GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, ייגשו שניים, אחד משלומי ואחד מהעוטף, ומבחינת שלומי זה לא ייחשב תוצרת הארץ, ואז ממילא הוא לא נכנס לחוק הזה, בעוד שהעוטף כן ייכנס - - -
<יצחק וכטל: זה רק מול יבואן.
ניסן סלומינסקי: בסדר, אנחנו רוצים לתת לעוטף הטבה - - -
<ינון אלרועי: זה מה שהסברנו בפעם שעברה – זה לא בין שניים, זה רק מול יבואן.
<ינון אלרועי: אם התופר בשלומי לא נכנס בכל מקרה בחוק שלהם, אז הוא לא במשחק.
<ינון אלרועי: ואז, אם יש תופר בעוטף עזה שבגלל שינוי מהותי כפול הוא כן נכנס – הרווחנו.
ניסן סלומינסקי: לא, אתה טועה, כי הוא לא נכנס בגלל שזה לא תוצר הארץ, אבל אם אין תוצר הארץ אז כן לוקחים יבואנים ומשחקים אתם.
<ינון אלרועי: נכון, אבל זה לא קשור לענייננו.
ניסן סלומינסקי: לא, אבל עוטף עזה באותו רגע ייכנס, ואם הוא נכנס אז כל האחרים נפסלים.
<ינון אלרועי: זה לא כל האחרים.
ניסן סלומינסקי: זה כן, כי הם חשבים כיבוא.
<ינון אלרועי: רק אם הם נחשבים כיבוא.
ניסן סלומינסקי: אמרתי, אם הם נחשבים כיבוא.
ניסן סלומינסקי: אם עוטף עזה, בגלל השינוי הכפול הוא נחשב תוצר הארץ, בעוד שזה משלומי, השינוי הכפול לא חל לגביו ולכן הוא לא נחשב כתוצר הארץ, אז הוא יצא מהתמונה וזה מהעוטף יזכה.
<ינון אלרועי: כן.
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת שזה כן חל אחד על השני, וזה בסדר, אין לי התנגדות לזה.
<יצחק וכטל: יש גם העדפות של קו עימות, שיש את זה לעוטף עזה, וזה קודם לכולם.
<ינון אלרועי: כבוד היושב-ראש, אם הוועדה לא הייתה משנה בשבוע שעבר, אז אף אחד לא היה נכנס.
<ינון אלרועי: לכן עשיתם פה מעשה לטובת - - -
ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.
ניסן סלומינסקי: אני רק רציתי לדעת שההטבות לא מבטלות אחת את השנייה אלא חלות אחת על השנייה.
ניסן סלומינסקי: אלון, יכול להיות שיום אחד צריכים לשבת ולראות את כל ההטבות ולעשות איזשהו סדר.
ניסן סלומינסקי: כי אנחנו כל הזמן דנים במשהו קטן, בהטבה ספציפית, ולא רואים את הראייה הכוללת, ולא רואים מה המשמעויות ביחס להעדפות אחרות.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שיש כאן אחד על השני ואחד סותר את השני וכולי, אני לא יודע; ובסוף, מי שצריך לנהל את המכרז, אני לא מקנא בו, כי הוא אומר "רגע, יש לי כאן העדפה של קו עימות ופה העדפה של עוטף ופה הטבה של טקסטיל" וכולי – ויכול להיות שהוא ייצא נבוך מאוד ולא יידע למצוא את ידיו ורגליו.
ניסן סלומינסקי: לכן ההיגיון אומר שיום אחד תשבו ותעשו סדר בכל ההעדפות.
ניסן סלומינסקי: עכשיו, מכאן ולהבא, בכל פעם שיבואו לבקש איזו העדפה, אנחנו נבין מה המשמעות שלה בתוך הסך הכולל של ההעדפות – אם זה חל או לא חל, אם זה סותר או לא סותר וכולי.
<ינון אלרועי: אנחנו בדיוק שם, אדוני היושב-ראש.
<ינון אלרועי: יש לנו ועדה משותפת עם מינהל הרכש, והזמנו את החברים ממשרד הביטחון לשבת בעוד שבועיים או שלושה, בשביל ללטש את הדברים.
<ינון אלרועי: אני מציע לזכור שכשאתה בא עם ההצעה לבחון את הדברים ואת מידת היכולת לסנכרן יותר, אנא קחו בחשבון שבתוך יום-יומיים התקנה פגה, שזה אומר שאם יש מכרזים ויש סחורה יותר זולה - - -
יעל גרמן: למה שלא נצביע?
ניסן סלומינסקי: בטח שנצביע, אבל זו רק קריאה ראשונה.
יעל גרמן: אז אולי נעשה שנייה ושלישית היום.
ניסן סלומינסקי: אני לא קובע את סדר היום של המליאה.
ניסן סלומינסקי: וראית מה קורה היום במליאה.
<דורית ואג: היא עוד לא ראתה הכול.
ניסן סלומינסקי: אני לא קובע את הסדר, וגם אם יהיו כמה ימים של הפסקה, לא קרה כלום, בכמה ימים האלה לא תהיה מהפכה.
<ינון אלרועי: מה שרציתי להציע זה שתשקלו כן להצביע היום - -
<ינון אלרועי: ועדיין יש עוד דיון שבו נוכל באמת לבדוק - - -
ניסן סלומינסקי: בוודאי, אני רק רציתי להציג את זה.
