GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
2277: כלומר, הם כן עוסקים בתכנון, בגלל שמשרד הבריאות אחראי על תכנון הרפואה לא רק בשירות הממשלתי, הוא גם אחראי שבבלינסון יהיו מספיק רופאים, ויש לו אחריות גם על קופות החולים הלא-ממשלתיות.
יואב בן צור: זה ברמת המכרז - - -
2277: לא, תכנון.
2277: הם צריכים לבוא בדברים עם המל"ג, עם הפקולטות לרפואה, עם פתיחת התמחויות בבתי החולים.
2277: כלומר, זה לא קשור רק למכרז.
ניסן סלומינסקי: כדי שיהיה לך רופא אתה צריך לתכנן את זה עשר שנים לפני כן.
2277: רבותיי, ברפואה, אם אתה לא מתכנן מעל עשר שנים מראש, אתה נתקל בבעיות.
2277: הרפואה היא יותר מאתגרת גם כי המחלות משתנות; יש תחומים שהרפואה השתלטה עליהם ויש תחומים שלא.
2277: למשל, תוחלת החיים עולה?
2277: זה דורש התמודדויות של הדור הבא עם בעיות רפואיות מסוג אחר, וצריך להיערך לזה.
2277: אבל בואו לא נסטה מהתחום של המכרזים.
מירב בן ארי: מה שמסומן בשקף בעיגול זה המכרזים?
גבריאלה אשכנזי: לא, זה ממוצע המועמדים למכרז.
מירב בן ארי: ומה זה ה-1 שם למטה?
2277: זה הרופאים.
2277: אמרתי, אצל הרופאים זה אחד-שניים, לא הרבה מועמדים.
2277: יש לנו בעיה ברופאים, בממוצע; למרות שכבר אמרתי, הבעיה האמתית היא פריפריה ותחום עיסוק, ולכן הממוצע פה מבלבל.
2277: לגבי הגילאים, אתם יכולים לראות שהנתונים מדברים בעד עצמם.
2277: גילאי 30 עד 35 תופסים לנו 65%.
2277: כלומר, אני לא חושב שיש כאן מצב של היעדר דור צעיר, אלא להפך – יש מי שיטען שדווקא בגילאים מבוגרים לא ניגשים הרבה.
2277: אתם רואים למשל שבגיל 55 יש רק 5%, ומעל 56 רק 1%.
2277: איך בודקים מועמדויות?
2277: רבותיי, אני רוצה להראות לכם משהו, כדי להמחיש את גודל המהפכה.
2277: רבותיי, אני חוזר אחורה-אחורה, לא ל-1948 – ל-2013.
2277: רבותיי, אתם יודעים מה זו השבלונה הזו?
2277: ככה בדקו בנציבות שירות המדינה מבחנים.
2277: היו שתי בחינות לדירוג המנהלי, הן רצו 20 שנה ואנשים שניגשו 30 פעם ידעו אותן בעל-פה.
2277: בבחינות האלה היו מניחים את השבלונה מעל ורואים איפה יש את האפור של העיפרון.
2277: ומכיוון שאחד יכול לפספס, היה עושה את זה עוד אחד לבקרה.
2277: וזאת נציבות שירות המדינה לפני שנתיים – לעומת היום, שהכול מקוון.
תומר לוטן: אבל בדיקת תנאי סף זה עדיין ידני, נכון?
2277: אני עוד לא מצאתי מוח שיודע לבדוק תנאי סף, חמש שנות ניסיון וכולי.
2277: אבל עובדים על זה, ואם תרצו אני אכנס לזה.
2277: הלאה.
2277: אפשר לראות פה בתמונה פקידה אחת שעונה למועמדים ארבע שעות ביום.
2277: מענה טלפוני, עובדת אחת, ארבע שעות ביום, בלי תיעוד ובלי מעקב.
2277: ומה היום?
2277: היום אנחנו במערכת מקוונת לגמרי, ומי שרוצה יכול ב-12 בלילה, תוך כדי פרסומות, להגיש מועמדות.
מירב בן ארי: הטפסים נמצאים ב - - - ?
2277: הכול.
2277: אפילו יותר מזה, מועמד שכבר הגיש פעם אחת ורשם את תעודת הזהות שלו ואת שם ההורים שלו, הוא כבר למעשה כמו בפורטל פרטי שלו, והוא רק צריך להיכנס.
2277: יש שירות זמין גם בצ'ט, וגם מי שרוצה פקס או טלפון, יש מענה לאותה אוכלוסייה.
2277: אבל בגדול זה ברמת הצ'טים, 1,000 פניות ביום על ידי נציגי שירות, לפי SLA.
2277: הפנייה היא לגורם אחד, וזו כבר הבעיה שלו לפנות ולקבל את התשובות, והוא זה שחוזר למועמד.
2277: כלומר, יש שקיפות ונגישות, כפי שכבר אמרנו.
2277: רבותיי, המיון התבסס על בחינות לא עדכניות, ולא לפי סטנדרטים מקצועיים עדכניים.
2277: זו המהפכה הגדולה שקרתה, ואותה לא רואים.
2277: כל משרה בשירות המדינה מסווגת, ויש מטריצה לאיזה בחינות היא נדרשת.
2277: 10,000 תפקידים נבחנו אחד-אחד, כמובן בליווי של פסיכולוגים תעסוקתיים, ולכל משרה אנחנו יודעים מה רוצים לבחון.
