GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ניסן סלומינסקי: לא משנה.
ניסן סלומינסקי: קיבלו את אותו זמן.
ניסן סלומינסקי: ואנחנו גם לא עובדים כאן לפי זמנים.
ניסן סלומינסקי: ראובן, בקצרה.
<ראובן שלום: קודם כול, אני מודה ליושב-ראש.
<ראובן שלום: אני רוצה לתת תשובה לשאלה של חברת הכנסת גרמן, ששאלה בתחילת הדיון כמה מניות בנק לאומי הן בנפח החברה, ואמרה שיש הבדל אם זה 10% או 90%.
<ראובן שלום: אז מדובר ב-90% מנפח החברה.
<ראובן שלום: עכשיו, אין מצב לתת את זה רק לחברה להשבה.
<ראובן שלום: חוקית.
<ראובן שלום: אם בית המשפט ימצא דרך לעשות את התהליך רק לחברה להשבה, אז לכאורה, נגיד שאפשר לפתור את זה.
<ראובן שלום: אלא שיש עוד, ועל הגב שלהם יש גם חבירה לטייקונים שנמצאים בחברה ב-10%, ב-20% וב-30%, כל אחד בתורו.
<ראובן שלום: זאת אומרת, אין מצב שבאים ופותרים את הבעיה לחברה להשבה ולא פותרים לכולם.
ניסן סלומינסקי: להם יש 24%?
<ראובן שלום: כן.
<ראובן שלום: אם בית המשפט ימצא פתרון שהוא רק להם – יכול להיות שזה דבר נכון.
<ראובן שלום: אבל אם הם יקבלו את הכול, זה אומר שכל בעלי המניות, כולל הטייקונים, יקבלו את הכול, והחברה תפורק.
<אופיר פורת: איזה טייקונים?
<רוני רימון: למה אתה מפריע?
ניסן סלומינסקי: רוני, בבקשה.
<ראובן שלום: אל תפריע.
<ראובן שלום: אז זה בתשובה לשאלה.
<ראובן שלום: עכשיו, צודקים פה, יש דיון משפטי, בית המשפט יקבע את שיקבע, ואנחנו בוודאי מכבדים את המלצת בית המשפט, וככל שהחוק יתיר, היושב-ראש ירצה למצוא פתרונות שהם חוקיים.
<ראובן שלום: אנחנו תמיד נבוא לוועדה, למה שצריך.
<ראובן שלום: אנחנו כן יודעים מאיפה באנו, אנחנו יודעים מה המקור שלנו, והכנסת היא הריבון.
ניסן סלומינסקי: מי את, גברתי?
<שרה זילברשטיין-היפש: שמי שרה זילברשטיין, מהמשרד לאזרחים ותיקים.
<שרה זילברשטיין-היפש: אני רוצה במשפט אחד להביע את התקוממותי על ההשוואה בין השארת העובדים מול הנושא של ניצולי שואה.
<שרה זילברשטיין-היפש: אני חושבת שלא יכול להיות מצב שבו החברה אומרת "ומה עם הביטחונות לעובדים", מול הקטע של ניצולי השואה.
ניסן סלומינסקי: הם התכוונו שאם לא יהיו עובדים אז לא יהיה מי שיטפל בהשבת הנכסים למי שצריך.
<שרה זילברשטיין-היפש: לא, אדוני, הם התכוונו לזה.
<שרה זילברשטיין-היפש: זה ביטחון וזה ביטחון, זה הכול.
ניסן סלומינסקי: טוב, אני רוצה לסכם.
ניסן סלומינסקי: כפי שאמרתי קודם, בישיבה הזאת, מעבר לכך ששמענו את שני הצדדים ושכל אחד שמע את השני, גם הצלחנו לאבחן בדיוק איפה הנקודה המרכזית.
ניסן סלומינסקי: מאחר שהדיון יהיה ביום רביעי, אנחנו נראה לאיזה כיוון זה הולך.
ניסן סלומינסקי: אם ביום רביעי כבר ייכנסו לגופו של עניין ויהיה איזה כיוון מסוים של בית המשפט, אני מניח שזה יעזור לכולנו להגיע להבנות עוד לפני שבית המשפט יגמור את הדיון, כי ברגע שאתה רואה את הכיוון, הצדדים כבד יודעים איך להתיישר, ואז כבר קל יותר, אולי.
ניסן סלומינסקי: אבל אם נראה שמתחילים לקבוע תאריכים יותר רחוקים, אז נקיים פה דיון נוסף.
ניסן סלומינסקי: לפני כן אני אנסה לשבת עם הצדדים ולראות איך אפשר להגיע לסיכום, כאשר הנקודה המרכזית מבחינתנו היא איך הניצולים מקבלים את מה שהם צריכים לקבל, נקודה.
ניסן סלומינסקי: השלב השלישי יהיה: מה קורה בחברה הזו ומה קורה בחברה הזו.
ניסן סלומינסקי: אבל קודם יהיה השלב הראשון, ואני חושב שכן יהיה אפשר להגיע להבנות.
ניסן סלומינסקי: אבל קודם כול נמתין.
ניסן סלומינסקי: אני מודה לכל הצדדים, מתנצל בפני אלה שאולי רצו לדבר ולא דיברו, אף כי ניסיתי לתת לכל השייכים כן לדבר.
