GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': השירות לא שווה לכול.
זאב בנימין בגין: אתן דוגמה, גם כן משטרתית מבחינה מסוימת, מבניית אוטוסטרדה.
זאב בנימין בגין: עוד לא היתה אוטוסטרדה שנפח התנועה בה כעבור שש-שבע שנים תואם את התחזיות.
זאב בנימין בגין: כשרואים אוטוסטרדה, משתמשים בה.
זאב בנימין בגין: כשידוע שיש שירות כזה, אז יכול להיות שגם אדם שלא חשב שזה הכרחי מבחינתו אבל גיסו אמר לו: תיכנס, תראה, זה לא בסדר.
זאב בנימין בגין: אני לא בטוח שהשירות הזה לגבי הנפגעים האלה הוא חיוני, מה שאין כן לגבי אנשים אחרים.
זאב בנימין בגין: מוקדניות – בסדר, נקבל עוד שני תקנים; לא יהיו 80 שיחות, יהיו 60, אחדות ודאי ארוכות.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': כשידעו שיש מוקדניות, לשיטתך, יהיו 160 ולא 80.
זאב בנימין בגין: זו טענתי.
זאב בנימין בגין: אני חושב שכדאי לנסות להגיע ליכולת אבחנה, ואחר כך החלטה בהתאם.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': אני רוצה רק שזה יהיה ברור – התשובות שניתנות מותאמות לעבירה שבה נפגעו האנשים, כי זה החוק קובע.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': יש מידע שונה שצריך להעביר לאנשים שונים, ולכן השירות לא שווה.
זאב בנימין בגין: אבל אתה ציירת את המצב שבו הפונה – אני לא בטוח שזה מובחן על-פי טיב העבירה – קודם כול בא בטענות: מציק לו, כואב לו.
זאב בנימין בגין: המוקדנית שומעת את הכול.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': בעיקר מי שפונה לאורך זמן זה לרוב האנשים שנפגעו בעבירות הקשות יותר, כי אלה הדברים שמגיעים בסוף למאסר.
זאב בנימין בגין: ואלה מעטים ביחס, נכון?
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': באופן יחסי לכול – ודאי.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': הם אלה שאנחנו עוסקים בהם בעיקר במוקד האנושי.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': יכולת לפתח את מה שאתה אומר, יש פה אנשי מחשוב שאולי יתייחסו ויגידו אם אפשר או לא.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': בסוף זה רק משפר את היכולת לפלח נתונים מסוימים, שיש להם חשיבות, אבל נדבר עוד מעט על הדברים שעוד לא הצלחנו לפתח במערכת בגלל קשיי תקציב.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': אבל אז אני שואל את עצמי - אם מישהו היה אומר לי: אוקיי, יש לך תקציב.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': אני לא יודע אם הדבר הראשון שהייתי עושה זה יכולת הפילוח הזאת, כי היא לא משפרת לי את השירות.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': היא מאפשרת לי לתת נתונים מסוימים, יותר טובים.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': אבל את הטענות המרכזיות אני שומע גם בפניות למוקד וגם מהארגונים – ארגון נרצחים ונרצחות או מרכזי סיוע לנפגעי תקיפה מינית – ואנחנו מתייחסים.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': אנחנו אף פעם לא נגיד: יש לנו מיליון פניות ואין לנו טענות, אתם מביאים לנו רק עשר פניות עם טענות.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': מבחינתנו, עשר הפניות עם הטענות הן אלה שמעניינות אותנו.
זאב בנימין בגין: אלה הטענות הכבדות.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': ולכן ממילא כך אנחנו פועלים, ואני לא יודע אם הייתי משקיע בפיתוח מערכת שתיתן לי מידע סטטיסטי.
אורי מקלב: יכול להיות שבסיסמה שאתה נותן, אפשר להגדיר שלושה סוגים של עבירות מרכזיות, ואת הקודים והסיסמאות שנותנים נותנים לפי אותה עבירה.
אורי מקלב: זה יכול להקל על המערכת, וממילא אחרי זה הפילוח, כמו שאומר חבר הכנסת בגין, גם יהיה יותר קל.
זאב בנימין בגין: אנחנו מכוונים לאותו דבר.
אורי מקלב: אדוני היושב ראש, אני מודה לך על עצם קיום הדיון, אבל אני רוצה לומר משפט אחד משום שיש לי מחויבות אחרת ואני חייב לעזוב.
אורי מקלב: אני חושב שצריך להבדיל בנושא הזה בין שני סוגי המידע שאנחנו רוצים לגבי נפגעי עבירה.
אורי מקלב: יש את סוג המידע בתחילתו של התהליך שזה מידע על הזכויות - שצריך להגדיר את המידע לנפגע בזכויות שיש לו: חדר המתנה בבית המשפט, שהוא לא צריך להיפגש עם המשפחה, ועוד בתהליכים שקורים.
אורי מקלב: אחרי שהוא יידע שיש לו את הזכויות, אני חושב שהוא יידע לעקוב אחרי זה.
אורי מקלב: עכשיו יש נושא לא פחות מרכזי, שזה השלב אחרי המשפט, בשלב של המאסר, של השחרורים ושל החופשות.
