GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<חיים זקס: אין הצעה פרטית כי רוצים להבטיח ככל האפשר את הזכויות הכלכליות של בעלי היחידות.
<חיים זקס: לא רוצים לאפשר דילול של הזכויות של בעלי היחידות.
<חיים זקס: הצעה פרטית היא כלי לדילול של בעלי היחידות.
<חיים זקס: אם רוצים לגייס כסף למימון השותפות יש אינטרס לבעלי היחידות.
<שמואל בקר: אז שיסכימו לגייס בעצמם.
<שמואל בקר: מה הבעיה?
<דוד וינברגר: כשיש אינטרס כלכלי.
<דוד וינברגר: לא כשאין אינטרס כלכלי.
<חיים זקס: הרי בסיטואציות מסוימות מי שהשקיע את כל ההון של השותפות הם בעלי היחידות.
<חיים זקס: אם הם מעוניינים להשקיע מכספם – הם ישקיעו מכספם.
<חיים זקס: אם הם מעוניינים שיגייסו וידללו אותם – הם יקבלו את ההחלטה.
<חיים זקס: אם יש הצעה טובה, סבירה והגיונית אז הם יקבלו החלטה ויאשרו גיוס בהצעה פרטית.
<איתי ברפמן: ואם הם לא מאשרים?
<חיים זקס: אנחנו חוזרים לשיח על האמון בין הצדדים.
<איתי ברפמן: זה לא עניין של אמון- - -
<אריאל ינקו: השותפות נסגרת.
<אריאל ינקו: אז מה קרה?
<חיים זקס: אם הם פועלים ממניעים לא עניינים, של סחיטה, אז יש עניין אישי שלילי ואפשר לפתור את זה.
<חיים זקס: בסך הכול כולנו מבינים שעשינו כברת דרך בעניין הזה.
<חיים זקס: לא נכון להשוות את זה לחברה.
<חיים זקס: מי שהשקיע בשותפות, ההון של ההשקעה בשותפות הוא מהשקעה של בעלי היחידות.
<שמואל בקר: אבל יש לו הזדמנות לנצל את זה.
<חיים זקס: יש לו הזדמנות, אבל יש לו גם הזדמנות להחליט אם הוא רוצה שידללו אותו ובאילו תנאים ועל איזו השקעה הוא מוכן שידללו אותו.
<חיים זקס: גם את זה צריך להביא לאישור של האסיפה.
<שמואל בקר: תדעו שההגבלה הזאת דוחפת את השותף הכללי לחפש אמצעי גיוס במקומות לא טובים שעולים הרבה כסף, וגם בתנאים מאוד-מאוד נחותים.
<יגאל חבר: הוא רגיל לכסף בחינם.
<נחמיה זיסמן: קודם כול, אנחנו לא יודעים מה יהיה המצב כי היום אי אפשר לעשות הצעה פרטית.
<נחמיה זיסמן: זה יהיה מעניין.
אורי מקלב: יש מושג מקצועי של "סכום זניח" בעניין הזה?
אורי מקלב: אני מבין שלא, זאת העמדה שלכם.
אורי מקלב: יש מה שנקרא "סכום זניח", שעומד על 5% או משהו כזה?
אורי מקלב: יש דברים כאלה?
אורי מקלב: יש מושגים כאלה?
אורי מקלב: אני לא יוצר עכשיו דבר חדש.
<חיים זקס: אני לא מכיר.
<אורי רוזנברג: בחוק החברות יש הקצאה חריגה ויש הקצאה מהותית, ויש הקצאה שהיא לא חריגה ולא מהותית ואז זה פחות מ-5%.
<אורי רוזנברג: מזה בא ה-5%.
<חיים זקס: בכל מקרה, על-פי חוק החברות המצב הרגיל הוא שזה החלטה של הדירקטוריון, לא של האסיפה.
<חיים זקס: שוב, ברור לנו לגמרי שמדובר בסיטואציה שונה.
<חיים זקס: מתי הסיטואציה בעייתית?
<חיים זקס: לא במקרה שהשותף הכללי מחזיק ברוב יחידות ההשתתפות.
<חיים זקס: אם הוא מחזיק ברוב יחידות ההשתתפות אז הוא מגיע לאסיפה ואם ההצעה הפרטית היא לצד שלישי אז הוא יאשר את ההצעה הפרטית.