ניסן סלומינסקי: ובאמת כולנו רוצים את אותו הדבר, כולנו מייצגים את מדינת ישראל, ולכן אני מניח שבסוף כן נמצא את הפתרון הנכון.
ניסן סלומינסקי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החוקה.
ניסן סלומינסקי: זה דבר טוב שאנחנו מקיימים דיון בקריאה ראשונה, וכעבור כמה ימים אנחנו לקראת קריאה שנייה ושלישית אז לא צריכים לחזור על כל הסיפור כי השבוע אפשר עוד לסמוך על הזיכרון.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מדברים על הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון מס' 24-הוראת שעה), התשע"ה-2015 של חברת הכנסת שלי יחימוביץ.
ניסן סלומינסקי: הצעה טובה מאוד.
ניסן סלומינסקי: אני אתן לה להגיד את זה בקיצור כי כבר דנו על הנושא הזה רק לפני שבוע ביתר אריכות, ואישרנו את זה פה-אחד לקריאה ראשונה.
ניסן סלומינסקי: אכן הכנסת אישרה את זה בקריאה ראשונה, ועכשיו זה עובר אלינו לקריאה שנייה ושלישית.
ניסן סלומינסקי: שלי, אם את רוצה להסביר את זה בחצי דקה, בבקשה.
שלי יחימוביץ': אין צורך לפרט את התועלת של החוק, את העובדה שיש עליו הסכמות רחבות.
שלי יחימוביץ': אני גם רוצה להודות לך על הקידום המהיר של החוק הזה, זה מאוד משמעותי ומשפיע ישירות על גורלות של בני אדם.
שלי יחימוביץ': כיוון שהדיונים כל כך תכופים בזכותך אז אין צורך כל פעם לנמק את הרציונל שלו, ואני מציעה שפשוט ניגש למלאכת החקיקה.
ניסן סלומינסקי: המשרדים נמצאים כאן.
ניסן סלומינסקי: יש לכם דברים נוספים להעיר על מה שנאמר בשבוע שעבר או להעיר על החוק עצמו?
ניסן סלומינסקי: אפשר לשבח, אבל אם יש מישהו שגם רוצה להעיר הערות, בבקשה.
ניסן סלומינסקי: אין לאף אחד.
ניסן סלומינסקי: איזה כיף.
ניסן סלומינסקי: חברי חברי הכנסת, רק תשבחות.
מאיר כהן: לפעמים עצם ההגעה אומר הכול.
ניסן סלומינסקי: אלעזר, תקריא את החוק, בבקשה.
אלעזר שטרן: (הקראה):
ניסן סלומינסקי: מי צריך להביא את התקנות?
אלעזר שטרן: הממשלה צריכה להביא.
ניסן סלומינסקי: ממשלה זאת מילה גדולה מדי.
אלעזר שטרן: בחוק כתוב: "הממשלה תתקין".
ניסן סלומינסקי: מי בפועל?
אלעזר שטרן: בפועל בדרך כלל משרד האוצר מביא את התקנות.
ניסן סלומינסקי: נמצא כאן מישהו ממשרד האוצר?
ניסן סלומינסקי: אתה מודע לזה?
ניסן סלומינסקי: וזה יהיה?
ניסן סלומינסקי: אני אגלה לך סוד שאף אחד לא שומע, שאפשר גם פחות משלושים יום להעביר.
ניסן סלומינסקי: למה אני אומר את זה?
ניסן סלומינסקי: כי הכנסת יוצאת לפגרה, וכדי שהחוק ייכנס לתוקפו אנחנו צריכים לאשר את התקנות.
ניסן סלומינסקי: אם אנחנו צריכים לאשר את התקנות ונצא לפגרה, המשמעות שזה יידחה עד אחרי כן או שנקצר את הפגרה של הכנסת.
ניסן סלומינסקי: לכן בקשתי היא שתנסה לעשות את זה לפני היציאה לפגרה כדי שנוכל להספיק לאשר אותן גם.
אלעזר שטרן: למרות שבגלל זה עשינו - -
<אלון קינסט: הבקשה ברורה, נעשה מאמץ.
<אלון קינסט: בדיון הקודם התבקשנו לקיים רב-שיח עם המשרדים הרלוונטיים ולראות אם אפשר לעשות התאמות בתקנות.
ניסן סלומינסקי: אבל כשאומרים "רב-שיח עם משרדים אחרים", אתה יודע שאפשר לעשות את זה ולגמור את זה תוך יום, ואפשר גם כמו שאומרים, שהקדוש-ברוך-הוא יעזור.
ניסן סלומינסקי: אולי אפשר לקצר את זה פה?
<יצחק וכטל: אנחנו קיימנו דיונים רבים על התקנות עוד אחרי הדיונים שהיו לפני כן בקריאות הקודמות של הצעת החוק, והגענו בעבר לסיכומים.
<יצחק וכטל: בואו נפריד את הבדיקה של הניסיון של כל המשרדים להגיע לנוסח אחיד; נשאיר את הנוסח האחיד בצד, ובואו נעביר את מה שסוכם עד היום שהעביר האוצר, דברים שקיימנו עליהם דיונים – על תיקון קטן שאנחנו ביקשנו.
<יצחק וכטל: היו דיונים בכנסת בוועדה הזאת על זה.
<יצחק וכטל: מאחר שזה כבר נדון בעבר, והנוסח מוסכם על כולם בואו נעביר את התקנות כדי שיוכלו לרוץ, ואחר-כך נשב על נוסח אחר.