2277: אפשר לראות בשקף את מה שהיה: מרכזי הערכה בלי פסיכולוג, וכלי מיון מצומצמים לגמרי.
2277: בשקף הבא רואים מה היום.
2277: אני אומר בקיצור שיש מטריצות, ולכל תפקיד יש מבחנים עדכניים, מודרניים לחלוטין.
2277: אגב, האיכות פה עלתה פלאים, וזה הסיפור הגדול.
2277: אני רוצה להסביר מה אומר השינוי בהיבט של ממלא המקום.
מירב בן ארי: יש לי עוד שאלה.
מירב בן ארי: יכול להיות שלא מגיעים מבוגרים בגלל שקשה להם קצת עם העניין שהכול על המחשב?
2277: יכול להיות.
2277: אנחנו מדברים על זה.
2277: ויותר מזה, הרפורמה יצאה לדרך במאי, והמועמדים הראשונים שנבחרו ברפורמה החדשה, שזה בערך בחלוף מחצית השנה.
2277: .. את יודעת מה, אני אחזור לזה.
2277: נמשיך.
2277: רבותיי, אני עובד עם מכוני מיון בפריסה ארצית, SLA, אבחון התנהגותי אישיותי על ידי פסיכולוג תעסוקתי.
2277: אם תרצו תראו דוגמה איך חברי הוועדה מקבלים בסוף דוח מקצועי שמתייחס לתכונות וכישורים וכולי.
2277: אנחנו הרבינו את כלי המיון, הוספנו כלי מיון אובייקטיביים, וכלל המועמדים עוברים מיון; בעוד שפעם, אם זה היה פחות ממספר מסוים של מועמדים, אז לא בדקו אותם, סמכו על הנס.
2277: בנוסף, בנינו מנגנונים להעדפה מתקנת לאוכלוסיות מיוחדות, וכבר דיברתי על זה.
2277: גברתי, הנה התשובה: בניית תשתית לביצוע מחקר תוקף וניבוי.
2277: אנחנו מראש בנינו את כל הפלטפורמה על זה שאנחנו נעשה בדיקות תיקוף.
2277: זה צריך לקחת שנה ויותר עד שנבין את היחידות שקלטו את העובדים והאם יש להם כבר פידבק להגיד לנו, כדי שנדע האם אכן בשיטה הזו הגענו לאנשים הנכונים.
2277: הכול בנוי על כך שיהיה מחקר תוקף ניבוי.
2277: בין היתר יצטרכו לנתח ולבדוק, גברתי, גם את הסוגיה של הגילאים.
2277: יש טענות שלפעמים בחינות לא מתאימות לתרבות מסוימת או לגיל מסוים - - -
יואב בן צור: מגזר מסוים.
2277: אולי גם מגזר מסוים, אני לא מזלזל בזה.
ניסן סלומינסקי: תנסה לשאוף לסוף, כי אני רוצה לתת זמן לאחרים.
2277: אני אקצר.
2277: אני רוצה לומר שאנחנו און-ליין מול המועמד, אנחנו מזמנים אותו במערכת מקוונת, הוא רואה את תוצאות האבחון, הוא עוקב אחרי הסטטוס שלו, המועמדות שלו, הוא רואה את חוות הדעת האינטגרטיבית שלו, שכותב אותה היום גורם אובייקטיבי, פסיכולוג תעסוקתי, ולא גורם שאולי קשור למשהו.
2277: רבותיי, פה אתם רואים את חלוקת הזמן בין המשרד למכוני המיון.
2277: זה סדר גודל של 50%/50%.
2277: כאן אתם רואים את הקשיים שחווינו בהתחלה.
2277: היעד שלנו הוא לעמוד על 90 יום, בעוד היום אנחנו עומדים על 115 יום, כאשר ברבעון הראשון של השנה היינו על 150.
2277: ההסבר לכך הוא מאוד פשוט: אין לי את "צוק איתן", הקפאת המערכות, הגיבנת, כבר טופלה, המערכות מתייצבות, והרבה חבלי לידה, למשל באגים מחשוביים, הולכים ונפתרים.
2277: אנחנו במגמת שיפור ברורה – ירידה של כ-24% , כאשר היעד שלנו הוא 90.
מאיר כהן: אבל בהנחה שכל שנה יהיה "צוק איתן", אתה צריך למצוא משהו עוקף.
2277: יכול להיות, זו התלבטות.
2277: יש לנו מנגנוני בקרה, מדידה, SLA, מה שאתם לא רוצים.
2277: עכשיו אדבר על מה נמצא לקראת ביצוע, ובזה, אדוני, אני אסיים.
2277: רבותיי, יש לנו ריבוי מועמדים, ואנחנו צריכים לטפל...
2277: בתכניות העבודה זה באוקטובר – שיהיו מאגרי מועמדים במקצועות שחוזרים על עצמם.
2277: למשל, ביום אחד נבדוק את כל המזכירות הנדרשות למשרדי הממשלה בירושלים.
2277: יוקם המאגר, וברגע שאתה מרים טלפון ומבקש הליך קצר – היא אצלך.
2277: יש סינון מקדים, שזה כדי להתמודד עם כמויות העתק.
2277: בנוסף: פיצול ועדות, בחינות מקצועיות, תוקף ניבוי, כל המערכות המודרניות, סקר מועמדים, פייסבוק ועוד.