אורי מקלב: צרך לקחת בחשבון שחלק מנפגעי העבירה הם דווקא מפוגעים שנמצאים בקרבת הבית.
אורי מקלב: זה נכון לגבי נושא של אלימות ואלימות חמורה, וודאי וודאי שזה נכון לגבי נפגעי עבירות מין.
אורי מקלב: שם האינפורמציה הזאת, גם לפי פניות שיש לי, היא אקוטית מאוד, מאוד חשוב לאותו נפגע או למשפחה שלו אם הפוגע קיבל חופשה, מתי השחרור אמור להיות, אם דנים בשחרור המוקדם שלו אם ואולי יש להם מה להגיד.
אורי מקלב: אין ספק שמי שנפגע בתאונת דרכים חשוב לו שלב המשפט.
אורי מקלב: זה החלק הקריטי כדי ללוות את ההליך המשפטי שמאוד חשוב לו.
אורי מקלב: בסופו של דבר, אחרי זה יכול להיות שהמידע פחות חשוב לו.
אורי מקלב: אם הוא השתחרר הביתה או לא השתחרר הביתה לחופשה – זה פחות אקוטי.
ניסן סלומינסקי: לא רק זה, לפי החוק פה הם צריכים גם לאפשר לשמוע את עמדת הנפגע בתהליך הזה, ואם הוא מקבל את האינפורמציה אחרי שהחליטו אז מה זה עוזר שישמעו את עמדתו.
אוסאמה סעדי: ברקו, באיזה שפות המערכת?
אוסאמה סעדי: קראתי פה שהיתה המלצה שהמערכת תיתן תשובות גם בשפות אחרות, חוץ מהשפה העברית.
אוסאמה סעדי: שאלתי הספציפית היא לגבי השפה הערבית: האם יש במערכת הזאת אפשרות לקבל מענה בשפה הערבית?
ניסן סלומינסקי: יש חובה לעשות את זה.
אוסאמה סעדי: דבר שני, הייתי רוצה לשמוע מהארגונים של הנפגעים והנפגעות מה יש להם להגיד, ואז אגיד מה שיש לי להגיד.
ניסן סלומינסקי: נגיע אליהם עוד מעט.
מיכאל אורן: לא ברורה לחלוטין האבחנה בין עדכון וסיוע נפשי.
מיכאל אורן: אתה אומר שאתה שומע שיחות קשות, וזה שונה לחלוטין ממי שמקבל עדכון דרך SMS או דרך כניסה עם קוד.
מיכאל אורן: יש אבחנה ברורה בין עדכון לייעוץ?
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': מבחינתנו, אין ייעוץ ואין ליווי נפשי.
מיכאל אורן: והשיחות הקשות?
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': מטבע הדברים, כשאנשים פונים לקבל מידע, גם אם הוא לכאורה אינפורמטיבי, ברגע שיש להם שיחה עם אדם - ואנשים לפעמים נסערים בזמן השיחה - מתפתחת שיחה כזאת.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': הן לא אמורות לתת ייעוץ וכל המוקד הזה והמערכת הזאת, לא תפקידה לעסוק בליווי ובייעוץ, שאנחנו חושבים שהוא נדרש מאוד; יש מוקדים בארגונים שונים ואין משהו ארצי מאחד.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': זה נושא אחר שקשור בתמיכה בנפגעי עבירה.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': המערכת הזאת נועדה להעביר מידע, המוקד הוא מין מוקד גיבוי להעברת המידע.
מיכאל אורן: אז אפשר לפרט?
מיכאל אורן: איזה הגיבוי?
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': הרי כדי לקבל מידע צריך להיכנס למערכת, נניח שלא הצלחת להיכנס למערכת או שאתה לא זוכר הסיסמה – או כתוצאה מטעות שעשית או מתוך בחירה שעשית בתוך האפשרויות - והגעת למוקד האנושי.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': המוקד האנושי יעשה מה שהמערכת היתה צריכה לעשות באופן אוטומטי.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': יושבות שם שוטרות שיבדקו את המערכות עם המידע השונה וימסרו את המידע שהיית צריך לקבל דרך המערכת בצורה טובה ולא קיבלת בגלל שהיה חסר או שהיה שגוי או שפשוט לא הצלחת להיכנס אליו.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': תפקידן לברר לך ולתת את המידע הכי עדכני.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': במסגרת השיחה הזאת, מטבע הדברים, בגלל שנפגע או נפגעת נסערים מדברים עם מישהו מהמשטרה אז לפעמים מדברים אתן על החקירה ועל ההתנהלות בבית המשפט, דברים שלא קשורים אליהן בכלל אבל הן צריכות להיות מסוגלות להכיל את זה.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': הן לא גורם מייעץ, הן יכולות לכוון למי לפנות.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': כשמדברים אתן על משהו שקשור למערכת התביעה, למשל, הן לא יגידו: מצטערים, לא רואים פה את המידע.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': הן ישאירו את הנפגע על הקו או יחזרו אליו עוד מעט ויתקשרו לתובע הספציפי שמטפל בתיק, ישאלו אותו: מה הדבר שעשית; האם עשית פעולה כזו או כזו; האם נתת את המידע או לא - ויחזרו וייתנו תשובה.