ניסן סלומינסקי: אם אני זוכר נכון, אנחנו עובדים מכוח התקנות הישנות.
ניסן סלומינסקי: התקנות החדשות – לא אלה שאני מדבר עליהן עכשיו, אלא החדשות שהיו צריכות להיות – מאחר שעוד לא היו מוסכמות החוק ממשיך לעבוד על תקנות ישנות ישנות.
ניסן סלומינסקי: זה נכון?
<יצחק וכטל: אבל יש בעיה עם התקנות הישנות הישנות.
ניסן סלומינסקי: אז כדי שהחוק ימשיך לעבוד, אם לא יגיעו תקנות, אני מבין שאולי יש לנו כאן שלוש דרגות: התקנות הישנות, התקנות הקודמות והתקנות החדשות שיהיו.
אלעזר שטרן: רק שתי דרגות: התקנות הישנות והתקנות החדשות שאמורות להיות - - -
ניסן סלומינסקי: "אמורות", אבל היו צריכות להגיע לפני כן.
אלעזר שטרן: הגיעו לוועדה, אבל בגלל מחלוקות שונות וגם בגלל דברים שחברת הכנסת יחימוביץ לא הסכימה להם.
ניסן סלומינסקי: אז אנחנו צריכים להביא תקנות.
ניסן סלומינסקי: אז החוק הזה ימשיך לפעול על סמך התקנות הישנות.
ניסן סלומינסקי: אנחנו צריכים לעשות משהו כדי לאשר שזה יהיה כך?
אלעזר שטרן: זה כתוב בסעיף 2.
ניסן סלומינסקי: כך שאם הוא לא מביא תקנות חדשות זה ממשיך לעבוד.
ניסן סלומינסקי: אז רבותי, בידיכם הדבר.
ניסן סלומינסקי: תגמרו את הסיפור.
ניסן סלומינסקי: החוק הזה ימשיך לעבוד עם התקנות הקודמות.
ניסן סלומינסקי: אתם רוצים לשפר, לשנות, להוסיף – תעשו את זה.
ניסן סלומינסקי: אם אתם רוצים שאנחנו גם נקיים על זה דיון אז אני מציע שתעשו את זה לפני היציאה לפגרה.
ניסן סלומינסקי: מקובל עליכם?
ניסן סלומינסקי: תשבו ותנסו לעשות סדר בנושא של העדיפויות.
ניסן סלומינסקי: יש עדיפויות מכל מיני כיוונים.
ניסן סלומינסקי: הרבה פעמים אומרים בחנויות שאין כפל מבצעים – תנסו פה לראות מה המשמעות של ההטבות שנותנים לפריפריה, ההטבות שנתנו לעוטף עזה.
ניסן סלומינסקי: אני לא מתלה את זה, אבל כדאי לעשות את זה לטובת כולנו - -
שלי יחימוביץ': כדי שהם יקבלו כפל מבצעים.
ניסן סלומינסקי: שלא יהיה כפל, אבל גם שאין סתירה לפעמים.
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת שלא יהיו מצבים כאלה, ונדע שכשאנחנו מאשרים פה אנחנו רואים את התמונה הקטנה.
ניסן סלומינסקי: רק אני זוכר שפתאום השארנו לעוטף, ולפני כן השארנו לפריפריה.
ניסן סלומינסקי: אז לטובת כולם תעשו את זה כמה שיותר מהר כדי שנוכל להבין שכשאנחנו מאשרים משהו ודנים על משהו נדע מה כבר יש.
ניסן סלומינסקי: זה יכול לעזור מאוד בדיון.
<יצחק וכטל: מאחר שחלק מההטבות חלות בעיקר על משרד הביטחון אני אכין נייר, ואעביר להם.
<יצחק וכטל: אנחנו התארגנו, אבל ניסינו למחשב את זה, וזה לא הולך.
ניסן סלומינסקי: אבל יש העדפות פריפריה או דברים אחרים שזה לא רק לגביכם.
<קריאה: פריפריה זה רק אצלנו במשרד הביטחון.
אלעזר שטרן: התקנות של עדיפות לאומית זה רק משרד הביטחון.
אלעזר שטרן: עוטף עזה זה - - -
<יצחק וכטל: אנחנו עוזרים רק לפריפריה.
ניסן סלומינסקי: אבל העוטף?
ניסן סלומינסקי: אני לא זוכר שעל העוטף קיבלנו.
<יצחק וכטל: העוטף זה משהו אחר.
ניסן סלומינסקי: לא חשוב, אבל גם העוטף נותן.
ניסן סלומינסקי: את העוטף אישרנו בנפרד.
ניסן סלומינסקי: רק לאחרונה יש הנושא של העוטף – תוצרת הארץ עם העדפה של שינוי לשינוי, מה שנקרא; במקום 15%, 20% - -
<קריאה: זה רק מול משווק.
ניסן סלומינסקי: מישהו צריך להציב את הדברים ולראות שהם מסתדרים.
<ינון אלרועי: אני ממשרד הכלכלה.
<ינון אלרועי: אנחנו יחד עם מנהל הרכש מתכננים לשבת בסדרת ישיבות.
<ינון אלרועי: ביקשנו את הנוכחות של משרד הביטחון ושל המשרד לביטחון הפנים כדי להבין את המשמעויות ואת הניו-אנסים ככל שקיימים.
<ינון אלרועי: כמובן, ננסה לסנכרן את הדברים בצורה האופטימלית ביותר.