<חיים זקס: הוא נפגע וחזקה עליו שהוא פועל באופן רציונלי והוא יקבל החלטה שהיא לטובתו ולטובת השותפות.
<חיים זקס: הבעיה מתחילה כאשר השותף הכללי מחזיק באחזקות קטנות וזניחות.
<חיים זקס: במקרה הזה מי שצריך לקבל את ההחלטה האם יפגעו בזכות הכלכלית שלו, שזה הדילול, אלה בעלי היחידות.
אורי מקלב: עד 5% זה גם לא יעיל.
<חיים זקס: זה לא יעזור להם.
אורי מקלב: רבותי, הסעיף נשאר בנוסח של משרד המשפטים אז אין לכם מה להוסיף בעניין הזה.
<אורי רוזנברג: אחזור על הערה אחת מן הישיבה הקודמת.
<אורי רוזנברג: גם חיים זקס אמר, אם השותף הכללי מחזיק יותר מ-50%, מחזיק 60% אז הוא יחליט באסיפה.
<אורי רוזנברג: אבל לפי התיקון המוצע כרגע סופרים רק את המיעוט, לא סופרים את השותף הכללי.
<חיים זקס: לא נכון.
<חיים זקס: יש שני שלבים.
<חיים זקס: יש את המעבר מהמצב הקיים היום, שלפי תקנון הבורסה אי אפשר לעשות הצעה פרטית.
<חיים זקס: אמרנו שהמעבר בין המצב שאי אפשר לעשות הצעה פרטית לאפשרות לבצע הצעה פרטית, גם אחרי שישנו את תקנון הבורסה אנחנו לא רוצים שהסעיף הזה יהיה סעיף הסכמי רגיל.
<חיים זקס: הסעיף ההסכמי בעצם לא היה סעיף הסכמי כי בעלי היחידות הסתמכו על כך שעל-פי המצב הקיים לא ניתן לשנות את ההסכם בגלל האיסור בתקנון הבורסה.
<חיים זקס: לכן רצינו לשריין שריון מיוחד את האיסור לבצע הצעה פרטית ולתת לבעלי היחידות את האפשרות להחליט, לבעלי היחידות שאינם השותף הכללי.
<אורי רוזנברג: זה אומר בעצם שבשותפויות קיימות בשביל לעשות הקצאה פרטית, וגם אם השותף הכללי מחזיק יותר מ-50%, מחזיק 60% או 70%, הוא לא יכול לעשות את זה למרות שהוא נפגע, הוא מדולל, בלי אישור של האסיפה, של רוב ומיעוט.
<ניצן רוזנברג: היום הוא לא יכול לעשות את זה בכלל.
<ניצן רוזנברג: כעת נותנים את האפשרות לעשות את זה.
אורי מקלב: אבל ברוב של המיעוט.
<עמיחי פינקלשטיין: למה באישור הנפקה צריך רוב-מיעוט?
<עמיחי פינקלשטיין: צריך להיות רוב רגיל ואז אין את הבעיה.
<קריאה: באישור הנפקה לא צריך להיות רוב-מיעוט.
אורי מקלב: יכול להיות רוב רגיל.
<אורי רוזנברג: אין לכך שום סיבה, אין בזה היגיון.
<אריאל ינקו: העלינו את זה בזמנו, לפני שעשינו את כל המלחמה- - -
אורי מקלב: מה התשובה בעניין הזה?
אורי מקלב: זה רוב רגיל?
<חיים זקס: אמרתי כבר בדיון הקודם, זה לא שאלה של ניגוד עניינים ואנחנו לא חושבים שלבעל השליטה יש בהכרח ניגוד עניינים בשאלה הזאת.
<חיים זקס: אנחנו רק אומרים שכאשר עברנו על הסעיפים וראינו את הנושאים שהם קריטיים מנקודת מבט של בעלי היחידות, ראינו שלושה דברים מרכזיים.
<חיים זקס: ראינו את סמכויות המפקח, ראינו את החובה לחלק רווחים וראינו את נושא ההצעה הפרטית.
<חיים זקס: כל הנושאים האלה הם נושאים קריטיים מנקודת המבט של בעלי היחידות.
<חיים זקס: אנחנו מבינים שיכול להיות שעל רקע התיקון הזה תקנון הבורסה ישונה.
<חיים זקס: זה שינוי משמעותי מאוד מנקודת המבט של בעלי היחידות.