2277: חלק אחר ברפורמה זה שאנחנו רוצים לגבש תורת תקן.
2277: ככל שהתקן יוגדר – כלומר, תיאור המשרה ותנאי הסף – בצורה חדה יותר, ברורה יותר, שיטתית יותר, כך זה יקל על הליך המיון ובדיקת תנאי הסף, שהיום זה מתברר כמוקד של עיכובים.
2277: אני ממש ממהר, כי אני חותר לדבר אחד.
2277: רבותיי, סוגיית ממלאי המקום ששבה והופיעה וטענו בעניינה.
2277: רבותיי, היה דוח מבקר המדינה ב-2006.
2277: עשו מה שעשו.
2277: קראתי גם על בכירים לשעבר שיש להם מה לומר.
2277: חבל שהם לא הזדהו – הייתי שואל מה הם עשו חמש שנים.
2277: אבל אני רוצה להגיד לכם מה אנחנו עשינו עכשיו: במשך שנה, פרויקט אדיר, של 40 צוותי חשיבה, פרויקט "עץ הדעת", במסגרת הרפורמה.
2277: אני לא מספר סיפורים, הנה הדוח שהוצא על ידי.
2277: יש פה מסמך מדיניות רחב, שאושר על ידי, שנושא את התאריך אפריל 2015.
2277: הוא תוקף את הסוגיות האלה אחת לאחת.
2277: כפועל יוצא, כבר יש הנחיה שלי כתובה, שאושרה על ידי – וזה כתוב כבר יותר משבועיים, זה לא שפתאום הזדעקנו.
2277: ויש גם תיקונים מוכנים בתקשי"ר.
2277: הולך להיות הסדר חדש, שמתמודד עם הבעיה, ואם תרצו אפרט.
2277: ומי שחשב שהיא לא טופלה – אז למרות כל הרפורמה האדירה, גם הסוגיה הזאת מטופלת לגמרי.
2277: רבותיי, הולך להיות הסדר שיצמצם את התופעה.
2277: אני רוצה רק לסגור את המעגל.
2277: לגבי בעיית ממלאי המקום – לעולם יצטרכו ממלאי מקום, כי תמיד יהיו לידות ויהיו שמחות ויהיו גם מקרים יותר מצערים, למשל השעיות, ויהיו מקרים של אנשים שיוצאים לחל"ת.
2277: ולכן תמיד יהיו מקרים שצריך ממלאי מקום, זו תופעה בילט-אין, ואנחנו צריכים לצמצם אותה ולשלוט בה.
2277: למשל, עד היום לא עשו את ההבחנה שהמסמך הזה כן עושה: יש מי שיוצא ואמור לחזור; למשל, בחופשת לידה האישה אמורה לחזור.
2277: אז זה עניין אחד.
2277: אבל יש ממלאי מקום שבהם אין אף אחד, ואז זה הולך ונמשך.
2277: יש על הפרק – ואם תרצו אני אשלח את זה לחברי ועדת החוקה, למרות שזה מסמך שעוד טיפה מתעכב, בגלל שמהיום אנחנו משתדלים שכל הוראה חדשה של הנציבות, כלומר, מסמך תורתי, תהיה לה גם חליפת בקרה וגם מענה מחשובי שיעזור לבקרה, לשליטה ולניתוח.
2277: יש לי טיפה בעיות עם המחשוב; אני קליינט של מרכב"ה, והיא מאוד עמוסה, גם על ידי, דרך אגב, כי אני מעמיס עליה הרבה פרויקטים.
2277: אבל כל הכללים, אם תרצו אני אשלח לכם אותם.
2277: עדיין לא הוצאתי אותם החוצה, כי הם עוד לא קיבלו תוקף רשמי.
2277: אבל יש בהם תשובות יפות להתמודדות עם הבעיה.
2277: רבותיי, תמיד יהיו בעיות בתחום הזה, אבל אני אומר לכם, נעשתה פה עבודה אדירה – 60 שנה לפני כן לא נעשה משהו שמתקרב לזה, בטח לא בהיקפים הללו.
2277: אני נלחם היום את מלחמתם של אותם אלה שבשנתיים האחרונות.
2277: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, למשל יצאנו לשלושה ימי נופש, והאגף הזה לא יצא, הוא נשאר בעבודה אפילו בגיבוש החברתי.
2277: אנשים לא ידעו לא יום לא לילה.
2277: יושבת מולי גבריאלה אשכנזי גבי, ואני אומר לכם, מוצאי שבת, אל תוך הלילה, מיילים רצים.
2277: ואני רוצה לנצל את הבמה הזו כדי להגיד להם תודה, ואני מקווה שאת הרושם הלא נכון לגבי העשייה האדירה שנעשתה אני קצת מתקן.
2277: יושב לצדה גם ראש המינהלת, מוטי, ועוד ועוד, באמת, אנשים יקרים, בועז, פסיכולוג תעסוקתי ממדרגה ראשונה שמלווה אותנו, ועוד ועוד.
ניסן סלומינסקי: תודה רבה לך, אדוני.
ניסן סלומינסקי: אתה יודע, מישהו בציבור בטח שואל: אם זה כל כך טוב ונפלא, אז למה יש כל כך הרבה טענות?