ניסן סלומינסקי: אני שמח.
שלי יחימוביץ': ואל תשכחו גם אותנו ואת התאחדות התעשיינים במפגשים האלה.
שלי יחימוביץ': אנחנו נשמח לארח לכם לחברה.
ניסן סלומינסקי: אנחנו נצביע עכשיו, ואתם תעשו את הדבר הזה.
ניסן סלומינסקי: שנית, אתם תתקדמו עם התקנות החדשות ותמסרו לנו את זה לפני היציאה לפגרה.
ניסן סלומינסקי: בכל מקרה החוק הזה ימשיך לעבוד עכשיו לפי התקנות הישנות.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מצביעים.
<דורית ואג: שלי מחליפה את רויטל.
ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – הוראת שעה), התשע"ה-2015?
ניסן סלומינסקי: בעד – פה-אחד
ניסן סלומינסקי: הצעת החוק אושרה פה-אחד.
ניסן סלומינסקי: אנחנו נשמח שכל החוקים יהיו תמיד בהסכמה ובמהירות כזאת.
ניסן סלומינסקי: צהרים טובים.
ניסן סלומינסקי: אנחנו מחדשים את הישיבה.
ניסן סלומינסקי: אשמח אם במהלך הדיון כל מי שידבר יציג את עצמו, זה יאפשר גם לפרוטוקול לרשום אותו וגם לנו להכיר.
ניסן סלומינסקי: אנחנו דנים עכשיו באישור תקנות החברות (דיווח, פרטי רישום וטפסים) (תיקון), התשע"ה-2015.
ניסן סלומינסקי: מי תציג את זה?
<גלי גרוס: התקנות האלה בעצם מעגנות את ההסדר המשפטי למשהו שברשות גם ברמה הלוגיסטית, המנהלית וכמובן המחשובית.
<גלי גרוס: עבדנו עליו הרבה מאוד זמן כדי לאפשר שיפור משמעותי של השירות לציבור בדרך של הגשת בקשות ודיווחים מקוונים.
<גלי גרוס: מדובר במשהו שמקובל מאוד, בוודאי אצל רשמי חברות מובילים בעולם, כשאפשר למלא את הפרטים של הטפסים בנוחות.
<גלי גרוס: המהות של הטפסים, כפי שנקבעו כבר בתקנות העיקריות, נשארת כפי שהיא, אבל החידוש בהסדר הזה הוא שעורך-הדין, האדם שמגיש את הבקשה או מגיש את הדיווח יכול למלא את הפרטים בצורה נוחה.
<גלי גרוס: החידוש הוא שהאדם שרוצה להגיש את הדיווח או את הבקשה המקוונת ממלא את כל הפרטים המהותיים שקבועים בתקנות ממילא בצורה מאוד ידידותית, אינטואיטיבית, עם מסכים נוחים מאוד למשתמש, אחרי שהוא מזדהה כלפינו בתעודה אלקטרונית כך שאנחנו יודעים בוודאות, בזיהוי חד-חד ערכי, מי הוא אותו אדם שמגיש את הבקשה.
ניסן סלומינסקי: מה זה תעודה אלקטרונית?
<גלי גרוס: תעודה אלקטרונית מוגדרת בתקנות כרגע כאחד משניים, עם אפשרות להרחבה מסוימת.
<גלי גרוס: היא מוגדרת או כתעודה אלקטרונית כהגדרתה בחוק חתימה אלקטרונית, שהיא תעודה שמונפקת על-ידי גורם מאשר, שהוא גורם שמקבל רישיון מרשם הגורמים המאשרים ומנפיק תעודות אחרי שהוא בעצמו עושה את תהליך הזיהוי – יש איזה נוהל פנימי שלהם – של האדם, הצגת תעודת זהות ואז מנפיקים לו כרטיס.
<גלי גרוס: יש לו גם את מנהל מערכות מידע של רשות התאגידים.
<גלי גרוס: אלה הסברים קצת יותר טכניים.
<גלי גרוס: בעיקרון הוא מנפיק לו כבר תעודה עם איזה שבב שמאפשר זיהוי שלו, ואנחנו מקושרים למערכות האלה, המערכות שלנו יודעות- - -
ניסן סלומינסקי: אותו אחד צריך לאשר שזה האיש המדובר?
ניסן סלומינסקי: או שלאיש המדובר יש גם כן איזו תעודה?
<גלי גרוס: זה אמנם לא הונפק על-ידי גורם מאשר, אבל זה בעצם זה.
<גלי גרוס: גם פה יש לי שבב, יש לי זיהוי.
<גלי גרוס: אם אני מכניסה את זה למחשב המחשב יודע לזהות שזאת אני.
<גלי גרוס: יש את הסיסמה שאני בחרתי.
<גלי גרוס: בעצם יש פה אימות של שני אמצעי זיהוי: מצד אחד, שזה אני, ומצד שני, גם הסיסמה שלי, שאני מקלידה אל תוך המערכת, ואז הזיהוי הושלם ובעצם ממשיכים הלאה.
ניסן סלומינסקי: מה שאמרת עכשיו שונה ממה שאמרת קודם.
ניסן סלומינסקי: קודם אמרת שיש איזה מתווך ביניים.
<גלי גרוס: דיברתי על מי שמנפיק את התעודות האלה.