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': זה התפקיד שלהן, בתור סוג של גיבוי למה שהמערכת הממוחשבת לא הצליחה לעשות.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': אם כל הנפגעים היו צריכים להגיע למוקד, כמו שהיו כאלה שחשבו שהיה צריך להיות מלכתחילה, אז דובר על מוקד ענק, של עשרות ואולי הרבה יותר אנשים שייתנו כל הזמן מידע אנושי.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': אבל מאחר שהמידע הזה לקוח ממערכות שונות אז גם יהיה מוקד של 200 איש, בסוף הם צריכים מסכי מחשב ולשאוב מידע מהמערכת ולמסור אותו.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': זאת אומרת, הם לא יכולים לדעת אותו מעצמם.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': לכן מה שהם יכולים להגיד מערכת אוטומטית, ברובה, יכולה להגיד ומה שלא – אנחנו צריכים לתת את הגיבוי.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': לשאלה של השפות, יש לזה שני מישורים, כמו שהזכיר חבר הכנסת מקלב.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': יש את נושא המידע על הזכויות, וזה יש בתחנות המשטרה גם בטפסים שניתנים וגם בלוחות שיש באזורי ההמתנה.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': הכול מופיע בחמש שפות ואפשר לקבל את הטפסים בחמש שפות ואפילו בברייל.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': כאן אנחנו במקום טוב מאוד.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': בנושא של המערכת – אמרנו בפעם הקודמת שאנחנו רוצים וערוכים מבחינתנו לעבור לשלב הזה; המערכת נבנתה בגרסה החדשה כך שתוכל להכיל שינוי של עדכוני שפה באופן קל ולא נצטרך לעשות קפיצות דרך טכנולוגיות מסובכות, להעביר את זה לחמש שפות.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': לא עשינו את זה עד היום מסיבה תקציבית.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': אנחנו יודעים מה העלות של הדבר הזה, זה הוגש לאן שזה הוגש בתוך המשרדים.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': היתה שנה ארוכה, כמו שאתם יודעים, שלא היו כנסת, לא ממשלה ולא תקציב.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': אנחנו מקווים שעכשיו, עם הכניסה של הדברים האלה למסלולם, יחודש העיסוק בבקשה שלנו.
<סנ"צ מאיר ברקוביץ': לפי ההערכות שהיו כשהגשנו – אני מניח שזה השתנה עם הזמן שחלף - זה סדר גודל של 1.5 מיליון שקל להפוך את המערכת שתדע לדבר כמו הדפים, בחמש שפות.
ניסן סלומינסקי: בת-עמי בקצרה, כי אני רוצה לשמוע את הארגונים ואת חברי הכנסת ואתם תענו.
ניסן סלומינסקי: אז יהיה לכם עוד זמן לסיבוב שני.
<בת-עמי ברוט: ראשית, אני רוצה לציין לעניין הקשר הישיר עם הנפגעים שהפרקליטות רואה חשיבות רבה בקשר הישיר והבלתי אמצעי כנדבך נוסף למערכת הממוחשבת וכנדבך משלים.
<בת-עמי ברוט: נשאלו לגבי השיחות - אנחנו רואים כל שיחה כשיחת סיוע, ולכן הפרקליטים צריכים גם מיומנויות סיוע ויכולת לתת את המענה הזה.
<בת-עמי ברוט: מכיוון שלא תמיד השיחה היא עם אותם רפרנטים של הסיוע או יחידות הסיוע, וכשזה עם הפרקליטים גם הם צריכים לתת את אותו מענה ואת אותו סיוע מותאם.
<בת-עמי ברוט: אני חושבת שגם הארגונים יודעים עד כמה הקשר הזה, הישיר והבלתי אמצעי, של הפרקליטים חשוב מבחינת הפרקליטות ומשתדלים לתת מענה מותאם וגמיש לאותם צרכים של אותו נפגע ולאותה פנייה ספציפית.
<בת-עמי ברוט: הפניות, כמובן, מגיעות בנוסף למערכת מנ"ע.
<בת-עמי ברוט: זאת אומרת, גם נפגעים שמחוברים למערכת, יש להם קוד וסיסמה והם הפעילו את המערכת והם מקבלים ממנה מידע, הרבה פעמים פונים לקבלת הסברים ומידע משלים.
<בת-עמי ברוט: הרבה מהם, כמו שנאמר בדיונים הקודמים, מחפשים את הגורם האנושי, חוץ מהמערכת הממוחשבת.
<בת-עמי ברוט: זה בעניין של הקשר הישיר עם הנפגעים.
<בת-עמי ברוט: אני רוצה לציין שיחידות הסיוע בפרקליטות - מכיוון שחלק מהגורמים היושבים פה לא עסקו בנושא קודם - יש בכל מחוז רפרנט או יחידת סיוע.
<בת-עמי ברוט: רפרנט זה אומר שהוא הגורם המקצועי שנותן מענה ומתמקצע בנושא של נפגעי עבירה, וכמובן, יש יחידת סיוע בפרקליטות המדינה.
ניסן סלומינסקי: איך אותו נפגע מגיע לאותו פרקליט?
<בת-עמי ברוט: כל נפגע מגיע בצורה אחרת.