<יצחק וכטל: יש דיון נוסף בוועדה על התקנות עצמן.
ניסן סלומינסקי: אנחנו בינתיים נרצה לאשר את התקנות הישנות, עד שידונו על התקנות החדשות.
אלעזר שטרן: אולי כדאי לחדד את הנקודה.
אלעזר שטרן: הדיון שנערך פה קודם, שהעלו יושב-ראש הוועדה וחבר הכנסת בגין, הוא בעצם דיון שנוגע לתקנות.
אלעזר שטרן: כרגע, החוק של חברת הכנסת יחימוביץ עושה שני דברים.
אלעזר שטרן: דבר ראשון, הוא מחוקק מחדש את הוראת השעה, כי בעצם היא תפוג מחר וצריך לחוקק אותה מחדש.
אלעזר שטרן: ודבר שני, עד לזמן שיוציאו את התקנות החדשות - -
ניסן סלומינסקי: נאמץ את התקנות הישנות.
אלעזר שטרן: - - הצעת החוק נותנת תוקף, כלומר משאירה בחיים את התקנות הישנות, כדי שהחוק ימשיך לרוץ.
ניסן סלומינסקי: עד שנדון בתקנות החדשות.
ניסן סלומינסקי: זה משהו קצת משוגע, אבל אנחנו נעשה את זה.
אלעזר שטרן: הדיון שערכתם לגבי השיטות השונות הוא - - -
זאב בנימין בגין: לא, לא תהיה לאקונה.
אלעזר שטרן: לא תהיה לאקונה.
מיכל רוזין: אחת הבעיות זה לראות תקנות ממשרד ממשלתי.
מיכל רוזין: גם את זה כבר שמעתי, "יש לנו", "יש לנו", אלא שאז - - -
ניסן סלומינסקי: לא, מיכל, כדי שלא נתעכב בגלל זה, אנחנו החלטנו לאמץ את התקנות בינתיים - - -
מיכל רוזין: הבנתי.
מיכל רוזין: אבל זה בתנאי שנקבל תקנות חדשות - - -
ניסן סלומינסקי: לא, אם תעשי תנאי אז הם לא יביאו והחוק הזה ייפול, ואנחנו לא רוצים את זה.
ניסן סלומינסקי: טוב רבותיי, כבר ראינו והבנו ודיברנו גם על כפל הטבות, שיחולו ולא יסתרו.
ניסן סלומינסקי: צביקה, בבקשה.
<צביקה ליברמן: אני צביקה ליברמן, מנהל איגוד הטקסטיל בהתאחדות התעשיינים.
<צביקה ליברמן: אז קודם כול תודה רבה על הדיון, אני מודה לכל חברי הכנסת שתומכים בעניין הזה וליושב-ראש.
זאב בנימין בגין: וליוזמת.
זאב בנימין בגין: אנחנו רק תומכים.
<צביקה ליברמן: בוודאי.
<צביקה ליברמן: אני רוצה לספר לכם מהשטח שהחוק הזה באמת מביא תוצרים טובים מאוד, במיוחד בפריפריה.
<צביקה ליברמן: לפני שבוע וחצי ערכתי סיור במתפרות טקסטיל עם אנשי הרכש של המשטרה, ונפקחו להם העיניים והם ראו כמה חשוב הדבר הזה.
<צביקה ליברמן: אני אתן לכם שתי דוגמאות.
<צביקה ליברמן: היינו בחברת "המשקם" בנצרת עילית, שיש שם למעלה מ-28 תופרות.
<צביקה ליברמן: "המשקם" זה אנשים מוגבלים, ויש להם תוצרת יוצאת מן הכלל, ואנשי הרכש של המשטרה מאוד הודו על החוק הזה, שמאפשר לתת להם עבודה.
<צביקה ליברמן: אחרי זה היינו במפעלים של 180 תופרות מהמגזר הדרוזי, בבית ג'אן, ופשוט שפתיים יישקו ממה שהחוק הזה עשה למגזר הזה, לטקסטיל, ובכלל לגאווה הלאומית שלנו על כך שמדים של השוטרים והצבא לא ייתפרו בסין אלא בארץ.
<צביקה ליברמן: אין בן אדם ברחוב שאני מספר לו על זה ולא אומר "שאפו, כל הכבוד, בשביל מה צריך בכלל חוק, זה צריך להיות ברור מאליו".
<צביקה ליברמן: אז אני אומר לכם מהשטח, בתור נציג של המפעלים – לא ביקשנו מהמפעלים לבוא היום ולהצדיע, כי הם עסוקים, אז אני אומר בשמם: שאפו, תודה רבה, זה חוק חיובי מאוד, ואנחנו צריכים להמשיך אותו לאלתר.
<צביקה ליברמן: והלוואי שזה יהיה חוק ממשלתי ונזכה לימים טובים.
<צביקה ליברמן: תודה רבה.
מאיר כהן: אם זה היה מגיע בזמן, לפני כמה שנים, זה היה מציל 100 איש ב"כיתן דימונה".
ניסן סלומינסקי: יש עוד מישהו מהגופים החיצוניים שרוצה לדבר?
ניסן סלומינסקי: חברי חברי הכנסת, מישהו רוצה לדבר?
מאיר כהן: נצביע.
ניסן סלומינסקי: קודם כול ניתן אפשרות לדבר, לשבח, להלל, לשאול.