<גלי גרוס: התעודה הזאת ספציפית מונפקת עבור שירות המדינה, אבל מבחינת התעודות שמוגדרות בתקנות- - -
ניסן סלומינסקי: מי המנפיק?
ניסן סלומינסקי: לרשות התאגידים יש מישהו כזה?
ניסן סלומינסקי: לכל רשות יש?
<גלי גרוס: הרעיון הבסיסי שלנו היה להיצמד לתעודות אלקטרוניות בטכנולוגיות שכבר מאושרות ומוכרות בדין בהקשרים האלה, שכבר קיימות בשוק.
ניסן סלומינסקי: למה הן קיימות בשוק?
ניסן סלומינסקי: אקח את עצמי כדוגמה.
<גלי גרוס: הן קיימות למי, למשל?
<גלי גרוס: לעורכי-דין.
<גלי גרוס: היום כדי לדווח למערכת בתי-המשפט, יש כמה אלפי עורכי-דין שקיבלו כרטיס חכם מאחד משני הגורמים המאשרים שקיבלו רישוי לעשות את זה.
<גלי גרוס: התהליך שתיארתי קודם הוא זה שהגורם המאשר עושה לצורך הנפקת התעודה ואז הוא מנפיק לך תעודה אחרי שהוא זיהה אותך ואתה יכול להשתמש בתעודה הזאת לכל דבר.
<גלי גרוס: רשות המסים דורשת גם דיווחים מחברות או מגורמים מייצגים, יש גם איזשהו תהליך של תעודה אלקטרונית שמזוהה.
ניסן סלומינסקי: כלומר, היום למעשה לכל עסק, או לכל בעל עסק או מי שרשאי לחתום בשמו, יש תעודה כזאת?
<גלי גרוס: אני לא יודעת להגיד אם זה לכל בעל עסק.
<גלי גרוס: לעורכי-דין בוודאות יש ולגורמים שפועלים ישירות מול רשות המסים כגורם פרטי.
<גלי גרוס: לרואי חשבון יש איזה הסדר תעודות קצת אחר, לגורמים המייצגים, אבל לאנשים שרוצים לדווח ישירות למע"מ, למשל, יש גם תעודה כזאת.
<גלי גרוס: כל אדם יכול, למיטב הבנתי, ללכת לאותו גורם מאשר.
ניסן סלומינסקי: מה הוא צריך?
<גלי גרוס: זה עולה בסביבות 300 שקל לשנתיים ואדם יכול לקבל לעצמו תעודה כזאת.
ניסן סלומינסקי: מה יש בשבב?
ניסן סלומינסקי: יש טביעת אצבע?
ניסן סלומינסקי: מה יש שם?
<גלי גרוס: לא טביעת אצבע.
ניסן סלומינסקי: מה יש בתעודה הזאת?
<זיו סלייטר: התעודה האלקטרונית היא בעצם קובץ אלקטרוני שיושב על השבב הזה.
<זיו סלייטר: היא בעצם מין תעודת זהות אלקטרונית.
<זיו סלייטר: נמצאים בה הפרטים שלך וגם הפרטים – תלוי איזו תעודה, אם זה תעודה של עורך-דין אז נמצא גם מספר עורך-הדין, אם זה תעודה של עסק אז נמצא המספר של העסק, אם זה תעודת זהות – תמיד נמצא שם גם מספר תעודת הזהות שלך.
ניסן סלומינסקי: איך יודעים שזה באמת שייך לאותו אדם?
ניסן סלומינסקי: נניח שאני מחזיק תעודה כזאת וכתוב שם "משה יענקלביץ".
ניסן סלומינסקי: איך יודעים שאני זה משה יענקלביץ, או להיפך?
<זיו סלייטר: בדיוק פה נכנסים הגופים שנקראים גורמים מאשרים.
<זיו סלייטר: יש גורם מאשר שעובר איזשהו תהליך רגולטיבי, שבו הוא הופך בעצם להיות מאושר על-ידי המדינה להיות גורם מאשר.
<זיו סלייטר: המדינה נותנת לו את הרישיון הזה רק אם הוא עבר תהליך רגולציה ורק אם הוא מיישם תהליך זיהוי קפדני מאוד לגבי מי שבא לקבל את התעודה.
<זיו סלייטר: זאת אומרת, כשאתה בא לקבל את התעודה אצל גורם מאשר, לפני שהוא מנפיק לך את תעודת הזהות האלקטרונית הזאת הוא מזהה אותך לפי החוק, לפי מה שהחוק דורש מהגורמים המאשרים, ורק אז הוא נותן לך את התעודה האלקטרונית.
<זיו סלייטר: לכן אנחנו מסתמכים רק על אותם גורמים.
ניסן סלומינסקי: לך יש בוודאי תעודה כזאת.
ניסן סלומינסקי: אם הייתי לוקח אותה ממך אז הייתי יכול להריץ את הכול בשמך.
ניסן סלומינסקי: נכון?
<גלי גרוס: אם לוקחים לי את התעודה אני אמורה להתקשר ולבטל.
<זיו סלייטר: יש פה כמה הגנות.
<זיו סלייטר: ראשית, יש סיסמא על הכרטיס.
<זיו סלייטר: כלומר, זה משהו שיש לך אותו פיזית ביד אבל גם משהו שאתה צריך לדעת.
<זיו סלייטר: שנית, ברגע שהכרטיס הזה נעלם לך מסיבה כלשהי אתה יכול להודיע לאותו גורם מאשר והוא מחויב לבטל את התעודה הזאת.