<בת-עמי ברוט: קודם כול, מערכת מנ"ע מציינת לאיזו פרקליטות התיק הגיע, ובחלק מהפרקליטויות יש מזכירות שהיא מזכירות סיוע והיא יכולה להפנות אותו ספציפית לפרקליט הסיוע.
<בת-עמי ברוט: בדרך כלל הפרקליט המטפל בתיק יוצר קשר עם נפגע העבירה, כי הרבה פעמים נפגעי העבירה הם גם עדים בתיק.
<בת-עמי ברוט: אז אפילו אגב ניהול התיק וטרם העדות יוצרים קשר עם נפגעי העבירה, וככל שהדבר נדרש, גם יחידות הסיוע נכנסות לתמונה.
<בת-עמי ברוט: בפרקליטות המדינה הדבר הוא מעט שונה, מכיוון שכמעט בכל התיקים הקשר הוא גם מול יחידת הסיוע, וזאת מכיוון שבשלב של הערעור הפרקליט שטיפל בתיק במחוז כבר לא ממשיך לטפל בתיק אלא בערעור בבית המשפט העליון מופיע פרקליט מהמחלקה הפלילית של פרקליטות המדינה, והוא לא היה בקשר עם הנפגע.
<בת-עמי ברוט: לכן הנפגע, פחות משמעותי מבחינתו אם הפרקליט זה שמטפל בתיק או פרקליט הסיוע.
<בת-עמי ברוט: כמובן שאם נפגע העבירה מעוניין שדווקא הפרקליט שמטפל בתיק יהיה אתו בקשר ויסביר לו לגבי התיק, הדיון והערעור וכו', אין כל מניעה לכך והפרקליטים, גם מפרקליטות המדינה, מצויים בקשר ישיר עם נפגעי העבירה, ככל שהדבר מתבקש.
<בת-עמי ברוט: אבל יחידת הסיוע גם מעניקה להם מידע ומענה נוסף, אפילו מעבר לדיון.
<בת-עמי ברוט: זאת אומרת, גם מידע לגבי הזכויות שלהם בהמשך ההליך, איזה זכויות יהיו להם אחרי הדיון על השחרור וגם כל מיני דברים נוספים, כדוגמת איך הם יכולים לקבל את הפיצויים שנפסקו עבורם.
ניסן סלומינסקי: הפרקליט הזה, זה תפקידו או שיש לו גם את העבודה הרגילה וחוץ מזה הוא עושה גם את זה?
<בת-עמי ברוט: בפרקליטויות המחוז, פרט ליחידת סיוע אחת שזה הוא תפקידה וזה תקן מלא לעניין הזה – וזה בפרקליטות מחוז תל-אביב - כל שאר היחידות הן רפרנט סיוע.
<בת-עמי ברוט: זאת אומרת, זה פרקליט ותיק יותר שמופיע בתיקים כדבר שבשגרה.
ניסן סלומינסקי: כמה פניות יש לפרקליטים האלו?
ניסן סלומינסקי: לפי מה שאנחנו שומעים במספרים, נראה שגם אם כל אחד היה רק על הנושא הזה, לא בטוח שהוא יכול.
<בת-עמי ברוט: התפיסה היא שבפרקליטות המחוז יש גם, כפי שאמרתי, את הפרקליטים שמטפלים בתיק.
<בת-עמי ברוט: זאת אומרת, מעצם הטיפול בתיק הם בקשר עם נפגעי העבירה ויחידת הסיוע נותנת מענה מקצועי בסוגיות מקצועיות שנוגעות לנפגעי העבירה גם לפרקליט וגם לנפגע העבירה, במידה שיש צורך שיחידת הסיוע תיכנס לתמונה.
<בת-עמי ברוט: לדוגמה, הרבה פעמים הפרקליט מזמין לפגישה את נפגע העבירה ומזמין גם את רפרנט הסיוע.
<בת-עמי ברוט: אבל הרבה מהקשר הישיר מתבצע מול הפרקליט שמנהל את התיק ולאו דווקא יחידת הסיוע.
<בת-עמי ברוט: אבל באמת זה עומס גדול מאוד לאותם רפרנטים של סיוע, שצריכים לבצע גם את התפקיד הזה בנוסף לניהול שוטף של תיקים ותפקידים נוספים בפרקליטות.
<בת-עמי ברוט: ביחידת הסיוע בפרקליטות המדינה זה לא ככה.
<בת-עמי ברוט: זו יחידת סיוע שמיוחדת רק לנושא הזה ומטפלת אך ורק בנושא של נפגעי העבירה.
<בת-עמי ברוט: היא מופיעה בתיקים, אבל ההופעה בתיקים היא רק בנושא של נפגעי העבירה ובדרך כלל רק בתיקים תקדימיים שמתעוררות בהם שאלות חדשות בנושא של נפגעי העבירה.
ניסן סלומינסקי: הפרקליט עושה גם מה שהם עושים - כלומר, הוא גם נותן אינפורמציה וכל הדברים האחרים?
ניסן סלומינסקי: כלומר, בחלק מהדברים יש מערכת כפולה?
<בת-עמי ברוט: זה נדבך נוסף, זה איזשהו גיבוי למערכת מנ"ע, כי לפעמים נפגע העבירה מתקשר ומסביר שהוא קיבל הודעה אבל הוא לא ממש מבין מה משמעות ההודעה.