שלי יחימוביץ': בשלבים הבאים של החוק נשבח ונהלל.
זאב בנימין בגין: אני שמעתי בתשומת לב את ההערה של אלון, נציג האוצר, לגבי היכולת להגיע לנוסח בתקנות שיהיה משותף לשני המשרדים.
זאב בנימין בגין: שמעתי את הפקפוק בקולו ואת הספקנות בדבריו - - -
שלי יחימוביץ': כבר עשינו את זה כמה פעמים בעבר.
זאב בנימין בגין: אני לא מציע להרפות מהניסיון, אבל אני חושב שניתן יהיה ביתר קלות לאמץ את הצעתי: לבדוק בשני המשרדים, או במשרד הכלכלה או האוצר, איזו שיטה עונה טוב יותר על מטרת החוק, מועילה יותר לענף הטקסטיל, ולאמץ אותה, להחיל אותה על המשרד שבו השיטה השנייה, החלופית, הפחות מועילה היא זו שנוהגים בה היום.
זאב בנימין בגין: אני מציע לנסות ללכת בדרך הזאת.
זאב בנימין בגין: קודם כול לברר האם יש הבדל בין השיטות מבחינת התועלת לענף הטקסטיל, ומהי השיטה המועילה יותר.
זאב בנימין בגין: אם יהיו נתונים, נוכל להתקדם.
ניסן סלומינסקי: עוד מישהו רוצה לדבר?
חיים ילין: קודם כול, אני רוצה לברך.
חיים ילין: אני מכיר את הראש של שלי, למה היא באה דרך הטקסטיל.
חיים ילין: כי צריך לשפר את רמת האבטלה בפריפריה ולתת תעסוקה נוספת.
חיים ילין: אני חייב להגיד שלפני שבוע היינו פה בדיון על עוטף עזה, על 20% מול יצוא, ואני הגעתי אמנם באיחור, אבל שמעתי את הסיפא של הדברים והבנתי שמה שחסר לנו זה מטרה, אסטרטגיה.
חיים ילין: זה לא סתם שיש חוקים פרטיים שמגיעים מתוך מצוקה; חבר הכנסת מביא את המצוקה של השטח ומנסה לפתור אותה.
חיים ילין: אבל בהיעדר מדיניות ממשלתית וחזון לאן רוצים להוביל, אנחנו נמצאים בחקיקות פרטיות.
חיים ילין: אני חושב שממשלת ישראל – ואם זה לא יקרה אז אנחנו נצטרך להוביל את זה מלמטה – צריכה להוביל חקיקה שנותנת העדפה לכל קווי העימות, ולא בגלל שהם קווי עימות אלא בגלל שאל מול האויב שנמצא בצד השני אנחנו רוצים שתהיה אוכלוסייה לא דלה, אלא התיישבות וציונות.
חיים ילין: ואני לא מתבייש להגיד את המילה ציונות.
חיים ילין: ולכן ה-20%, או כל דבר שנותן העדפה לאותם מקומות – זה מה שצריך לעשות.
חיים ילין: אפשר לעשות את זה על ידי תקנה של השר, ואני כבר פניתי אליו; ואפשר לעשות את זה גם דרך חקיקה.
חיים ילין: בסוף, המטרה שלנו היא לעשות טוב.
חיים ילין: פשוט לעשות טוב, זה הכול.
חיים ילין: זה נראה כל כך פשוט, אבל הפוליטיקה הורסת הכול כנראה.
ניסן סלומינסקי: דרך אגב, לך אני אגיד שכבר בשבוע שעבר - - -
חיים ילין: מה עם הרביזיה?
ניסן סלומינסקי: זה מה שהתחלתי להגיד.
ניסן סלומינסקי: כבר בשבוע שעבר שחררתי את הרביזיה.
ניסן סלומינסקי: כבר יצא האישור וכולי.
ניסן סלומינסקי: אז עכשיו אני אסכם את הדברים ונצביע.
ניסן סלומינסקי: דבר ראשון, אנחנו פונים אליכם בבקשה לשבת ולנסות לאחד.
ניסן סלומינסקי: ואני לא מתכוון למצוא את הנמוך, אלא למצוא את הגבוה.
ניסן סלומינסקי: וזה לא מחייב לקחת שיטה אחת שאולי היא טובה יותר וללכת אתה בשני המשרדים, כי יכול להיות שיש דברים טובים גם בשיטה השנייה.
ניסן סלומינסקי: אז צריך לנסות ללקט משתי השיטות את הדברים הטובים, ואם אפשר, לאחד את זה לשיטה אחת שלוקחת את הטוב בשני הדברים, כדי שבסך הכול יהיה יותר טוב למפעלים.
ניסן סלומינסקי: זו בקשה אחת שלנו.
ניסן סלומינסקי: בקשה שנייה: תשבו ותנסו למפות את כל ההעדפות שאנחנו נותנים, כדי שלא יימצא שהעדפה אחת סותרת את השנייה, אחת עולה על השנייה וכולי.
ניסן סלומינסקי: לכן הזכרנו את ההעדפה שאישרנו רק לפני שבוע לגבי העוטף.
ניסן סלומינסקי: אז לגבי ה-20% זה לא רלוונטי, כי פה יש יותר, אבל לגבי תוצר הארץ בוודאי שזה רלוונטי.