<חיים זקס: שוב, נכון שאם השותף הכללי מחזיק ברוב יחידות ההשתתפות אז גם הוא ידולל, אבל כשהם נכנסו אל תוך השותפות הם ראו לנגד עיניהם מצב של הצעת זכויות או הצעה לציבור.
<חיים זקס: אם אנחנו נותנים פתח לעשות את השינוי הזה רצינו לשריין את אפשרות המעבר להצעה פרטית ברוב מהמיעוט כדי להבטיח.
<חיים זקס: בעצם אנחנו מבטיחים את הציפיות של בעלי היחידות שמצבם לא ישונה לרעה אלא בהסכמתם.
<חיים זקס: זה המנגנון שאנחנו מציעים.
<חיים זקס: הוא לא מנגנון מושלם אבל זאת ההצעה שלנו.
אורי מקלב: זה לא פוגע בהנפקה?
<קריאה: ברור שכן.
<חיים זקס: הם יכולים להשתתף.
<קריאה: אבל זה מאושר באסיפה.
<אורי רוזנברג: אין איזה היגיון שזה יהיה רוב מהציבור.
<אורי רוזנברג: אנחנו אומרים שהיום זה לא ניתן ולכן זו הציפייה לשמור על בעלי היחידות.
<אורי רוזנברג: אבל גם השותף הכללי היום אין לו איסור להנפיק את עצמו.
<אורי רוזנברג: הוא לא צריך בכל 3 שנים להביא את האישור.
<אורי רוזנברג: כל אחד ראה לנגד עיניו ציפיות מסוימות, ומצד שני אומרים מה נכון מכאן ואילך.
<אורי רוזנברג: אם הדבר הזה נכון לגבי שותפות חדשה אז הוא נכון גם לגבי שותפות קיימת.
<אורי רוזנברג: אני לא רואה את ההבדל.
<אריאל ינקו: הנושא הזה עומד לעלות בהמשך?
אורי מקלב: אנחנו לא משנים.
<אריאל ינקו: אני מבקש שעו"ד אורי רוזנברג יזכור שבאותם לילות לפני 20 שנים כאשר היו לוקחים כסף מכיוון שהיה שם שותף כללי אמין שהאמנו בו אז השקענו בו כסף, גם אחרי שכל האנשים הפסידו את הכסף וגם אחרי שלא היו כספים בשותפות ומשקיעים היו במצב קשה, ועדיין הסכמנו ותמכנו ומימנו אותם.
<אריאל ינקו: אם שותף כללי לא יודע לרכוש את לב המשקיעים כי הוא כל הזמן פועל נגדם ולרעתם והם לא מוכנים להשקיע בו – הרי אנחנו אנשים רציונליים: השקענו לא בגללו, השקענו כי רצינו שהשותפות תתקיים.
אורי מקלב: כרגע לא מדובר על שינוי הנוסח.
<איתי רפאל טביבזדה: רציתי להגיד משהו קטן בעניין הזה.
<איתי רפאל טביבזדה: אני מבקש בעניין החברה להגיד שלושה משפטים ובזה אסיים.
<איתי רפאל טביבזדה: בנקודה הזאת צריך להבהיר משהו.
<איתי רפאל טביבזדה: הלא בעצם הקצאה פרטית היא עוד כלי מימון של החברה.
<איתי רפאל טביבזדה: הנקודה שאתם מעלים, שהיא נכונה, היא שיש לשמור על האינטרס של המשקיעים כי בסופו של דבר מביאים אותם לכדי דילול.
<איתי רפאל טביבזדה: רק צריך לקחת בחשבון שברגע שהשותפות צריכה כסף – אמר פה עו"ד בקר – בואו נאמר שלצורך העניין ישעבדו את נכס הבסיס כחלופה להנפקה פרטית.
<איתי רפאל טביבזדה: הסכנה של המשקיעים יכולה להיות גם הרבה יותר גדולה.
<איתי רפאל טביבזדה: זאת אומרת, אם לצורך העניין אתה אומר לו שהוא לא יכול לעשות הקצאה פרטית, ולא משנה עכשיו אם זה הקצאה קטנה או גדולה, אלא החלופה היא לשעבד את נכס הבסיס וכנגד זה לקחת מימון, אני חושב שאתה שם אותו במקום הרבה יותר מסוכן.
<איתי רפאל טביבזדה: זה בעניין הזה.