<בת-עמי ברוט: יכול להיות, דרך אגב, שההודעה היא הודעה מאוד ברורה, אבל אנחנו לוקחים בחשבון שנפגעי העבירה הם במצב של שבר בחיים שלהם.
<בת-עמי ברוט: בדרך כלל המצב שבו הם נמצאים במהלך ההליך הפלילי, כשזה יחסית קרוב לאירוע הפגיעה, הוא לא תמיד טוב מבחינת היכולת לראות ולהבין את התמונה המשפטית.
<בת-עמי ברוט: בדרך כלל הם גם אינם משפטנים.
<בת-עמי ברוט: אנחנו, כמשפטנים, אולי מצויים בנבכי ההליכים והעניינים המשפטיים, אבל נפגע העבירה, אנחנו רואים שגם כאשר מתווכים לו את ההליך וגם כאשר יש להם ליווי – לדוגמה, נפגעי עבירות המתה, שהיום יש את פרויקט הסיוע של נפגעי עבירות המתה והם מקבלים ליווי של עורך דין מטעם פרויקט הסיוע, גם אז הרבה פעמים, למרות שיש תיווך מצוין, לא תמיד מצליחים להבין את ההליכים או לחוות את זה בצורה המיטבית, כמו שהיינו רוצים.
<בת-עמי ברוט: אבל זה גם מאוד מאוד תלוי באותו נפגע עבירה.
<בת-עמי ברוט: ולכן אני אומרת שגם כאשר העבודה, גם על-ידי המערכת וגם על-ידי הפרקליטים, מתבצעת בצורה המיטבית לא תמיד זה נחווה כך מבחינת נפגעי העבירה.
<נועה ברודסקי-לוי: יש לי שתי שאלות.
<נועה ברודסקי-לוי: קודם כול, כמו שדיברנו קודם, יש קושי לנפגעי העבירה להפנים את המידע, בדרך כלל בשלב הראשוני של החקירה.
<נועה ברודסקי-לוי: לכן רציתי לשאול אם בעבירות החמורות יש איזשהו ייזום של הפנייה אליהם ביחידת הסיוע, אחרי שהתיק מתחיל להתנהל בפרקליטות.
<נועה ברודסקי-לוי: האם יש איזושהי פנייה אליהם כדי להתחיל לתת להם את המידע או לוודא את הזכויות שמגיעות להם?
<בת-עמי ברוט: בדרך מה שקורה, בוודאי כשמדובר בתיקים של עבירות מין כשנפגע העבירה הוא עד בתיק, יש פנייה אליהם.
<בת-עמי ברוט: הפרקליט צריך להכיר את התיק ולהתחיל לנהל אותו, להתחיל לגבש את כתב האישום.
<בת-עמי ברוט: הוא לא סתם יזמין את נפגע העבירה לפני שהוא מכיר את התיק, זה דבר שלוקח זמן.
<בת-עמי ברוט: כמו שאמרתי, בפרקליטות המדינה הדבר שונה; יש לנו נוהל ובחודשים האחרונים התקבל תקן של בת שירות, שיושבת בישיבה הזאת.
<בת-עמי ברוט: ראינו שלמרות שמערכת מנ"ע מדווחת לנפגעי העבירה על הגשת הערעור בפועל הרבה מנפגעי העבירה, כשאנחנו מעדכנים אותם כמה שבועות לפני הדיון בערעור בבית המשפט העליון, חלקם מופתעים.
<בת-עמי ברוט: חשבנו על דרך למנוע את ההפתעה הזו, שנפגע העבירה אומר: חלפו שנתיים, ולא ידעתי בכלל שהוגש ערערו.
<בת-עמי ברוט: יכול להיות שזה בגלל שהוא לא הפעיל את המערכת, יכול להיות שהוא קיבל את ההודעה אבל הוא לא נכנס למערכת כשיש מידע חדש – יש לכך כל מיני סיבות.
<בת-עמי ברוט: בכל מקרה, כיום ברגע שנפתח תיק ערעור בת השירות מעדכנת את נפגעי העבירה וגם מוודאת אתם שהם קיבלו קוד וסיסמה והם יכולים לקבל את כל המידע גם מהמערכת.
<בת-עמי ברוט: אבל זה נוהל שאנחנו עושים עכשיו.
<נועה ברודסקי-לוי: אפשר לעשות את זה גם בפרקליטויות המחוז?
<נועה ברודסקי-לוי: כי גם לגבי נפגעי עבירות חמורות, לפעמים עובר הרבה זמן עד שמגיע השלב שבו הפרקליט הספציפי מכיר את התיק לעומקו ויוצר אתם קשר.
<נועה ברודסקי-לוי: השאלה היא אם יש אפשרות שכשהתיק מגיע לפרקליטות, בעבירות החמורות כמובן, מיחידת הסיוע יצרו איזשהו קשר, יגידו שהתיק הגיע, יוודאו שיש להם את הקוד והסיסמה והם יודעים להשתמש, יעשו איזה קישור ראשוני.
<בת-עמי ברוט: זה משהו שרציתי לומר קודם – קודם כל, אנחנו מפרשים בצורה מאוד מרחיבה את החוק.
