14 הליכים שבמסגרתם יש פעמים רבות בקשות טכניות רבות מאוד – אולי הרשם יוכל להגיד כמה – אבל יש הרבה מאוד בקשות טכניות כאלה.
<איילת פלדמן: ובמקרה שבו מתעורר קושי בהיעדרו של יושב ראש הוועדה, רק אז יש סמכות לרשם.
ניסן סלומינסקי: ואם הוא נמצא אז הוא עושה את זה?
<אסא קלינג: זו הכוונה.
<ניצן רוזנברג: מה זה "בהיעדרו"?
<ניצן רוזנברג: הוא נעדר מן הארץ?
<ניצן רוזנברג: לא תופסים אותו בטלפון?
ניסן סלומינסקי: בואו נשאל שאלה יותר פשוטה: כיום, ב-14 האלו, מה היעד היום?
ניסן סלומינסקי: מה קורה?
<אסא קלינג: מה זאת אומרת?
<אסא קלינג: יושב הראש - - -
ניסן סלומינסקי: יושב הראש מגיע ומטפל.
<איילת פלדמן: יושב הראש, כן, ומחכים - - -
ניסן סלומינסקי: ומה משך הזמן - - -?
<אסא קלינג: אדוני, אבל הוא אינו מגיע ומטפל.
<אסא קלינג: כלומר, אנחנו שולחים אליו.
<אסא קלינג: בדברים הטכניים, כן?
<אסא קלינג: כאשר יש - - -
ניסן סלומינסקי: אתם שולחים אליו ו-?
ניסן סלומינסקי: הרי הוא לא בקי.
ניסן סלומינסקי: אם הוא נמצא אצלכם אז אתה יכול להסביר לו.
ניסן סלומינסקי: אם אתה שולח אליו?
<אסא קלינג: לא, הוא - - -.
<אסא קלינג: אדוני, בכל זאת מדובר באדם בקי: הוא בקי בתיק, הוא מכיר את התיק.
<אסא קלינג: הוא בהחלט בקי.
<אסא קלינג: חס וחלילה איני אומר אחרת.
<אסא קלינג: מדובר כאן בדברים טכניים, שאם יש כאן בקשה לגילוי מסמכים והצדדים היו צריכים להחליף ביניהם - - -
ניסן סלומינסקי: אתה שולח לו ותוך דקה הוא יכול לתת תשובה - - -
<אסא קלינג: הוא לא.
<אסא קלינג: ומבקשים להגיד רק בקשת אורכה לשם הגשת תשובה לבקשה לגילוי מסמכים.
<אסא קלינג: ואני מעביר את זה ליושב הראש.
ניסן סלומינסקי: כן, אבל יש גם בקשות יותר מסובכות.
<אסא קלינג: נכון, אבל אני מדבר על הדברים הטכניים.
<אסא קלינג: אך ורק על הדברים הלא מסובכים, אדוני.
<איילת פלדמן: בבקשות היותר מסובכות אין - - -
<ניצן רוזנברג: האם זה שונה מוועדות אחרות?
<ניצן רוזנברג: האם זה שונה מוועדות אחרות שבהן יש יושב ראש, שצריך לקבל החלטה, ואין סמכות מקבילה שלא יודעים בדיוק מתי היא חלה ומתי היא לא חלה?
<ניצן רוזנברג: למיטב הבנתי, אמרת עכשיו איזה משהו שזה מופיע באיזשהו חוק אחר.
<ניצן רוזנברג: אבל כשאני שאלתי אתכם אז אתם עניתם לי שאין דבר כזה במקומות אחרים בחקיקה, ושזו פעם ראשונה שמבקשים את זה, ולכן היה לנו חשוב להבין: אז למה פה יש איזשהו מצב מיוחד שמצריך אתכם לכתוב "בהיעדרו של יושב ראש הוועדה"?
<איילת פלדמן: כששאלת אותנו בישיבות ההכנה האם זה קיים, אנחנו ענינו לך בדיוק את מה שאמרתי עכשיו, שאם אנחנו מסתכלים על שילוב הסעיפים 6, 7 ו-22 לחוק בתי הדין המנהליים, אותו שילוב מביא למצב שבו יש סמכות מקבילה, עקרונית, לראש בית דין מנהלי ולסגנו, לתת החלטות טכניות כמו אלה שאנחנו רוצים להסדיר כאן.
<איילת פלדמן: בדרך כלל - - -
<ניצן רוזנברג: רק - - - אותו מצב.
<ניצן רוזנברג: זה ממש לא היה אותו מצב כמו כאן.
ניסן סלומינסקי: עורכת הדין איילת פלדמן, מההסתובבות ומהחיוכים שלכם אני מרגיש שהמקרה הוא מקרה פרטני, הוא לא מקרה כולל.
ניסן סלומינסקי: במקרה, בגלל ההרכב המסוים, יש בעיות, ויכול להיות שבמצבים אחרים לא הייתם מעלים את זה?