שלי יחימוביץ': אתה יודע מה, ניסן, אם איזה מפעל טקסטיל באיזה מקום שסובל מאבטלה עמוקה יקבל בטעות כפל הטבות.
ניסן סלומינסקי: הפוך, אני רוצה את זה, סיכמנו שנותנים.
שלי יחימוביץ': הלוואי, אמן שזה יקרה.
שלי יחימוביץ': אפרופו הגז היום.
ניסן סלומינסקי: את זה סיכמנו שנותנים, רק שלפעמים יש הטבות שסותרות כך שהם לא ידעו איך לעבוד.
ניסן סלומינסקי: לכן תנסו למפות את זה, ולהבא, כל פעם שנבוא לדבר על הטבה, נדע איך זה מסתדר עם כל ההטבות האחרות, שלא יהיה מצב שכשיוצא מכרז לא יֵדעו בכלל איך לפעול.
ניסן סלומינסקי: אז זה הדבר השני.
ניסן סלומינסקי: דבר שלישי, התקנות.
ניסן סלומינסקי: אנחנו נאשר את זה עם התקנות הישנות, רק כדי שלא תהיה הפסקה; ונחכה לתקנות החדשות.
ניסן סלומינסקי: אבל אנחנו מבקשים מכם להזדרז מאוד להעביר לנו את התקנות החדשות, ואנחנו נדון בהן כשהחוק ממשיך לפעול על סמך התקנות הישנות, כדי שלא תהיה הפסקה.
ניסן סלומינסקי: תזדרזו בנושא זה.
ניסן סלומינסקי: אחרי שנאשר את זה בקריאה ראשונה, זה יעבור לידיים של יושב-ראש הכנסת או יושב-ראש הקואליציה, שיצטרך לראות מתי הוא מעלה את זה לאישור המליאה, כדי שאנחנו נוכל להזדרז ולדון - - -
<דורית ואג: זה תלוי בנסחית.
<דורית ואג: ביום שמניחים אפשר להעלות.
ניסן סלומינסקי: יש דברים חוץ מהנסחית.
ניסן סלומינסקי: נסחית זה שם קוד, מה שנקרא.
<דורית ואג: זה שם קוד שעושה עבודה - - -
ניסן סלומינסקי: זה שם קוד, ויש גם חשבונות נוספים.
ניסן סלומינסקי: לכן אנחנו צריכים שיעלו את זה בזריזות, כדי שאנחנו נוכל לדון ולאשר לקריאה שנייה ושלישית, ויכול להיות שיהיה איזה פסק זמן קצר, כי החוק הזה, פג תוקפו ביום שלישי.
ניסן סלומינסקי: אבל אנחנו נעשה את מה שאנחנו צריכים.
ניסן סלומינסקי: אז אנחנו מעלים את זה לאישור.
ניסן סלומינסקי: צריך להקריא את זה?
אלעזר שטרן: אפשר להקריא, אבל לא חייבים, כי אנחנו אמרנו את הדברים העיקריים.
ניסן סלומינסקי: אז לא צריך.
ניסן סלומינסקי: הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – העדפת תוצרת הארץ במכרזי מערכת הביטחון – הארכת הוראת שעה), התשע"ה–2015.
אלעזר שטרן: אני רק רוצה לחדד נקודה קטנה וטכנית.
אלעזר שטרן: אמנם הוראת השעה פגה מחר ואנחנו לכאורה – אני מדבר כרגע ברמה טכנית ניסוחית – היינו צריכים להאריך את הוראת השעה, אבל בגלל שככל הנראה הוועדה לא תספיק לסיים את החקיקה עד מחר, הנוסח כבר עכשיו הוא נוסח שבעצם מחוקק את הוראת השעה מחדש ולא רק מאריך את התוקף שלה.
אלעזר שטרן: כי סביר להניח שבינתיים הוראת השעה תפקע.
ניסן סלומינסקי: לכמה זמן אנחנו מאריכים את זה?
אלעזר שטרן: לחמש שנים.
ניסן סלומינסקי: אוקיי, אז לכולם ברור?
ניסן סלומינסקי: לכולם ברורות כל התוספות?
ניסן סלומינסקי: לכולם ברור שאנחנו מצביעים פה וגם מממשיכים להפעיל את זה על סמך התקנות הישנות, עד יבואו התקנות החדשות?
ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר?
ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד אישור ההצעה – פה אחד
ניסן סלומינסקי: החוק אושר לקריאה ראשונה.
ניסן סלומינסקי: בוקר טוב, אנחנו מחדשים את הישיבה.
ניסן סלומינסקי: אני לא קורא את שמות הנושאים כי רק לקרוא את רשימת הצווים ייקח לנו הרבה זמן.
ניסן סלומינסקי: יש בפנינו צווים, חוקי עזר של רשויות מקומיות.
ניסן סלומינסקי: כפי שנהוג ומקובל אנחנו מתבקשים כאן לעשות משהו.
ניסן סלומינסקי: בבקשה תסבירי לנו ואחר-כך נשאל שאלות.
<יפעת רווה: אתחיל קצת עם רקע מכיוון שזאת הפעם הראשונה בכנסת הזו.
<יפעת רווה: מסיבות היסטוריות יש היום שני הסדרים של עבירות קנס.
<יפעת רווה: הסדר אחד הוא מסוג של ברירות משפט והסדר שני הוא מסוג של ברירות קנס.