2277: לא אמרתי שהכול נפלא, יש עוד הרבה מה לעשות.
2277: אבל העניינים מטופלים מערכתית ברמה גבוהה.
ניסן סלומינסקי: אני מניח שיש שאלות גם לח"כים, אבל יש כאן גופים שעבדו ועשו הרבה מאוד מחקר והם גם עוקבים אחרי זה, אז יכול להיות שהם יכולים לסייע בידנו לראות את אותו צד או צדדים נוספים.
ניסן סלומינסקי: לכן, מאחר שחבר הכנסת יואב בן צור צריך ללכת לוועדת הכנסת, אני אתן לו לדבר, אחר כך לכמה גופים, ואחר כך חברי הכנסת יוכלו להשלים.
ניסן סלומינסקי: בבקשה, שלוש דקות.
יואב בן צור: קודם כול, יישר כוח על הסקירה המקיפה והיפה.
יואב בן צור: באמת נראה לנו שזה הולך לכיוונים חיוביים, הלוואי.
יואב בן צור: אני רוצה לשאול כמה שאלות.
יואב בן צור: הפרסומים שלכם הם בעיקר בפייסבוק, בעוד יש ציבור שלם שלא קורא עיתונות רגילה ולא פייסבוק ולא אינטרנט, אלא יש לו עיתונות חרדית שאליה הוא נחשף – האם גם שם אתם מפרסמים את הפרסומים שלכם בקשר למכרזים?
יואב בן צור: דבר שני, האם אתה יכול להגיד כמה מתוך המכרזים האחרונים היו אנשים חרדים שהתקבלו לעבודה?
יואב בן צור: אני יודע למשל שבפרקליטות יש פרקליט חרדי אחד, כאשר מאות סיימו ומחזיקים בתואר של עורכי דין ומנסים להתקבל כמתמחים.
יואב בן צור: ויש גם מאות אחרים, אולי אלפים, שיש להם תארים אקדמיים והם מאוד מתקשים לקבל איזשהו תפקיד בנציבות שירות המדינה.
יואב בן צור: דבר נוסף שאני רוצה לשאול.
יואב בן צור: מי שלא עבר במכרז – הגיש, עבר את כל התהליך ובסוף לא זכה במכרז – האם המאגר שאתה מקים, מאגר מועמדים, האם אוטומטית במכרז הבא הוא ייכנס אליו ולא יצטרך לעבור את כל התהליך פעם נוספת?
יואב בן צור: שאלה אחרונה.
יואב בן צור: מה הסיכוי באמת, באחוזים, של אדם סתם, שלא היה ממלא מקום, שאין לו קשר לאף אחד או לאף גורם, כשהוא ניגש למכרז?
יואב בן צור: האם יש לו באמת סיכוי?
יואב בן צור: או שהוא בכלל לא חושב על הכיוון שהוא יזכה, שזו ההרגשה שיש בעצם בציבור – שמי שלא קשור לאיזשהו מקום או לאיזשהו גורם, אין לו כמעט סיכוי לזכות באיזשהו מכרז שאתם מגישים במכרזי המדינה.
יואב בן צור: אולי בדרגות הנמוכות מאוד כן, אבל בטח לא בדרגות הגבוהות יותר.
ניסן סלומינסקי: תודה רבה, באמת עשית את זה קצר.
ניסן סלומינסקי: התשובות יהיו בסוף.
ניסן סלומינסקי: אני עובר לתומר לוטן.
ניסן סלומינסקי: חמש דקות, בבקשה.
תומר לוטן: שמי תומר לוטן, אני מנכ"ל המרכז להעצמת האזרח וגם משמש כיושב-ראש של ארגון שנקרא מע"ש, שזו עמותה שפועלת בשנתיים-שלוש האחרונות בנושא של התחדשות ההון האנושים במגזר הציבורי.
תומר לוטן: יש לנו קשר מאוד צמוד לאנשי הנציבות שנמצאים פה ולאנשים נוספים.
תומר לוטן: אולי הדבר הראשון שצריך לומר הוא שצריך לברך על קיומו של הדיון הזה.
תומר לוטן: אני חושב שהכנסת באופן כללי ממעטת לקיים דיונים בנושאים שקשורים להארד-קור של הממשל, לתפקודו של המגזר הציבורי; ונושאים של הון אנושי, במיוחד כשרפורמה כל כך גדולה מתרחשת ברקע, הם דבר מבורך, ואני מקווה שהדיון הזה יהיה אחד מני רבים שעוד יתקיימו במשכן הזה בנושאים האלה.
תומר לוטן: כמי שנמצא בתוך הסיפור הזה כבר כשנתיים או שלוש, אני רוצה להביע הערכה מאוד גדולה לאנשי הנציבות על מה שמתרחש בנציבות בשנתיים האחרונות.
תומר לוטן: יש הרבה מאוד פעילות, כפי שתואר קודם, והיא באמת ענפה ומחדשת.
תומר לוטן: אבל פה צריך להגיד שני דברים משמעותיים.
תומר לוטן: האחד, בהמשך לדבריו של חבר הכנסת בן צור: המפגש של מועמדים עם שירות המדינה הוא אחד המוקדים הכי גדולים לבניית אמון ציבורי בין אזרח לבין מערכת.