<אסא קלינג: אני חושב שהמצב הנוכחי הא מצב סביר לחלוטין.
<אסא קלינג: מדובר באדם, לא משנה הפרסונה, שברור שזה לא מרכז עשייתו.
<אסא קלינג: לעולם כך זה יהיה.
<אסא קלינג: ובמצב שכזה, בדברים הטכניים, מתוך כוונה לתת שירות יותר טוב לצדדים ועל מנת לקדם את ההליכים, ולמשל: בנושאים כמו בקשות אורכה, לא ייאלצו להמתין שבוע או שבועיים מאחר ואדם נעדר מן הארץ - - -
ניסן סלומינסקי: הבנתי, אבל אני אומר:
ניסן סלומינסקי: אתה האיש הכי עמוס במערכת הרי.
ניסן סלומינסקי: מה זה לא?
ניסן סלומינסקי: תראה כמה זמן לוקחים דברים שלא באשמתך.
ניסן סלומינסקי: כי אתה עמוס, מה שנקרא.
ניסן סלומינסקי: אתה צריך להשגיח על כל הבוחנים, להיות.
ניסן סלומינסקי: אתה האיש המרכזי.
ניסן סלומינסקי: וכל המגמה הייתה, בטח, קצת לשחרר.
ניסן סלומינסקי: לשחרר אותך מחלק מהדברים כדי לא להעמיס.
ניסן סלומינסקי: ופה, מה שאני מבין שהולכים לעשות: אם כבר שחררו, אתה הולך עוד יותר להעמיס.
ניסן סלומינסקי: - - - איך אומרים?
ניסן סלומינסקי: אני חושב שיכול להיות שמלכתחילה היה צריך, מבחינת הידע והכול, לתת לך את זה.
ניסן סלומינסקי: נניח.
ניסן סלומינסקי: אבל לא עושים את זה בגלל שאתה עמוס ועמוס ורוצים לשחרר.
ניסן סלומינסקי: אז פה אתה כאילו רוצה להחזיר את העומס.
ניסן סלומינסקי: נראה קצת משונה.
<אסא קלינג: ההסתכלות היא שכאן, במצב הדברים הנוכחי, יש בהצעה כדי, מטעמים פרקטיים באמת, לשפר את השירות, כאשר באמת מדובר ב-14 תיקים, וכל תיק, אם נסתכל באופן סטטיסטי, סדר גודל של כמה עשרות בקשות ביניים לכל תיק.
<אסא קלינג: כלומר, עם כל הכבוד, זה לא מה שישנה את העומס עליי באופן אישי.
ניסן סלומינסקי: תקנה 5א זה יותר טכניות?
<ניצן רוזנברג: תקנה 5א זה בקשות ביניים.
ניסן סלומינסקי: לא, אבל מה - - - שזה רק על דברים טכניים?
<אסא קלינג: תקנה 181.
<איילת פלדמן: תקנה 181 זה דברים טכניים.
<איילת פלדמן: וגם בתקנה 180, עם ההפניה לתקנה 5א - - -
ניסן סלומינסקי: איך אני יודע שזה רק על דברים טכניים?
<ניצן רוזנברג: "- - - להרשות להגיש מסמכים נוספים בנוסף למסמכים שפורטו בפרק זה".
<ניצן רוזנברג: אפשר לומר שזה טכני ואפשר לומר שזה קצת פחות טכני – צירוף מסמכים נוספים.
<ניצן רוזנברג: זה עניין של מה מבוקש, ההקשר.
<איילת פלדמן: להרשות מסמכים נוספים, למשל, במצב שבו; התקנה עצמה, 180, מסדירה את הנושא של בקשת הביניים עצמה – מוגשת בקשה, תשובה לבקשה ותשובה לתשובה.
<איילת פלדמן: יכול להיות מצב שבו הצדדים רוצים לעשות סיבוב רביעי וחמישי, ותקנה 5א ותקנה 180א שמפנה אליה קובעות שלא ניתן להגיש מסמכים נוספים, אלא ברשות הרשם.
<איילת פלדמן: הסמכות הזו תהיה נתונה ליושב ראש הוועדה, ובהיעדרו לרשם.
<איילת פלדמן: הכוונה היא באמת מקרים קיצוניים.
ניסן סלומינסקי: רגע, אבל אם את אומרת שזה רק בסמכות הרשם, אז למה צריכים את הוועדה?
<איילת פלדמן: סמכות הרשם בהליכים שבפניו.
<איילת פלדמן: עכשיו אנחנו מדברים על הליכים בפני הוועדה.
<איילת פלדמן: אז היא תוקנה ליושב ראש הוועדה, ואנחנו רוצים גם לתת סמכות לרשם בהיעדרו של היושב ראש, אבל מדובר רק בהגשת מסמכים נוספים או בקביעת מועדים.
<איילת פלדמן: למשל: המשיב רשאי להגיש לבקשת הביניים בתוך 20 ימים מיום שהומצאה לו או בתוך מועד אחר שהורה עליו יושב ראש הוועדה, מכאן הרשם.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שאנחנו צריכים לתקן שיושב ראש הוועדה יהיה זמין לוועדה, יגור בסביבה גיאוגרפית.