<יפעת רווה: השאלה היא ברירת המחדל.
<יפעת רווה: בברירות משפט, כמו בדוח תעבורה, מוסרים לאדם דוח והוא יכול לשלם אותו.
<יפעת רווה: אם הוא לא משלם אותו זה עובר להליכי גבייה, אלא אם כן הוא מבקש באופן פוזיטיבי להישפט.
<יפעת רווה: הוא מגיע לבית המשפט רק אם הוא ביקש ורצה להישפט.
ניסן סלומינסקי: זה נקרא ברירת משפט.
<יפעת רווה: הברירה היא לבקש להישפט.
<יפעת רווה: ההסדר הארכאי יותר הוא הסדר של ברירת קנס.
<יפעת רווה: על-פי ההסדר הזה נותנים הזמנה לדין ולאדם יש אופציה לשלם קנס שכתוב שם, אבל אם הוא לא משלם זה לא הולך להליכי גבייה אלא הולך אוטומטית לבית המשפט.
<יפעת רווה: להרבה אנשים אין איזו כוונה שהם רוצים מאוד להישפט או חושבים שנעשה להם עוול, הם פשוט שוכחים לשלם, לא מעניין אותם, כל מיני דברים כאלה.
<יפעת רווה: לא בהכרח הם רוצים להגיע לבית המשפט.
<יפעת רווה: בכל המקרים האלה ממש מיותר – מיותר מבחינת מערכת המשפט, מיותר מבחינת התביעה העירונית, כי בהסדרים הארציים פרט לחריג אחד זה כבר לא קיים כמעט.
<יפעת רווה: זה הסדר לא יעיל.
<יפעת רווה: לפי החוק אפשר להפוך בצו של שר המשפטים עבירה של ברירת קנס לברירת משפט באישור ועדת החוקה, חוק ומשפט.
<יפעת רווה: אנחנו עשינו את זה כבר לגבי קרוב ל-50 רשויות מקומיות.
<יפעת רווה: יש כאן עוד 10 רשויות מקומיות שביקשו את הדבר הזה.
<יפעת רווה: עד עכשיו עודדנו כמובן את הרשויות המקומיות לעשות את זה אבל הן צריכות להיערך לעניין הזה מבחינת טפסים, מבחינה פרוצדורלית.
<יפעת רווה: יחד עם זה, הכנו הצעת חוק, באישור של משרד הפנים שתומך בעניין הזה – העברנו אותה רק לשרת המשפטים, זה כמובן כפוף לאישור של שרת המשפטים וכפוף לאישור הכנסת ושר הפנים – שתעביר את כל הרשויות המקומיות להסדר של ברירות משפט ותבטל כמעט לחלוטין – יש איזה חריג קטן – ככלל את כל ההסדר של ברירות קנס, שבאמת אין בו שום צורך והוא סתם מעמיס.
ניסן סלומינסקי: כמה זמן אתם יודעים שאין בו צורך והוא סתם?
ניסן סלומינסקי: כבר שנים אתם מרגישים כך?
ניסן סלומינסקי: למה לא שונה החוק, במקום לרוץ כל פעם על כל מועצה בנפרד?
זאב בנימין בגין: תחילו בצו בלי חוק.
זאב בנימין בגין: למה לא החלתם על כולם?
ניסן סלומינסקי: צריך לעשות לכל אחד בנפרד, מה גם שיש רשויות מקומיות שאולי לא רוצות.
זאב בנימין בגין: שיביאו רשימה.
זאב בנימין בגין: אין הבדל.
ניסן סלומינסקי: אבל אם אתה עושה את זה בחוק אתה לא שואל את הרשויות המקומיות.
ניסן סלומינסקי: למה את החוק עצמו לא שיניתם?
<יפעת רווה: התשובה היא שלדבר הזה, כפי שנאמר פה, אנחנו צריכים אישור של משרד הפנים ובעבר לא התקבל אישור כזה.
<יפעת רווה: אני לא אדבר בשם משרד הפנים אבל בכל אופן לאחרונה התקבל האישור הזה לשמחתנו ומרגע שהתקבל האישור הכנו את ההצעה ואנחנו רוצים להתקדם איתה.
ניסן סלומינסקי: ביהדות נאמר שלא שואלים בעל תשובה למה לא חזרת שלשום, או משהו כזה.
ניסן סלומינסקי: אתה רוצה עכשיו – זה טוב.
<יפעת רווה: כמעט על כל חוק שאנחנו מביאים אפשר לשאול למה לא עשיתם אותו קודם, זה בהגדרה.
ניסן סלומינסקי: לפעמים יש סיבות, השתנו תנאים, או לפעמים יש סיבות פוליטיות או כל מיני דברים.
<יפעת רווה: זאת היתה הסיבה.
ניסן סלומינסקי: כמה זמן ייקח עד שהחוק הזה יהיה?
<יפעת רווה: אני את חלקי סיימתי.
<יפעת רווה: מעכשיו אני מקווה שזה יאושר על-ידי כל מי שצריך לאשר את זה.
ניסן סלומינסקי: מי דוחף את זה?
ניסן סלומינסקי: מי מוביל את זה?
ניסן סלומינסקי: את יודעת שפה אם אין מישהו שמוביל הכדור לא מתגלגל לבד.
<יפעת רווה: העברתי את זה לשרת המשפטים.