תומר לוטן: ואני חושב שכאשר הסיפור הזה מתפקד גרוע או לא מספיק טוב, אנחנו נימצא בעוד ועוד שחיקה בקשר שבין האזרח לבין המגזר הציבורי; שהוא סיפור מאוד משמעותי לדמוקרטיה הישראלית.
תומר לוטן: לכן אני חושב שהמאמץ הגדול שלנו צריך להיות שהמערכת הזאת תתאים את עצמה ותייצר תחושה ידידותית, פתוחה, נעימה, שקופה, מקצועית ואפקטיבית, כלפי כל מועמד שרוצה להתקבל ולהיות משרת ציבור.
תומר לוטן: אגב, בהקשר הזה צריך לומר, כפי שהציג גם הנציב, שהנתונים הם מדהימים – הציבור הישראלי רוצה להשתלב בשירות הציבורי.
תומר לוטן: זה נתון נפלא ומדהים שכולם צריכים לברך עליו.
תומר לוטן: ודווקא נוכח הביקושים הכל כך גדולים האלה ונוכח העומס הכל כך דרמטי שהמערכת הזאת נתקלת בה, אני חושב שאנחנו צריכים לדבר על פתרונות הרבה יותר מתקדמים.
תומר לוטן: אין ספק, הנציבות עשתה שינוי גדול בעולם המכרזים והעבירה את כולנו מהמאה ה-19 למאה ה-20, אבל מה לעשות, אנחנו במאה ה-21.
תומר לוטן: במאה ה-21 הציבור דורש פתרונות הרבה יותר טובים והרבה יותר משמעותיים ממה שהמערכת מציעה היום.
תומר לוטן: ועוד דבר בהקשר של המכרזים התפורים, ממלאי המקום וכל התופעות השליליות שהולידו את הדיון שאנחנו נמצאים בו היום: הרי זה לא דיון על מינהל תקין ושחיתות, הרי אף אחד שיושב בחדר לא חושב שמכרזים נתפרים כי איזה מישהו רוצה לסדר עבודה לאחותו או לחבר מרכז או אני לא יודע למה.
תומר לוטן: אבל המכרזים כן נתפרים, ואנחנו כן רואים תופעה רחבה של ממלאי מקום, ואנחנו כן רואים קומבינות העסקה בדרכים שונות – וזאת מסיבה אחת פשוטה, והיא שמערכת הגיוס, מיון והשמה שפעילה כיום לא מצליחה לעמוד במשימה המרכזית שלה, שהיא להביא את ההון האנושי הכי טוב למשרות.
תומר לוטן: וכשזה המצב, כשמעסיק, בין אם זה מנכ"ל, סמנכ"ל, סמנכ"ל משאבי אנוש או מנהל אגף במערכת, לא סומך על מערכת המיון שהיא תביא לו את האנשים הכי טובים בסוף הדרך, אז הוא תופר את המכרז; הוא מחפש ממלא מקום, או תופר כל מיני, ונותן את חופשת הלידה להיא ואת מילוי המקום להוא, וכבר שמענו את כל הסיפורים.
תומר לוטן: דרך אגב, מע"ש היא כתובת להמון מועמדים, כך שאנחנו שומעים מאות ואלפי סיפורים בשנתיים האחרונות, כך שכל מה שאני אומר פה מבוסס על אמת.
תומר לוטן: ובהקשר הזה, הדיון – ולשמחתי לשם אנחנו הולכים – באמת צריך להתנהל סביב השאלה של איך מערכת כזאת, שנמצאת בעומסים כל כך גדולים, מצליחה להתאים את עצמה למאה ה-21.
תומר לוטן: והטענה המרכזית שלי היא שהפתרונות שהוצגו כאן, שהם אמנם פתרונות טובים, הם קצף על פני המים, הם פתרונות קטנים.
תומר לוטן: אנחנו יכולים לשפר במעט את ההנגשה, אנחנו יכולים להפעיל את הצ'ט 24 שעות ביממה וכולי – אבל כל עוד תהליך המיון הוא תהליך ארוך, סיזיפי ובירוקרטי עבור המועמדים, הם פשוט לא יבואו ולא יהיו שם בסוף הדרך.
תומר לוטן: אגב, אני קצת חולק על הנתונים לגבי הסיפור של משך התהליך, אני לא חושב שזה לוקח 112 יום וזה גם לא מתקרב לשם.
תומר לוטן: ככל שאני יודע – ואני חושב שיש לנו מידע די מבוסס – התהליכים האלה לוקחים הרבה יותר זמן.
תומר לוטן: אני לא חושב שיש מועמד אחד שפגשתי, שנכנס למכרז ותוך שלושה או ארבעה חודשים נכנס לתפקיד.
תומר לוטן: אין חיה כזאת.
תומר לוטן: ולכן, כשמדברים על פתרונות, אני חושב שאנחנו צריכים לדבר גם על פתרונות שהוצגו בתוך הקופסה, כפי שהוצגו פה קודם, שזה קיצור משך הזמן, הפעלת SLA, אמנת שירות ועוד - - -
ניסן סלומינסקי: יש לך עוד דקה.
תומר לוטן: אז אני רק אגיד שיש פתרונות בתוך הקופסה, שזה בעצם לקחת את שיטת המכרזים הקיימת ולטייב אותה, להבין את צווארי הבקבוק שלה, לייצר בתוכה אמנת שירות, כלומר אמנה שמחייבת את המדינה לתת למועמד בקבועי זמן ברורים וקבועים תשובות מתי הוא מתקבל, מתי אושרו תנאי הסף ועוד – אגב, רק על תנאי הסף אפשר לדבר פה שבוע שלם, אבל אני אחסוך את זה מכם, זה סיפור, זה קטסטרופה.