ניסן סלומינסקי: לא יודע.
ניסן סלומינסקי: כל מיני דברים.
ניסן סלומינסקי: אני מבין פה שמשהו, שזה לא; אם מלכתחילה לא שמו את הרשם, אז הייתה לזה סיבה.
ניסן סלומינסקי: עכשיו מחזירים לרשם כי כנראה יש בעיה טכנית בהפעלת הוועדה.
ניסן סלומינסקי: כנראה.
<טל בנד: אדוני, אפשר בתור - - - שירות מהוועדה לומר מילה?
<טל בנד: אני הבנתי שהבקשה כאן היא לתת את הסמכות הזאת לרשם בהיעדרו של יושב ראש הוועדה ככל שמדובר בבקשות טכניות, ובקשות טכניות מסוג, למשל, הארכת מועדים.
<טל בנד: עכשיו, יש לנו בקשות כאלה להארכת מועדים מעת לעת.
<טל בנד: וגם אני בוודאי לא רוצה שיישמע מפי כאילו יש לי איזושהי ביקורת כלפי יושב ראש הוועדה.
<טל בנד: אין לי.
<טל בנד: אבל יושב ראש הוועדה בפועל הוא שופט בדימוס.
<טל בנד: אדם שהוא בדימוס יש לו עיסוקים אחרים.
<טל בנד: הוא לא זמין כמו כל אדם אחר.
<טל בנד: שוב, בתור מי שמקבל שירות מהוועדה, אני לא רואה את הקושי שמי שיחליט בעניין בקשה להארכת מועד שלנו לא יהיה יושב ראש הוועדה אלא יהיה כבוד הרשם, ובלבד שנקבל את ההחלטה הזאת בזמן.
ניסן סלומינסקי: כן, זה אין לי התנגדות.
ניסן סלומינסקי: אין לי התנגדות.
ניסן סלומינסקי: אם היו כותבים את זה מראש, ככה, זה היה סביר מאוד.
ניסן סלומינסקי: אם כי אני חושב שצריכים לשחרר אותו כמה שיותר.
ניסן סלומינסקי: הוא האיש שהכי עסוק במערכת.
ניסן סלומינסקי: היו צריכים לשחרר אותו.
ניסן סלומינסקי: אבל לא כתבו כך, ועכשיו יש בקשה.
ניסן סלומינסקי: ליבי אומר לי שהסיבה היא אחרת, שכאן יש בעיה עם "בהיעדרו", מה שנקרא.
ניסן סלומינסקי: שיכול להיות שהיושב ראש נעדר יותר ממה שחשבו שהוא ייעדר.
<טל בנד: אני לא יכול לומר על זה כלום.
ניסן סלומינסקי: אני לא יודע בדיוק מה זה "בהיעדרו".
ניסן סלומינסקי: אם פשוט קשה לו לעלות ממודיעין לירושלים.
ניסן סלומינסקי: סתם, אם אמרנו שהוא גר במודיעין.
ניסן סלומינסקי: או שהמונית ששלחו אליו למודיעין יקרה ולא רוצים לבזבז את הכסף על המונית שמביאה לו את זה.
ניסן סלומינסקי: או שהוא בכלל לא בארץ.
ניסן סלומינסקי: יש כאלה שנמצאים, נניח, שלושת רבעי שנה, שנה, חצי שנה, בחוץ לארץ, וזה מקשה מאוד, כנראה.
<טל בנד: אני גם לא יודע, אדוני.
<טל בנד: אני רק שמעתי שעורכת הדין איילת פלדמן אמרה כדוגמה לבקשת ביניים, בקשה למחיקה על הסף מחמת התיישנות.
<טל בנד: אני לא בדקתי את זה, אבל אני לא משוכנע שבקשות כאלה, שבעצם הן מסיימות את ההליך, הן בסמכות בכלל - - -
<איילת פלדמן: לא, לא, לא.
<איילת פלדמן: זאת דוגמה לבקשה שבמסגרתה יכולות להיות מוגשות בקשות להארכת מועד או הגשת - - -
<טל בנד: אוקיי.
<טל בנד: כי עצם הסילוק של הבקשה - -
<איילת פלדמן: עצם הסילוק צריך - - -
<טל בנד: - - הוא בסמכות הוועדה, לא יושב הראש.
<איילת פלדמן: עצם הסילוק עצמו צריך להתבצע על ידי כל הוועדה, יחד.
<ניצן רוזנברג: הבעיה כאן היא עם הסמכות המקבילה, והנושא שלא ברור: מה זה "בהיעדרו", וזה יכול להעלות כל מיני קשיים אחרים.
<ניצן רוזנברג: אנחנו מבינים שאתם רוצים לפתור איזשהו קושי שעולה אצלכם, אבל אתם יוצרים קשיים חדשים.