<בת-עמי ברוט: זאת אומרת, גם נפגעי עבירה שלא חתמו על הטופס ולא מפעילים את המערכת, עדיין אנחנו נותנים להם מענה.
<בת-עמי ברוט: החוק מחייב הרי רק נפגע עבירה שביקש זאת.
<בת-עמי ברוט: ביקש זאת – זאת אומרת שהוא מילא את הטופס, חתם על הטופס והפעיל את מערכת מנ"ע.
<בת-עמי ברוט: אבל אנחנו לא דווקניים בעניין הזה, וגם נפגע עבירה שלא פועל דרך מערכת מנ"ע אנחנו מעניקים לו את המידע.
<בת-עמי ברוט: אבל שאנחנו עושים, גם בפרקליטויות המחוז, זה איזושהי בקרה.
<בת-עמי ברוט: זאת אומרת, ברגע שאנחנו רואים שאין טופס מנ"ע בתיק אנחנו בודקים עם היחידה החוקרת מה הסיבה: האם נפגע העבירה סירב לחתום על הטופס או אולי הוא מעוניין אבל משום מה לא הפעיל המערכת.
<בת-עמי ברוט: יש אפילו בקרה שעושים מדי פעם מול היחידות החוקרות ומעבירים דיווחים בעניין הזה, כדי שנפגעי העבירה ישתמשו בכלי הזה, שאנחנו חושבים שהוא כלי חשוב.
ניסן סלומינסקי: נעצור את זה פה, כי אני רוצה שהארגונים יוכלו לומר ואז ישאלו את השאלות.
ניסן סלומינסקי: הם מכירים את זה הרבה יותר טוב מאתנו והם ישאלו את השאלות מהשטח ואז תהיה לכם שוב ההזדמנות לומר, וגם לחבריי ללמוד.
<בת-עמי ברוט: אני רוצה עוד לציין ממש במשפט אנחנו עושים כל הזמן חשיבה ופיתוח של כל מיני אמצעים שינגישו את ההליך ויהפכו, אולי, את האופן שבו הנפגעים חווים אותו לטוב יותר.
<בת-עמי ברוט: לדוגמה, בחודש מרץ עשינו מפגש עם נפגעות עבירות מין.
<בת-עמי ברוט: זה מפגש שפרסמנו אותו, הגיעו נפגעות למפגש הזה והגיעו כל מיני ארגונים.
<בת-עמי ברוט: הוחלט שאנשי המקצוע לא ידברו אלא המטרה שלנו היתה לשמוע את הנפגעות שהגיעו.
<בת-עמי ברוט: ביקשנו מהן להכין מראש ולשלוח לנו את ההמלצות שלהן ואת ההצעות שלהן איך אפשר לשפר את האופן שבו חווים נפגעי עבירות מין את ההליך כדי שנוכל להפיק מזה.
<בת-עמי ברוט: שמענו אותן והיום אנחנו מגבשים את התובנות המעשיות לעניין הזה כדי שנוכל לתת לזה היבטים אופרטיביים לעבודה של הפרקליטים.
<בת-עמי ברוט: אנחנו רואים חשיבות גדולה מאוד בעניין הזה.
ניסן סלומינסקי: ארגון משפחות נרצחים ונרצחות – נרשמו שתיים, תחליטו ביניכן מי תדבר.
ניסן סלומינסקי: אחר כך יש את יושבת-ראש פורום הפסיכולוגים ואחר כך ליאת קליין, של ארגון הסיוע לנפגעי תקיפה.
ניסן סלומינסקי: אלה האנשים שנרשמו.
ניסן סלומינסקי: אז מי שלא נרשם, שיירשם עכשיו.
<לרה צינמן: אני רוצה להגיד רק שתי מילים ואחר כך רותי תמשיך, טוב?
ניסן סלומינסקי: אבל ממש קצר, כי אני רוצה שישמעו.
ניסן סלומינסקי: אני מתנצל, אני צריך לצאת.
ניסן סלומינסקי: בני, אתה תנהל במקומי כי ביקשו לבוא לוועדת הכנסת לכמה דקות.
אוסאמה סעדי: חשבתי שיהיה תקדים, שמישהו ערבי ינהל את ועדת החוקה.
זאב בנימין בגין: זה כבר היה בשבוע שעבר.
אוסאמה סעדי: ועדת הכספים.
אוסאמה סעדי: אמרתי ועדת חוקה.
זאב בנימין בגין: אז אולי ניצור גם כאן את התקדים.
זאב בנימין בגין: אני מציע שחבר הכנסת סעדי ינהל את זה, אולי אפילו יותר - - -
אוסאמה סעדי: בבקשה, שתי דקות.
<לרה צינמן: אני רוצה לומר כמה דברי פתיחה.
<לרה צינמן: אני יושבת-ראש ארגון משפחות נרצחים ונרצחות.
<לרה צינמן: בתי, גנית, נרצחה בשנת 1996 בחיפה, בגיל 22.
אוסאמה סעדי: משתתפים בצערך.
<לרה צינמן: הארגון שלנו קיים משנת 1998 והיה שותף לקידום חוק זכויות נפגעי עבירה, שהתקבל ב-2001.
<לרה צינמן: נכחתי בכל השלבים של חקיקת החוק ובכל דיוני המעקב שהתקיימו מאז.