<יפעת רווה: אני מקווה שזה יאושר, שזה יעבור בעזרת-השם ועדת שרים לענייני חקיקה ויגיע לכאן.
ניסן סלומינסקי: את מתכוונת, במהרה בימינו.
<יפעת רווה: סליחה, דילגתי על שלב קל.
<יפעת רווה: אנחנו מפיצים תסקיר.
<יפעת רווה: הציבור אמור להעיר את הערותיו, אנחנו אמורים לשקול את ההערות ואז להמשיך בהליכי החקיקה.
ניסן סלומינסקי: נציגי מרכז השלטון המקומי נמצאים פה?
<דורית ואג: הם מוזמנים תמיד כשיש עניינים של רשויות מקומיות.
ניסן סלומינסקי: מדהים שלדבר כזה הם לא הגיעו.
<שחר פרלמוטר: הם העבירו הסכמה עקרונית.
ניסן סלומינסקי: היה צריך להגיע לכאן נציג כי אנחנו מדברים פה על רשויות מקומיות.
זאב בנימין בגין: הם סומכים עליך.
<יפעת רווה: יש הסכמה עקרונית ובעניין הזה אין הבדל בין רשות לרשות.
<יפעת רווה: לא משנה להם אם זה סביון או עכו או חיפה, אבל יש הסכמה עקרונית שההסדר הזה טוב יותר.
ניסן סלומינסקי: יש סיבה למה רשויות מקומיות אחרות לא ביקשו, או שזה סתם?
<יפעת רווה: עם חלק היינו בקשר.
<יפעת רווה: זה עניינים של התארגנות כדי לעבור.
<יפעת רווה: אני לא יכולה לדבר בשם רשויות מקומיות אבל כדי לעבור צריך להיערך לזה.
<דורית ואג: מתי אתם מסדרים לנו את ה-223, חוקי העזר?
<יפעת רווה: זה מה שאמרתי עכשיו.
<דורית ואג: זה הפיכת עבירות לברירת משפט.
<דורית ואג: את יודעת על מה אני מדברת.
<יונת דיין: אני יועצת משפטית של עיריית חולון.
<יונת דיין: שאלת מה הרשויות המקומיות צריכות כדי להיערך, ולמשרדי הממשלה קצת קשה לענות בשם הרשויות המקומיות.
<יונת דיין: צריך להיערך מבחינת צוותי האכיפה והפיקוח שצריך להדריך אותם לדרך שונה לתת את הדוחות, זה מחייב את החלפת כל מסת טפסי הדוחות שממתינה עם הנוסחים, זה מצריך הכנה של צוות הגבייה של הקנסות, כי כל מה שלא ישולם יעבור אוטומטית להליכי גבייה, צריך לתגבר גם אותם, להסביר להם את השוני בגביית קנסות לעומת גביית ארנונה, וגם היערכות של הצד המשפטי ושל בית-המשפט לעניינים המקומיים להבדלי עומס שיהיו.
זאב בנימין בגין: אתם מוכנים?
<יונת דיין: כן.
<יונת דיין: עשינו הכול לפני שהבאנו את זה.
זאב בנימין בגין: כמה זמן זה לקח לכם?
<יונת דיין: בזכות מנהל אכיפה יעיל מאוד, כמה חודשים.
זאב בנימין בגין: לכן אני שואל, כי יש עוד רשויות מקומיות חלשות יותר מעיריית חולון.
<יפעת רווה: ניתן להן זמן להיערך.
<יפעת רווה: אנחנו לא רוצים להפיל על אף אחד דבר שלא יוכל לעמוד בו.
זאב בנימין בגין: ברשימה שקיבלנו כולם ערוכים?
<יפעת רווה: הובאה ברשימה רק רשות מקומית שקיבלנו אישור שלה ואישור המועצה.
ניסן סלומינסקי: הטפסים יהיו אותם טפסים בכל הרשויות המקומיות?
ניסן סלומינסקי: לא כל רשות מקומית ממציאה טופס?
<יפעת רווה: הטפסים כתובים בתקנות.
ניסן סלומינסקי: כלומר, אחרי שעיריית חולון התגברה על ה"טופסולוגיה" אז עכשיו לכל עירייה אחרת ייקח בדיוק חצי דקה ויש לה את כל סט הטפסים.
ניסן סלומינסקי: אני מניח שחולון היא לא הראשונה, הרי היה כבר סט קודם של רשויות מקומיות שעשו את זה, כך שאפשר להגיד שה"טופסולוגיה" זה כבר לא עניין קשה.
<יונת דיין: רוב נוסח הטופס ברור אבל צריך לעשות מעבר מסוים מהרגל של לחלק טופס ולומר למקבל הקנס שהוא יכול להישפט לבין לומר לו שהוא צריך להגיב.
ניסן סלומינסקי: לזה אני מסכים, שצריך לעשות "סוויץ'", אבל הטפסים- - -
<יונת דיין: צריך להחליף את מלאי הטפסים הפיזיים.
ניסן סלומינסקי: לפעמים זה מפחיד שאומרים טפסים וכולי.
ניסן סלומינסקי: הטפסים עכשיו יתוקנו בחצי דקה, כי זה אותו טופס.
זאב בנימין בגין: זה כל המערכת.
ניסן סלומינסקי: יש כבר טפסים.
ניסן סלומינסקי: כבר הכינו למעשה את הטופס הקודם אז אני מניח שזה קיים.