אורי מקלב: אז תגיד לו את זה ותשכנע אותו בעניין הזה.
אורי מקלב: תבהיר את זה, תסביר ותנמק.
אורי מקלב: בהנחה שאנחנו סבורים שלאנשים יש שיקול דעת ובוודאי כשזה נוגע בנגיעה אישית אליהם, איפה הם מפסידים, אנשים יקבלו החלטה בהתאם בעניין הזה.
אורי מקלב: אין צורך להעיר כי אני לא מתכוון לשנות את זה.
אורי מקלב: אם יש לך הערה אחרת, בבקשה, אבל לעניין הזה אריאל ינקו כבר הסביר.
<נחמיה זיסמן: אריאל ינקו מבין ב"גבעות עולם"?
אורי מקלב: אנחנו לא הולכים לשנות את זה.
<נחמיה זיסמן: אני לא הולך לחבל במה שאתה עושה.
<נחמיה זיסמן: אבל ההצגה פה לא נכונה.
<יגאל חבר: תשכנע את אורי אחר-כך.
<עמיחי פינקלשטיין: נכנס סעיף, לא בדיון האחרון, לגבי העובדה שלא ניתן לבטל את המפקח בשותפויות קיימות.
אורי מקלב: ניתן, יכול הדירקטוריון לבטל אותו.
<עמיחי פינקלשטיין: לא, שותפות קיימת אין לה יכולת שנקבעה בחוק ביחס לשותפויות חדשות, גם אם הרוב והמיעוט רוצה אי אפשר.
<אבי ליכט: אני רוצה להזכיר שזה חלק מן המכתב של ניצן, שהתנהל עליו דיון ארוך.
<אבי ליכט: אני לא מבין, אחרי שיושב-ראש הוועדה כבר דן, למה חוזרים לזה.
אורי מקלב: אני רוצה להיזכר.
אורי מקלב: האם לא אמרנו שאם נניח זה מגיע לאסיפה ורוב המיעוט רוצה לבטל אותו הוא לא יכול לבטל?
<אבי ליכט: זה בשותפויות חדשות.
<אבי ליכט: בשותפויות ישנות אמרנו: מכיוון שככה הן נכנסו וזאת היתה דרישה שלהן, במסגרת האיזון הכולל השארנו את המפקח.
<אבי ליכט: מה שהיה הוא שיהיה.
אורי מקלב: על מה דיברנו אז כשנאמר שרוב המיעוט מחליט שהוא לא רוצה את המפקח?
אורי מקלב: הוא יכול לגרוע מסמכויותיו?
אורי מקלב: הוא יכול לגרוע מהחלטותיו?
אורי מקלב: אז הוא יכול לעשות את זה בדרך שהוא משאיר לו- - -.
<אבי ליכט: אני רק רוצה להזכיר שזה במסגרת האיזון הכולל, מצד אחד לנסות לתת לשותפים הקיימים, ומצד שני להפיס ולהוריד את החששות של השותפים המוגבלים.
<אבי ליכט: כדי לשמור על הכוח שלהם החלטנו לא לאפשר ביטול של המפקח.
<אבי ליכט: אם אתה זוכר, היתה פה טענה שלא כל המשקיעים באים ולא לכל המשקיעים אכפת.
<אבי ליכט: היה להם חשש שמישהו ייקח להם את המפקח באיזה "דיל".
<אבי ליכט: לכן אמרנו: לא, נשאיר את זה.
<אבי ליכט: קיימנו על זה דיון.
<אבי ליכט: לכן אני לא מבין מאין זה הגיע פתאום עכשיו.
<קריאה: אני מזכיר שנקודת ההתחלה היתה שלא יהיה מפקח בכלל.
<נחמיה זיסמן: זה לא דבר שהוא בנפשי.
<נחמיה זיסמן: הבעיה היא שכל הזמן הוועדה דנה בדברים כלליים ופתאום נכנס פה נושא פרטי, שגם הוצג בצורה לא הוגנת.
<נחמיה זיסמן: ב"גבעות עולם" רוב של יותר מ-75% היה נגד הצעות הנפקה.
<נחמיה זיסמן: היה נדרש לזה רוב רגיל.
אורי מקלב: אבל זה הגיע כנושא.
<נחמיה זיסמן: כי הוא כתב מכתב.
אורי מקלב: לא בגלל זה.
אורי מקלב: זה הגיע בתור נושא על סדר היום.