<לרה צינמן: עצוב להיווכח שבחלוף כל כך הרבה שנים אנחנו שוב נאלצים לקיים דיון, ואני מקווה שיהיו עוד דיונים בהמשך.
<לרה צינמן: לא אכנס עכשיו לכל הבעיות הטכניות שהעלו כאן
<לרה צינמן: לגבי מערכת מנ"ע, אלא הבעיה העיקרית היא שהחוק הזה לא ידוע לציבור הרחב, וכשקורה לאדם אסון אין לו שמץ של מושג מה הן הזכויות, והמצב נמשך אפילו עד עצם היום הזה, למרות שלמשפחות נפגעי עבירות המתה קיימת תוכנית נפלאה של ליווי על-ידי עורכי דין.
<לרה צינמן: אבל עדיין, המפגש הראשון עם השוטר מתקיים בנסיבות בלתי צפויות, והשוטרים לא מוסרים שום מידע, לא מביאים דפי מידע כפי שמתחייב על-פי החוק, וזה גורם לתקלות רבות.
<לרה צינמן: חוץ מזה, משפחות לפני 2005 לא זכאיות לכל הזכויות שמגיעות לשאר המשפחות, הן כלולות במערכת מנ"ע בכלל.
<לרה צינמן: הן תלויות רק במענה אנושי.
<לרה צינמן: רוב הציבור – וזה מאות משפחות בשנה, יש מאות מקרי רצח בשנה - אין להם שמץ של מושג לאן אפשר לפנות, איזה מידע אפשר לקבל, וכך קורה שהרוצח משתחרר והמשפחה פוגשת אותו באופן פתאומי.
אוסאמה סעדי: תודה רבה.
אוסאמה סעדי: רותי, בבקשה.
<רותי אלדר: רק כדי להשלים את מה שלרה אמרה, שהרוצח משתחרר והמשפחה פוגשת אותו באופן פתאומי.
<רותי אלדר: אז אם הרוצח והמשפחה זכו לכותרות וזה מפורסם, הם קוראים את זה בעיתון יום קודם.
<רותי אלדר: אבל אם לא – הם באמת לא יודעים.
<רותי אלדר: אני מדברת על הרוצח של דרק רוט, ארבל אלוני, שעומד להשתחרר והמשפחה - - -
<רונית זר: רק להגיב בעניין הזה – המשפחה קיבלה את ההודעה מראש.
<רונית זר: הפרסום הוא פשוט פרסום לא נכון.
<רויטל אוברגוט: הוא לא נכון.
<רויטל אוברגוט: אני עדכנתי אותה באופן אישי.
<רונית זר: אנחנו רואים פה באופן מאוד בולט איך הפרסום הוא פרסום מוטעה ולא נכון כי היה עדכון באופן אישי על-ידי רויטל, קצינת נפגעי עבירה.
<רותי אלדר: אוקיי, אז אני לוקחת את דבריי בחזרה.
<רותי אלדר: המקרה הזה הוא באמת מקרה שזכה לכותרות יוצאות דופן, אז יכול להיות - - -
<רויטל אוברגוט: זה מראה שזה לא תמיד תואם.
<רותי אלדר: נכון.
<רותי אלדר: אני לא בטוחה שזה נכון לגבי כל המקרים, אבל - - -
<רונית זר: פנינו לדוברות שיגיבו, אבל - - -
<רותי אלדר: זו בעיה נפרדת, המשפחות הוותיקות שהן נפגעות ולא נהנות מהשירות און-ליין שמשרת את המשפחות שקרה להן האסון לאחר חקיקת החוק.
<רותי אלדר: הייתי רוצה להתחיל ממשהו שחשבתי להגיד אותו בסוף, אבל אגיד אותו בהתחלה.
<רותי אלדר: אחת הדרכים להתגבר על ריכוז המידע, ומה שהעלה חבר הכנסת בגין – הידיעה על היקף הנתונים, היכולת לפלח את הפניות וגם את העבירות, את הצרכים ומה הם המענים הנדרשים - היא על-ידי הקמת גוף מרכזי שירכז את כל המידע הזה.
<רותי אלדר: היום יחידות הסיוע בפרקליטות, בסך הכול מדובר על שישה פרקליטים.
<רותי אלדר: שלא תחשבו שמדובר על משהו ענק, כולה שישה פרקליטים: חמישה פרקליטי מחוזות פלוס בת-עמי, שחולשת על מה שקשור לתיקים של פרקליטות המדינה, שזה ערעורים וגם דברים אחרים שהיא נותנת עליהם מענה.
<רותי אלדר: יש גם יחידות שלא הזכירו אותן אבל אולי צריך לתת להן את הכבוד, שזה קציני נפגעי עבירה במשטרה; בכל מחוז במשטרה יש קצין משטרה שהוא ממונה ויכול לתת מענים.
<רותי אלדר: כבר קרה לא פעם, אפילו לי אישית, שפניתי ואכן נעניתי – מי יותר, מי פחות, תלוי במודעות ובאישיות של אותו קצין.
<רותי אלדר: אבל גוף כזה, שיכול לרכז את המידע ויכול לרכז את הצרכים, הוא סוג של נציבות שאליו אפשר יהיה לפנות, לאו דווקא בתלונות אבל בפניות בכלל, ויהיו לו גם תפקידים מעבר לקבלת פניות או תלונות: של בדיקת המערכת, של עריכת סקרים, למשל, בקרב נפגעי העבירה.