תומר לוטן: מידע למועמדים.
תומר לוטן: אנחנו מדברים על דור ה-Y, דור שרוצה לדעת כמה הוא מרוויח, מי המעסיק שלו, לאן הוא יכול להתקדם, איך נראית המשרה, מי עובד אתו – והמידע הזה לא קיים.
תומר לוטן: וכשהמידע הזה לא קיים, נוצרים כשלי שוק של פערי מידע, נכנסים מועמדים שלא צריכים להיות, לא נכנסים מועמדים שכן צריכים להיות ונוצרים לנו פקקים גדולים במערכת.
תומר לוטן: אבל כל מה שאמרנו עד עכשיו זה פתרונות בתוך הקופסה, בתוך שיטת המכרזים הקיימת.
תומר לוטן: ונוכח המספרים האדירים שראינו פה, אנחנו צריכים לייצר שיטה אחרת.
תומר לוטן: ושיטה אחרת, שיטה שאנחנו מנסים לקדם אותה מול הנציבות, היא שיטה שנקראת שיטת המאגרים, שזה שיטה של מאגרי גיוס - - -
מאיר כהן: אני מכיר אותו, הוא לא יפסיק את זה, אז תקצר.
תומר לוטן: זו שיטה שבה אנחנו פונים לציבור, מבקשים ממנו להתגייס לשירות הציבורי, ומושכים בצורה חכמה מתוך המאגר הזה.
תומר לוטן: ..
תומר לוטן: מי שמכיר את מה שנעשה בנבחרת הדירקטורים, ברשות החברות, לפני שנתיים, בממשלה הקודמת – מדובר על תהליך שמאוד מזכיר את זה, והוא תהליך מוצלח.
ניסן סלומינסקי: זו דווקא דוגמה לא מוצלחת.
ניסן סלומינסקי: אבל לא חשוב.
תומר לוטן: הדוגמה הזאת מוצלחת במובן הזה שהמדינה הצליחה לעשות תהליך מהיר, אפקטיבי, מול 17,000 מועמדים.
תומר לוטן: זאת הנקודה.
מאיר כהן: תגיד את זה עוד פעם, כדי שאני אבין.
תומר לוטן: אני אגיד את זה עוד פעם.
תומר לוטן: התהליך הוא מוצלח כיוון שהמדינה הצליחה, רשות החברות, לבד, בלי יותר מדי סיפורים ובלי מהפכות של שנים, לייצר תהליך מקצועי מאוד שפונה לציבור הרחב.
תומר לוטן: כמעט 17,000 אנשים פנו לתוך הדבר הזה, ובתהליך מיון חכם ומדויק נוצר המאגר הזה.
ניסן סלומינסקי: תומר, אני מציע שבזמנך החופשי תיצור קשר עם אנשי הנציבות, שהם פתוחים.
2277: אני פתחתי רדיו ושמעתי אותו, זה בסדר.
ניסן סלומינסקי: לא, לא בציניות.
ניסן סלומינסקי: לשבחו ייאמר שהוא לא התחיל ישר לתקוף - - -
2277: אדוני, מנכ"לית מע"ש הייתה חברה בצוות שלי.
תומר לוטן: אני אומר את זה מתוך הערכה גדולה לנציבות.
ניסן סלומינסקי: אני רוצה לשמוע מישהו שעבר בעצמו את השביל הזה, יובל.
ניסן סלומינסקי: שלוש דקות, בבקשה.
יובל אבידני: אדוני, אני רוצה להתייחס דווקא לחלק הראשון בפתיחה שלך, בנוגע להתנהלות הנציבות - - -
ניסן סלומינסקי: בבקשה, המיקרופון לרשותך.
יובל אבידני: בפתח דבריי אני רוצה להודות לך, אדוני היושב-ראש, על כינוס הוועדה, ולגברתי מנהלת הוועדה, שאני לא רואה אותה כאן, על שמירת הנושא בסדר היום הציבורי.
יובל אבידני: אני חושב שזה דבר מבורך וראוי.
יובל אבידני: אני נמצא כאן בשמם של מאות אם לא אלפים של צעירים וצעירות, בעניין שאני מיד אדבר עליו.
יובל אבידני: שמי יובל, למי שלא ראה אותי בתקשורת בימים האחרונים, אני בן 28, מירושלים, ומזה שנתיים אני מנסה להשתלב בשירות המדינה במכרזים.
יובל אבידני: מזה שנתיים – כלומר, גם לפני הרפורמה וגם אחרי הרפורמה.
יובל אבידני: ואני יכול לומר לכם שלמרות האופטימיות המאוד יפה שהצטיירה כאן בחדר, המצב עגום לגמרי, לצערי הרב.
יובל אבידני: כשאני אומר שהתמודדתי להמון משרות בשירות הציבורי, אני מדבר כמובן על נציבות שירות המדינה, על המשרדים הממשלתיים, על הכנסת, על בנק ישראל, כאשר ראוי לציין שהתהליך שעברתי בכנסת היה תהליך למופת, תהליך נקי, והלוואי שהנציבות תלמד מהתהליך בכנסת איך מנהלים מכרז כשמאות-מאות של מועמדים ומועמדות ניגשים למכרז.