<זיו סלייטר: הוא גם מחויב לפרסם את כל רשימת התעודות המבוטלות.
<זיו סלייטר: זאת אומרת, אם אתה עכשיו מזדהה לאיזו מערכת מידע שמזהה אותך, אותה מערכת מידע בודקת לעומת הרשימה של התעודות המבוטלות האם אתה מופיע שם.
ניסן סלומינסקי: הבדיקה שאותו אדם עושה לפני שהוא מוציא תעודה היא בדיקה אמיתית?
<זיו סלייטר: לא האדם עושה אלא הגורם שמנפיק את התעודה.
<זיו סלייטר: זאת בדיקה אמיתית כי היא כפופה לרגולציות כאלה ואחרות.
<זיו סלייטר: כלומר, רשם הגורמים המאשרים, שיושב גם הוא במשרד המשפטים, אחראי לקיים את התהליכים הרגולטיביים כדי לוודא שאותם גופים מקיימים את אותם תהליכים לפני שהם נותנים את התעודה.
<זיו סלייטר: לכן הגוף המסת
<זיו סלייטר: מך מסתמך על כך שאותו גוף עשה את התהליכים.
ניסן סלומינסקי: אם היתה לי תעודת זהות ביומטרית, זה היה פותר לי את כל הנושא?
<גלי גרוס: זה מרכיב אחד של ההגדרה.
<גלי גרוס: כפי שאמרתי, יש שלוש חלופות לסוג התעודה האלקטרונית שאני כרשם החברות מוכן לקבל.
<גלי גרוס: הסוג הראשון הוא אותו דבר שזיו סלייטר תיאר, התהליך מול הגורם המאשר: הנפיק את התעודה בהתאם לכללים הרגולטוריים שחלים עליו והפיקוח של רשם הגורמים המאשרים.
<גלי גרוס: החלופה השנייה היא אותה תעודת זהות חכמה שמשרד הפנים הנפיק, ככל שהוא הנפיק לאזרחים.
<גלי גרוס: גם זו תעודה שמבחינתנו עונה לקריטריונים של זיהוי חד-חד ערכי מול המערכת שלי כמערכת רשם החברות.
<גלי גרוס: בגלל שיש המון התפתחויות טכנולוגיות כל הזמן הוספנו עוד אופציה פתוחה יותר, שאומרת: כל אמצעי חד-חד ערכי אישי אחר שאישר השר לפי הצעת הרשם ורשם הגורמים המאשרים.
ניסן סלומינסקי: למשל תעודה של חבר כנסת.
ניסן סלומינסקי: יש בה שבב ויש בה תמונה.
<גלי גרוס: כן, זו למשל תעודה שהיינו יכולים לחשוב לכלול.
ניסן סלומינסקי: אם אני מכניס אותה איך הוא יודע לזהות שזה אני?
<גלי גרוס: שתי שאלות גלומות בתוך השאלה הזאת.
<גלי גרוס: השאלה הראשונה היא האם המערכת שלי יודעת לזהות את התעודה.
<גלי גרוס: זה ההיבטים הטכנולוגיים.
<גלי גרוס: במקרה את התעודה הזאת היא יודעת לזהות כי זו מערכת שעובדת מול עובדי מדינה, אבל בלי קשר לזה, היא תדע לזהות, יש איזה תיקנון, אני מניחה, של הזיהוי של התעודות האלה שאפשר כן להשתמש בו במקומות שונים.
<גלי גרוס: השאלה השנייה, והיא השאלה שהטרידה אותנו יותר מאשר הפיתוח המחשובי של האם אדע לזהות תעודה מסוימת, היא האם אותה תעודה באמת עונה לדרישות הטכנולוגיה, אבטחת המידע, הזיהוי הנדרש מאחורי הקלעים כדי שאוכל להסתמך על התעודה הזאת כתעודה שמזהה את האדם ברמה שאני רוצה שיהיה זיהוי של אותו אדם.
<גלי גרוס: לכן הכנסנו פה גם שיתוף פעולה מול רשם הגורמים המאשרים, שהוא הגורם המוסמך היום לבדוק טכנולוגיות מן הסוג הזה, ואם נגיע שנינו למסקנה שבאמת התעודה הזאת עונה והיא דומה במאפיינים שלה והיא נותנת את אותה הגנה ואני גם אהיה מסוגלת לזהות אותה אצלי במערכת, אז נמליץ לשר המשפטים להוסיף גם את התעודה הזאת ולפרסם אותה כדי שאפשר יהיה להרחיב.
<גלי גרוס: האינטרס שלנו הוא להרחיב לכמה שיותר תעודות טובות, אבל שנותנות מצד שני את הזיהוי החזק שאני רוצה.
ניסן סלומינסקי: מהיכרותך את המערכת, זה שעברנו פה לדיווח מקוון, שאמור לתת לו יתרון ולפשט, ומצד שני יש בעיה של חתימה ותעודה, בסוף זה מקל או מסבך אותו?
<גלי גרוס: מהניסיון שלנו, לעורכי-דין יש את התעודה הזאת, הם יודעים להשתמש בה.
<גלי גרוס: אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שלפחות עד שגם המדינה תנפיק תעודות זהות חכמות ואז יהיה את זה גם לאזרחים באופן שוטף, הלקוחות העיקריים של התקנות האלה יהיו בשלב הראשון עורכי-דין ואולי גם רואי חשבון שירצו להיכנס ולדווח עבור כמה חברות ואז יהיה שווה להם בעצם להוציא תעודה.