<יפעת רווה: רק עוד הערה טכנית.
<יפעת רווה: באופן אוטומטי כתבנו שתחילת הצווים – אנחנו קובעים בדרך כלל בחקיקת משנה שלושים ימים מיום פרסומם, אבל כמובן אם יש רשויות מקומיות שרוצות להתחיל את זה מיידית או לקצר את זה, מבחינתנו אין התנגדות.
<יפעת רווה: כרגע כתוב "שלושים ימים מיום הפרסום".
ניסן סלומינסקי: עוד מישהו רוצה להסביר?
<נורית ברעם: אני סגנית בכירה ליועץ המשפטי בעיריית חיפה.
<נורית ברעם: רציתי להעיר שההחלטה על מעבר לא כל כך פשוטה, היא מורכבת.
<נורית ברעם: בנוסף על מה שצוין פה, עירייה צריכה לבדוק את המשמעויות של התהליך הזה מבחינת כוח אדם.
<נורית ברעם: בעצם יש פה איזו העברת עומס מבית המשפט לתביעה העירונית.
<נורית ברעם: ההנחה היא שחלק מן האנשים יגישו בקשות לביטול הדוחות במנגנון שקבוע לברירת משפט ואז תובעים יצטרכו לטפל בהם.
<נורית ברעם: לכן אצלנו היו דיונים ארוכים מאוד, בדקנו את זה באמצעות אגף עו"ש שלנו כדי לראות מה יהיו ההשלכות, האם צריך לעשות שינויים בכוח אדם כדי להעביר את המהלך הזה.
<נורית ברעם: הכנו את המערכת ובמקביל אנחנו עובדים עם המערכת הישנה אז האנשים של המחשוב, למשל, לוחצים עליי שזה כבר יאושר.
ניסן סלומינסקי: מאחר ואתם עשיתם פעולות, באמת יש שוני בכוח אדם?
ניסן סלומינסקי: צריך להוסיף או צריך רק לעשות שינוי ב"סוויץ'"?
<נורית ברעם: ההנחה היא שייפול עומס גדול יותר על התביעה, אבל מכיוון שהתובעים גם מופיעים בבית משפט אז במקום לעשות את העבודה בבית המשפט הם יעשו אותה במשרד, זה מה שאנחנו מניחים שיקרה.
<נורית ברעם: אין לי נתונים אבל אני יודעת שעיריית תל-אביב, שכבר שנים רבות עושה את זה, לא דיווחה לנו על הקלה משמעותית בעומס על התביעה.
<נורית ברעם: זה מה שאני יודעת לא בצורה בדוקה אלא בצורה של שמועה.
ניסן סלומינסקי: את מתכוונת על בית-המשפט?
<נורית ברעם: לא, על התביעה, על התובעים.
<נורית ברעם: ההקלה תהיה כנראה לבית המשפט.
<יונת דיין: בחלק של הגבייה כן נוסף עומס כי עד היום הגבייה אחרי בית-המשפט היתה גבייה של מערכת בתי-המשפט ופה זו תהיה גבייה של המערכת העירונית.
<יונת דיין: אז פה כן יש תגבור של כוח אדם.
<יונת דיין: קשה להגיד מראש כמה.
זאב בנימין בגין: האם הסידור החדש ישנה את ההכנסות מבחינת העירייה?
<יונת דיין: בסך הכול לא.
זאב בנימין בגין: יש לפעמים הבדל בין ברירת מחדל א' או ב' ובהתאם לנכונות לשלם מבחינת ההתעקשות.
<יונת דיין: זה כשבוחנים את גובה הקנס.
<יפעת רווה: זה אותו גובה קנס, הקנס הוא אותו דבר.
ניסן סלומינסקי: כשמגיעים לבית המשפט ובית המשפט מטיל את הקנס, או הרשות גובה ולוקחת – הכסף בכל מקרה מגיע לקופת הרשות המקומית?
ניסן סלומינסקי: בכל מקרה הרשות המקומית היא זאת שצריכה לגבות, גם אם בית-המשפט קובע?
<יונת דיין: כשזה מגיע להיות פסק-דין של בית-המשפט זה עובדי בית-המשפט שגובים.
<יונת דיין: בחלק מהמקומות הם עובדי רשות ובחלק הם עובדי הנהלת בתי-המשפט, תלוי בהסדר של בית-המשפט לעניינים מקומיים.
<יונת דיין: למשל בחולון עובדי בית המשפט לעניינים מקומיים הם עובדי עירייה, אז זה עדיין עובדי עירייה שעושים את הגבייה אבל זה סדר גבייה שונה.
ניסן סלומינסקי: במקום שעובדי בית-המשפט עושים את זה, הם עושים והכסף עובר לרשות המקומית?
<יונת דיין: יש התחשבנות מסוימת של עלות כוח האדם, אני מניחה.
<יונת דיין: פשוט אצלנו זה לא כך.
<יונת דיין: בעיריית תל-אביב אני יודעת שזה פועל בהסדר הזה.
<יפעת רווה: אבל בכל זאת רוצים את ההסדר.
<יונת דיין: אני מדברת על ההסדר של הנהלת בתי-המשפט.
ניסן סלומינסקי: למה אתם כן רוצים לעבור לשיטה כזאת?
<יונת דיין: זה מוריד את העומס על מערך בתי-המשפט לעניינים המקומיים שלנו.