יובל אבידני: הלוואי, יהיה זה שכרי.
יובל אבידני: לעומת זאת, אני רוצה לשתף אתכם במספר דברים שחוויתי אני; ושוב, אני לא מדבר עליי באופן אישי.
יובל אבידני: אני מלין על שלושה דברים עיקריים.
יובל אבידני: על כך שנציבות שירות המדינה, ואני אומר זאת בצער רב, מפירה את החוק, וכשאני אומר "חוק" אני מתכוון לחוק ההנדסאים, ואני ארחיב על כך במידה שהזמן יאפשר לי.
יובל אבידני: הנציבות מפירה חוקים רבים בתקשי"ר, תקנון שירות המדינה, ואני אעמוד על הסעיפים.
יובל אבידני: וכמובן גם אי-שקיפות, סחבת ותהליכים הגובלים בתפירת מכרזים לכאורה.
יובל אבידני: אני אומר "לכאורה" כי כמובן שאי אפשר לבוא ולומר א', ב' ו-ג'.
יובל אבידני: אני רוצה לספר לכם סיפור אמתי שקרה לי לפני מספר חודשים.
יובל אבידני: התמודדתי במכרז מסוים במשרד ראש הממשלה, ואגב, אין לי בעיה לחשוף את הפרטים.
יובל אבידני: התמודדתי, ניגשתי, זומנתי למבחנים, עברתי את כל המיונים בהצלחה רבה – שנבין, אני מדבר על משרות בדרגה תחילית, כאשר השכר שואף לשכר מינימום; לאחר שעושים שאילתה מול המשרד עולה שהשכר שואף לשכר מינימום.
יובל אבידני: ניגשתי למכרז, ניגשתי למיונים, עברתי את כל מה שצריך, קיבלתי ציון של 7.45; כאשר הציונים נעים בין 1 ל-9 והממוצע הוא 5, וקו החתך בוועדת הבוחנים היה 4.
יובל אבידני: המשמעות היא גם שקו החתך נמוך מהממוצע וגם שאני קיבלתי ציון שהוא כמעט פי-שניים מקו החתך.
יובל אבידני: במשרה הספציפית הזאת חיפשו שישה אנשים.
יובל אבידני: היו שישה תקנים, זה היה מכרז קיבוצי.
יובל אבידני: אז יש לי נתוני פתיחה טובים, יש לי המלצה בכתב, יש לי ניסיון, יש לי רקע, יש לי הכול.
יובל אבידני: אני מגיע אופטימי לוועדת הבוחנים, והפלא ופלא, מה אני מגלה?
יובל אבידני: שלא נבחרתי בוועדה.
יובל אבידני: למה לא נבחרתי?
יובל אבידני: אני לא יודע.
יובל אבידני: מה אני עושה?
יובל אבידני: תקנון שירות המדינה אומר בפירוש בסעיף מספר 11.
יובל אבידני: 482 פלוס חוזר נש"מ מספר 2/2012, שמועמד לשירות המדינה רשאי לבקש העתק של הפרוטוקול כדי לדעת מה הייתה ההתנהלות בחדרי חדרים, כדי לדעת מה עשיתי לא בסדר, כי אני רוצה ללמוד, להשתפר ולתקן.
יובל אבידני: אלא שהפלא ופלא, אני מקבל את הפרוטוקול – והפרוטוקול ריק.
יובל אבידני: מה הכוונה "ריק"?
יובל אבידני: יש נוהל מאוד מסודר שהגברת גבריאלה אשכנזי בחוזר 2/2012 רשמה בפרוטרוט כיצד הפרוטוקול אמור להתקבל, ואני יכול לומר לכם שהפרוטוקול לא התקבל כך – לא התקבל גיליון ציונים, אלא התקבלה טבלה מושחרת, קטגוריות מושחרות, ואין לי מושג מה הציונים שלי, על מה דירגו אותי ואיך דירגו אותי.
יובל אבידני: אין לי מושג על כלום פרט למלל, לפסקה שמתארת שהכשירים שנבחרו נבחרו משום, ואני מצטט: "שהינם אינטליגנטים".
יובל אבידני: יש לי את זה מתועד, אני לא צוחק, זה עצוב.
יובל אבידני: כשאיילת שקד אומרת "אינם אינטליגנטים" נהיה וואו, כשמשרד ראש הממשלה אומר זאת זה בסדר.
יובל אבידני: מה זאת אומרת?
יובל אבידני: שאני לא אינטליגנט והמועמדים האחרים כן?
יובל אבידני: תמוה.
יובל אבידני: אתם חושבים שבזה זה הסתיים?
יובל אבידני: ממש לא.
יובל אבידני: בסעיף 12.411 התקנון מדבר על כך שאחרי שהייתי בוועדת בוחנים, הנציבות צריכה לשלוח מכתב אם התקבלתי או לא.
יובל אבידני: אלא שאני הייתי במספר ועדות בוחנים, ופעם אחת לא קיבלתי הודעה על כך שלא נבחרתי.
יובל אבידני: תגידו לי שנפסלתי, אין לי בעיה, אבל אני רוצה לדעת.
יובל אבידני: אדוני היושב-ראש, הדברים בוערים.