<גלי גרוס: זה תלוי גם בכמות הדיווחים שיש לחברה מסוימת.
<גלי גרוס: לאט-לאט – זו נקודה שעוד לא דיברנו עליה – בשלב הראשון אנחנו פותחים שירותים מקוונים מסוימים, ובהמשך הדרך נרצה להרחיב את זה לעוד שירותים.
<גלי גרוס: אז השאלה גם תהיה עלות-תועלת ברמת היחיד, עד כמה שווה לו לרכוש את התעודה הזאת.
ניסן סלומינסקי: כלומר בינתיים אנחנו מדברים על חברות ולא על עמותות.
<גלי גרוס: זה ברור, אבל גם בקרב החברות, התקנות מסדירות שורה של דיווחים ואנחנו כרגע פתחנו, בתהליך ארוך אצלנו, דיווחים מסוימים מתוכם, גם בהתאם לאילוצים שלנו.
<גלי גרוס: נדרשת פה היערכות לוגיסטית גדולה מאוד ומחשובית ועשינו כל מיני שיקולים מה דחוף יותר בהתחלה ומה יכול לחכות להתפתחויות המחשוביות אצלנו.
<גלי גרוס: פה אנחנו פועלים גם לפי איזה תיעדוף פנימי שלנו לגבי השירותים שנפתחים לציבור.
<גלי גרוס: לכן לאט-לאט נרצה להרחיב את השירותים.
<גלי גרוס: בהמשך הדרך אם נחליט לכלול למשל גם את האפשרות לרשום שיעבוד לחברה לפי ההסדר הזה – כרגע זה עדיין לא אפשרי – אז יכול להיות שלחברה מסוימת, שיש לה הרבה שיעבודים בשוטף, יהיה כדאי לרכוש עבור הדירקטור שלה תעודה אלקטרונית שעונה לאחד משני הפרמטרים האלה ויהיה כדאי לה לקנות את זה עבור אותו דירקטור כדי שידווח לה דיווחים דחופים.
<גלי גרוס: אם לא, אנחנו עדיין פועלים על סמך הנחת המוצא שלהרבה עורכי-דין יש תעודה, ואנחנו כבר רואים את זה, מדובר באלפי עורכי-דין שיש להם את זה ופועלים עם הכרטיס הזה יום-יום מול בית-המשפט להגשת בקשות ועמדות לבית-המשפט, ואז הם יכולים להשתמש בתעודה.
ניסן סלומינסקי: אתם אומרים שתעודה חכמה, כלומר תעודה ביומטרית, בוודאי פותרת את הנושא.
ניסן סלומינסקי: אם הוא משתמש בתעודה אז אתם מקושרים למאגר?
<זיו סלייטר: לא.
<זיו סלייטר: צריך להבחין בין הביומטריה לבין התעודה.
ניסן סלומינסקי: כי המאגר כרגע לא- - -
<זיו סלייטר: אנחנו לא מקושרים למאגר.
<זיו סלייטר: זו מערכת שמזהה את האדם.
<זיו סלייטר: צריך להעמיד דברים על דיוקם.
<גלי גרוס: היתרון הוא שהזיהוי הוא זיהוי חזק מאוד בצד של המנפיק.
ניסן סלומינסקי: אז איך אתם יכולים באמת לדעת שמחזיק התעודה הוא האיש?
<זיו סלייטר: שוב, זו תעודה שניתנה על-ידי משרד הפנים.
<זיו סלייטר: אנחנו סומכים על משרד הפנים שזיהה את האדם לפני שנתן לו את תעודת הזהות האלקטרונית שלו.
<גלי גרוס: צריך להבין שמול זה עומד המצב הקיים היום.
<גלי גרוס: היום אדם מגיש לי את הטפסים האלה בנייר עם קשקוש לצד הפרטים שהוא ציין.
<גלי גרוס: העולם הזה בוודאי הרבה יותר חזק משמעותית.
<גלי גרוס: ולכן, גם כדי לפשט – וזה בעצם אחד השימושים הגדולים של התקנות – כדי לפשט את התהליך בהמשך הדרך, אחרי הזיהוי החכם, אני אומרת: מספיק שהוא ידווח, יאשר לי.
<גלי גרוס: אני לא צריכה מרכיב של חתימה או חתימה אלקטרונית על גבי הדיווח עצמו.
<גלי גרוס: זה ה-"טרייד-אוף" שאני עושה בגלל שיש לי אותו זיהוי חזק ובגלל שמה שחשוב לי בהסדר הזה, שגלום בו שיפור משמעותי של השירות לציבור, שבאמת זה יהיה קל ופשוט.
<גלי גרוס: אדם יוכל לדווח ולקבל חיווי מיידי על הפרטים.
ניסן סלומינסקי: ניסיתם להפעיל את זה כבר?
ניסן סלומינסקי: זה פועל?
<גלי גרוס: מדצמבר 2014 התחלנו בפיילוט מול מספר מצומצם של עורכי-דין, שהם צרכנים מרכזיים של הדבר הזה כי יש להם כבר את התעודות הרלוונטיות אצלם ביד.
<גלי גרוס: אני מבינה ששביעות הרצון גבוהה מאוד.
ניסן סלומינסקי: נתקלתם באיזה זיוף?