<רותי אלדר: אלה שאלות שרוב חברי הכנסת שאלו, שהיום אין עליהן כיום תשובה.
<רותי אלדר: אנחנו מאוד תומכים בעניין של הקמת נציבות.
<רותי אלדר: כבר העלינו את זה מדי פעם ואני מקווה שהכנסת הזו תוכל להתפאר בהטמעת החידוש הזה, שדרך אגב קיים במדינות אחרות ורק לא מזמן ראינו את הדוח השנתי של נציבות כזו שקיימת בקנדה ופועלת מ-2007 בהצלחה רבה.
אוסאמה סעדי: תודה, רותי.
<רותי אלדר: עוד שניה.
<רותי אלדר: אם אלך לעניין הפרטני, שעיקר הדבר זה מערכת מנ"ע, אני חייבת להגיד גם כתשובה למה העלתה בת-עמי.
<רותי אלדר: גם בתיקים החמורים ביותר – ואני מייצגת באופן פרטני גם נפגעי עבירות המתה - כאשר יש קשר עם הפרקליט והוא דואג למסור מידע גם על מועדי דיונים וגם על אירועים שמתרחשים בתוך ההליך הפלילי, זה לא תמיד אותו פרקליט.
<רותי אלדר: אני לא יודעת כמה מכם יודעים שנוהל העבודה של הפרקליטות הוא כזה שעד שהתיק מתחיל בתהליך הוכחות - למשל, עכשיו יש לי תיק שכבר קיים תשעה חודשים והוא מגיע כבר לעליון להארכת מעצר כי עוד לא התחילו הליכי ההוכחות - כל פעם מופיע פרקליט אחר בתיק.
<רותי אלדר: יש פרקליט ממונה שמופיע לדיון מיוחד כזה או אחר, שהוא לא מעורה בתיק, הוא לא בדיוק יודע מה היה לפני, לא יודע מה אחרי, הוא לא יודע בדיוק מי הוא נפגע העבירה, הוא לא יודע למי להודיע על שינוי במועד הדיונים ודברים מהסוג הזה.
<רותי אלדר: ובוודאי שכאשר השינויים נערכים ממש מהרגע להרגע המערכת לא יכולה להעביר את המידע באופן עדכני.
אתן לכם דוגמה: הדיון הזה, אני מזכירה לכם, הוא לא רק על מנ"ע, הוא בכלל על יישום חוק זכויות נפגעי עבירה.
אתן לכם דוגמה: ולכן, ברשותך, עוד מילה אחת.
אתן לכם דוגמה: זכויות נפגעי העבירה הן לא רק בחוק זכויות נפגעי העבירה, הן גם בחוקים אחרים.
אתן לכם דוגמה: כמו למשל, בחוק סדר הפלילי, ששם יש זכות לנפגע העבירה בסעיפים 62–64 לקבל מידע על סגירת תיק ויש לו זכות להגיש ערר על סגירת התיק.
אתן לכם דוגמה: אבל הוא לא יודע את זה, אף אחד לא מעדכן אותו וגם מערכת מנ"ע לא מעדכנת על סגירת תיק, סיבת סגירת התיק ועל הזכות שלו להגיש ערר בתוך תקופה מסוימת.
אתן לכם דוגמה: אני, לפחות, לא נתקלתי, אולי קיים.
<מאיה יוסיפוב: בוודאי שכן.
אוסאמה סעדי: בהמשך להערה שלך על עניין הפרקליטות וחילופי פרקליט, אני יכול להעיד מניסיוני בעבר כעורך דין, שקשה מאוד להגיע לפרקליטות דרך המרכזייה, ואם צריך להתעדכן הדרך הכי טובה היא דרך הפרקליט המלווה, ואז צריך את הפלאפון הישיר שלו וכך מתעדכנים.
אוסאמה סעדי: אבל עד שמגיעים לשלב ההוכחות, כמו שאמרת, זה באמת עובר כמה פרקליטים שלוקחים את התיק לישיבה רק באותו יום.
<רותי אלדר: שלא לדבר על מערכת התביעה, שאליה בכלל לא ניתן להגיע בטלפון.
אוסאמה סעדי: חנה שטרום כהן, פסיכולוגית קלינית, יו"ר פורום פסיכולוגים.
<חנה שטרום כהן: פסיכולוגים ועובדים סוציאליים בבריאות הנפש.
<חנה שטרום כהן: אני עובדת בתחנה לבריאות הנפש מעל ל-30 שנה.
<חנה שטרום כהן: לפי בדיקות שלנו, כשליש מהמטופלים שלנו יש ברקע פגיעה מינית, יש גם הרבה נפגעי אלימות.
<חנה שטרום כהן: אני רוצה רק להעלות את זה כאן, שכל הודעה כזו, כל מפגש סביב התרחשות, התפתחות שקורית בתיק או הודעה על משהו שקורה עם הפוגע, הרבה פעמים יכולים לערער לגמרי את המטופלים – מטופלות בדרך כלל.
<חנה שטרום כהן: יש לקחת את זה בחשבון.