ניסן סלומינסקי: רק שתדע שהארכתי לך כבר פעמיים, אז תתחיל להתכנס.
יובל אבידני: אז אני אתמצת בקיצור נמרץ.
יובל אבידני: אני מודה לך.
יובל אבידני: הדבר לא הסתיים במכרז אחד, אלא חזר על עצמו במכרז נוסף, שבדרך גם הוקפא לזמן לא קצוב בשל בעיה לא ידועה.
יובל אבידני: אולי הכול פנטסטי לפי המצגות והנימה האופטימית שיש פה – אז זהו, שלא.
יובל אבידני: הוא הוקפא, הגעתי לוועדת הבוחנים, עברתי עם המלצות והכול, והנה אחת המועמדות שיושבת לידי ומחכה להיכנס לוועדת הבוחנים, אומרת שהיא נמצאת בתפקיד כממלאת מקום זמנית כבר חצי שנה, בתפקיד שאני בא להתראיין עבורו.
יובל אבידני: זה מה שהיא אמרה.
יובל אבידני: עכשיו, כמובן שלא התקבלתי, כמובן שעוד פעם ביקשתי את הפרוטוקול, כמובן שהפרוטוקול שוב היה ריק, כמובן שפניתי לצ'טים, לאלף פניות – אולי זה אלף שלי, אני לא יודע – פניתי לנציבות שירות המדינה, אני אומר שלא קיבלתי פרוטוקול, אז מה אומרים לי? "זה מה שביקשת".
יובל אבידני: אמרתי להם לא, והראיתי את הפנייה, שבה ביקשתי את הציון ואת השמות של הכשירים הראשונים והשניים – וכלום ושום דבר.
יובל אבידני: אחרי דין ודברים הם העבירו את הבקשה מחדש, ועד עכשיו לא קיבלתי את הפרוטוקול בחזרה.
יובל אבידני: והנה לכם הפרה בוטה.
יובל אבידני: אדוני היושב-ראש עומד ועמל רבות על שקיפות בכנסת ובוועדות, וודאי שחורה לאדוני היושב-ראש שאנחנו רואים תהליכים לא שקופים.
יובל אבידני: אני רוצה לשפר, אני רוצה לדעת מה לא עשיתי בסדר, כדי להיכנס.
יובל אבידני: אני בא עם מוטיבציה, אני מושיט יד, אני יודע שאני יכול לשפר – אבל אני נחסם.
ענת ברקו: אתה יודע את שמות החברים בוועדות?
ענת ברקו: כשהגעת ידעת?
יובל אבידני: כשאני מגיע לוועדת הבוחנים יש להם שמות.
ניסן סלומינסקי: ענת, יש לזה פלוס ויש לזה מינוס, שיודעים מראש.
ענת ברקו: לא, לא מראש.
ענת ברקו: אבל הוא מקבל את הפרוטוקול, זה אמור להיות רשום.
יובל אבידני: לא, רק באחד היה רשום השמות שלהם, וגם הכול מושחר, אז אין לי אפשרות לדעת כלום.
יובל אבידני: עוד שני משפטים שאני ממש חייב לומר.
יובל אבידני: אני האשמתי את הנציבות בהאשמה מאוד חמורה, אז איך לא צעקתם פה?
יובל אבידני: הרי אמרתי שהנציבות עוברת על החוק.
יובל אבידני: אז הנה, שר הרווחה חיים כץ העביר בשנת 2012 את חוק ההנדסאים והטכנאים המוסמכים, התשע"ג-2012, ולפי סעיף 39 לחוק, הנדסאי מוסמך שרשום בפנקס הנדסאים זכאי לגשת למכרזים שבהם תנאי הסף הוא תואר ראשון, והדבר עוגן בתקשי"ר בסעיף 11.131 (ב)2ב ובהודעת נש"מ ה"ע/13.
יובל אבידני: ולמה אני אומר את זה בצער רב?
יובל אבידני: כי לפי החוק, כלומר בקריאה שעברה בבית הזה, הדברים צריכים להיות מיושמים, אבל הנה, עיניכם הרואות, שני מכתבי פסילת מועמדות משני מכרזים משני משרדים שונים.
יובל אבידני: פסילת מועמדות, כלומר, אי-עמידה בחוק.
יובל אבידני: אז מה עשיתי?
יובל אבידני: אתם רואים שאני בחור דינמי, בחור עם מרץ, ואני לא עובר על זה בשתיקה.
יובל אבידני: אז הגשתי ערעור, ובו ממש ציטטתי את החוק, ואכן אושרה מועמדותי.
יובל אבידני: ולכן שאלתי, שצריכה להיזעק פה מכל קיר, היא כמה הנדסאים לא מודעים לחוק, לתקנון שירות המדינה, וכמה אנשים מראש מוותרים על המלחמה כי הם לא מאמינים שהם יכולים להילחם במפלצת הבירוקרטית הזאת שהיא הנציבות.
יובל אבידני: אדוני, הנושא בוער, ואני רוצה להודות לך שוב ולמנהלת הוועדה על כך שאתם דואגים לדון בדבר, ואני מבקש שתתנו את כל כובד משקלכם יחד עם חברי הכנסת הנכבדים וחברות הכנסת הנכבדות, כי הדבר לא יכול לעבור לסדר היום.
ניסן סלומינסקי: תודה, יובל, זה היה מרתק.