<סיגל גולן עתיר: אני סגנית ראש רשות התאגידים.
<סיגל גולן עתיר: אני רוצה להוסיף שבמסגרת הפיילוט שעשינו בחודשים האחרונים – הפעלנו את זה מול כ-20 עורכי-דין – נתקלנו בתגובות אוהדות.
<סיגל גולן עתיר: יש לי כאן מכתב לדוגמה שקיבלנו מאחד מעורכי-הדין: "ברצוני לברך על הפיילוט ועל ההזדמנות שניתנה לי להיות מבין הראשונים בהרצתו.
<סיגל גולן עתיר: אני מוכרח לציין שביצוע הפעולות המקוונות מקל ומייעל למכביר את עבודתי מול רשם החברות.
<סיגל גולן עתיר: היוזמה אדירה ומבורכת ואני מקווה שהפיילוט ינחל הצלחה.
<סיגל גולן עתיר: מבחינתי, לאור הקלות והפשטות בניסיוני הראשון אתו אתמול, הוא כבר נחל הצלחה רבה.
<סיגל גולן עתיר: אנא העבירי התרשמותי זו לכל הנוגעים בדבר".
<סיגל גולן עתיר: אני רוצה להבהיר את ההבדל העצום באופן העבודה בין העולם הישן, מה שאנחנו קוראים, לבין העולם החדש הזה, שבא לידי ביטוי אצלנו ברשות התאגידים בפעולות רבות.
ניסן סלומינסקי: אצלנו אומרים: העולם הישן והטוב.
ניסן סלומינסקי: עוד נתגעגע אליו.
<סיגל גולן עתיר: יש יתרונות, אבל בהקשר הזה, במקום שאדם צריך לשלוח טפסים בדואר, להגיע בעצמו, לוודא שהם התקבלו, לראות אולי הם נעלמו, זה כן הגיע וזה לא הגיע, במקום זה הוא יושב במשרד שלו ותוך כמה דקות הפעולה מתבצעת.
<סיגל גולן עתיר: עוד משהו שאני רוצה להדגיש, אנחנו מדברים פה על שני סוגי פעולות.
<סיגל גולן עתיר: סוג אחד זה הדיווחים, שהבנתי שכאן יש איזו דאגה בהקשר שבאמת יהיה זיהוי ואני מקווה שהתשובות יניחו את דעתך.
<סיגל גולן עתיר: סוג שני של פעולה שהיא משמעותית מאוד הוא רישום חברה.
<סיגל גולן עתיר: במובן הזה עורכי-הדין שהשתתפו בפיילוט יושבים במשרד ובאותו יום החברה נרשמת מהתחלה ועד הסוף, לא צריך לעשות יותר כלום.
<סיגל גולן עתיר: זה תהליך יעיל.
<סיגל גולן עתיר: הוא מקבל תעודת רישום חברה באותו יום.
<סיגל גולן עתיר: אם מדברים הרבה בהקשרים של עשיית עסקים ושל הקלה לציבור ושל הפחתה של רגולציה, אני חושבת שזה כיוון נכון מאוד.
<סיגל גולן עתיר: התגובות שקיבלנו, שכמובן היו גם חלק מן הפיילוט מבחינתנו לפני שהבאנו את התקנות לאישור, הן לבדוק שבאמת אנחנו יכולים לעמוד מאחורי הדברים ושאנחנו יכולים להפעיל אותו.
<סיגל גולן עתיר: בשביל זה עשינו את הפיילוט.
<סיגל גולן עתיר: קיבלנו גם הערות על דברים שצריך לתקן ובאמת לוחות הזמנים שקבענו נועדו לאפשר את זה.
<גלי גרוס: מעבר לקלות ולמהירות וכמובן הזיהוי כלפינו שהוא חשוב מאוד, יש גם יתרונות נוספים, שהוא מקבל חיווי מיידי אם יש איזו אי-תקינות בפרטים שהוא מילא או אם יש איזו בעיה עם אחד הגורמים שהוא ציין כי הוא לא כשיר לשמש במשהו.
<גלי גרוס: כל הדברים האלה קופצים לו כבר בשלב המילוי והוא לא צריך לשלוח אלינו, אנחנו בודקים, הוא מקבל סירוב וצריך להגיש מהתחלה.
<גלי גרוס: יש פה תהליך מאוד אינטראקטיבי במובן הזה: או שהבקשה, אם היא שגרתית לחלוטין בדיווח, מתבצעת, כבר במעמד הדיווח שלו הוא מקבל חיווי שהפעולה התבצעה.
<גלי גרוס: אם מדובר בבקשה לרישום חברה יש לו אפשרות לעקוב ולראות את הסטטוס של הפעולות השונות שממתינות, אם כן בוצעו או לא בוצעו, אם היתה בעיה.
<גלי גרוס: כל הדברים האלה מאוד-מאוד נגישים ומקלים משמעותית על כל התהליך.
ניסן סלומינסקי: יש אצלכם מושג של חברות מדף?
<גלי גרוס: אין מושג כזה חוקית, אבל יש פרקטית, יש בפועל.
ניסן סלומינסקי: אני שואל, אם זה כל-כך קל ונעים, האם זה לא יגרום לכך שפתאום יקומו, במקום שבממוצע בשנה קמות נניח 15,000 אז עכשיו פתאום יקומו 60,000?
<גלי גרוס: להיפך, אני רואה את זה בדיוק הפוך.