<יונת דיין: אנשים לא מגיעים אוטומטית לבית המשפט רק כדי להגיד ש"שכחתי לשלם ואני מודה שעשיתי את זה ועכשיו אשלם את הקנס".
<יונת דיין: גם החינוך של התושבים בעינינו יותר מהיר ויותר אפקטיבי כי אם לא שילמת את הקנס במועד זה הופך לכפל קנס ואנחנו מתחילים לגבות אותו ממך ולא מחכים 3 חודשים למועד הדיון בבית המשפט, שבו אולי תרצה לנהל הוכחות, או לא, אולי תודֵה ושוב תקבל עוד 3 חודשים לשלם את הקנס שנקבע בפסק הדין, ואז אם לא תשלם אותו רק אז יתחילו אתך בהליכי אכיפה.
זאב בנימין בגין: זה מייעל את הגבייה.
זאב בנימין בגין: תזרים המזומנים ישופר.
<יונת דיין: או שכן או שלא.
<יונת דיין: אנחנו לא מסתכלים על הקנסות, לפחות בעיריית חולון, כהכנסות.
ניסן סלומינסקי: שביעות הרצון של התושב משתפרת וזה דבר חשוב.
<יונת דיין: עיריית חולון לפחות – אני לא יכולה לדבר בשם הרשויות המקומיות האחרות, אני יכולה להניח – לא מסתכלת על הקנסות כהכנסה אלא כדרך לחנך את התושבים ולשמור על סביבת חיים נעימה ובטוחה.
<יונת דיין: אני יכולה לספר לך גם מניסיון כאמא שלוקחת את הילדים לגן, כל בוקר מסלול המכשולים על צואת הכלבים מאוד לא נעים.
<יונת דיין: כאשר את הקנס שמקבלים צריך לשלם או שהוא הופך לכפל קנס בתוך 90 ימים, זה לגמרי אחרת מאשר בעוד חצי שנה אחרי דיון בבית המשפט ואולי וייתכן.
ניסן סלומינסקי: מאחר ואני מכיר היטב את ראש העירייה שלכם, תגידי לו שאני עדיין חושב שהחינוך היותר טוב הוא לא דרך קנסות אלא מתחיל הרבה לפני כן.
ניסן סלומינסקי: החינוך מתחיל אצל הילד.
<יונת דיין: אחרי הכלב שלנו אנחנו אוספים, עם הילד.
ניסן סלומינסקי: במוסדות החינוך וכן הלאה, שם החינוך צריך להיות.
<יונת דיין: עושים גם את זה.
ניסן סלומינסקי: אם החינוך מתחיל להגיע דרך קנס זה כבר לא מצב אידיאלי.
<יפעת רווה: המשפט הפלילי מעיד שהחינוך הזה נכשל.
זאב בנימין בגין: זה לא בקדנציה שלו.
<דורית ואג: הקנס על הכלבים הוא 460 שקל?
<יונת דיין: 730 שקל.
ניסן סלומינסקי: כשהייתי ראש מועצה הזמינו אותי תמיד לדבר לפני ילדי מעון ובאתי.
ניסן סלומינסקי: שאלו אותי: מה אתה מגיע?
ניסן סלומינסקי: מבחינה פוליטית מה זה אומר?
ניסן סלומינסקי: אמרתי: כשהם יגיעו להצביע הם עוד יצביעו בשבילי.
ניסן סלומינסקי: הייתי 21 שנים ראש רשות מקומית והם הצביעו.
ניסן סלומינסקי: אי אפשר לדעת.
<דורית ואג: אני מבקשת שיסבירו, זה לא קשור לצווים האלה, למה בכל הארץ בימי שישי חניה בכחול-לבן מחויבת בתשלום עד שעה 13:00 ואילו רק בעיריית חיפה זה עד סוף הדורות?
<דורית ואג: לא חשוב באיזו שעה את מחנה ביום שישי, גם ב-6 בערב.
<דורית ואג: אני רוצה להבין.
<דורית ואג: ראית שהם חייכו, זה אומר שהם יודעים שהם חריגים.
<יונת דיין: חולון חייכה מן הסיבה שחולון היא היחידה מבין הערים הגדולות שלא גובה עבור חניה בכחול-לבן.
<נורית ברעם: אם אינני טועה, לאחרונה כל התמרורים של החניה המוסדרת תוקנו.
<נורית ברעם: יש בחוק העזר אפשרות לשנות את ברירת המחדל בחוק העזר, שבאמת קובעת שזה עד סוף היום.
<נורית ברעם: דרך אגב, זו היתה דרישה לשינוי תמרורים שבאה בעקבות דוח מבקר המדינה.
<נורית ברעם: כששינו את התמרורים קבעו ברוב המקומות בעניין הסדרי החניה שביום שישי זה עד שעה 13:00 או עד 14:00.
<דורית ואג: אז כנראה רק אני חונה איפה שזה עד הערב.
<נורית ברעם: תגידי לי באיזה מקום אז אבדוק ואענה לך.
<דורית ואג: מוריה, הנשיא.
<נורית ברעם: נראה לי שתיקנו שם את התמרורים.
<דורית ואג: אז זה ממש לאחרונה.
<דורית ואג: ראש עיריית חיפה היה פעם חבר בוועדת החוקה חוק ומשפט ואפילו יושב-ראש של ועדת משנה לתעבורה ואני התלוננתי אצלו.