אורי מקלב: לא בגלל המכתב.
<נחמיה זיסמן: בעובדה, הנושא הזה יכול היה לעלות על-ידי- - -
אורי מקלב: ההצעה הפרטית עלתה לא בגלל המכתב.
<נחמיה זיסמן: זה נדון בדיון שהיה פה בפעם הקודמת.
<נחמיה זיסמן: השותף הכללי יודע שהוא יכול להעלות את הנושא הזה לאסיפה הכללית.
<נחמיה זיסמן: שיעלה את זה לאסיפה הכללית.
<נחמיה זיסמן: למה הוא מעלה את זה לוועדה בכנסת?
<איתי רפאל טביבזדה: גם נושא ההקצאה הפרטית אנחנו כל הזמן רואים שחוזר לפה, שבעצם אותו יצור היברידי שאנחנו מנסים לייצר, אותה שותפות עם ממשל תאגידי קרוב כמה שיותר לחברה, ואני חוזר למה שאמרתי, יכול להיות שלימים נגלה שדברים לא כל-כך מתחברים.
<איתי רפאל טביבזדה: הייתי רוצה לנסות להציע.
<איתי רפאל טביבזדה: אני רוצה לחשוב על עצמי כאדם ריאלי.
<איתי רפאל טביבזדה: אני מבין שכנראה לא נקבל כרגע החלטה שבעצם יש אפשרות להפוך לחברה.
<איתי רפאל טביבזדה: מה שהייתי רוצה להציע, אולי נוכל להכניס איזו אמירה – ככל שנצליח להסביר בהמשך את העמדה שלנו, כי אני מבין שמה שהרתיע בהתחלה, יכול להיות שהיתה איזו אי-הבנה לגבי מה שנאמר פה בחדר, שבעצם רצו להחריג את התמלוג, ליהנות מכל העולמות גם יחד, לייצר איזה שלם הרבה יותר גדול.
<איתי רפאל טביבזדה: זה לא המצב וזה לא הדיון שנערוך עכשיו.
<איתי רפאל טביבזדה: אבל בהנחה שיש כאן משהו שהוא הגיוני בעיני כולם אז כדי שהטיפול בו יהיה יעיל ומהיר יותר אולי אפשר להכניס איזו אמירה, שביחס לשינוי של שותפות לחברה השר יוכל להתקין תקנות – אם יחליט שלא עושה לא יעשה – אבל כדי שההליך עצמו בהמשך, ככל שנציג את הדברים, ייצור סדר.
<איתי רפאל טביבזדה: אני מבין שהאינפורמציה עברה כנראה לא נכון.
<אבי ליכט: אני רוצה להעיר על זה כי זה עלה מכל מיני היבטים.
<אבי ליכט: קודם כול, אני חושב שזה נושא כבד כי יש פה הרבה מאוד אינטרסים, גם של השותף המוגבל, גם של השותף הכללי ומעבר כזה הוא לא מעבר טריוויאלי.
<אבי ליכט: אני גם לא חושב שאם נעשה את זה בתקנות וזה יגיע לוועדה לאישור הוועדה תחשוב שזה דבר שמתאים לתקנות.
<אבי ליכט: אמרתי לאיתי רפאל בחוץ ואני גם אומר לכם, את זה צריך לסיים, אבל אם תהיה הצעה סבירה שיכולה לאזן בין כל האינטרסים ולהביא למנגנון שיכול שיהיה טוב לכולם בכל מיני היבטים, בשלב השני – ואנחנו לא הולכים לשום מקום – נשקול תיקון, אחרי שנעשה סבב הידברות עם כולם ונראה שההצעה מאוזנת.
<אבי ליכט: אנחנו לא פוסלים את האפשרות שיהיה מנגנון כזה.
<אבי ליכט: אני רק חושב שבעיתוי הנוכחי סעיף הסמכה לא יהיה מתאים ואין עכשיו מנגנון שיכול להפיס את דעת כולם.
<אבי ליכט: לכן אני כן מבטיח, ואני לוקח על עצמי, אמרתי את זה גם לאיתי רפאל באופן לא פורמלי ואני מוכן להגיד את זה גם לפרוטוקול, דלתנו פתוחה.
<אבי ליכט: אם תהיה הצעה על השולחן נבחן אותה וננסה לראות, אל"ף, אם זה נכון, ובי"ת, בהנחה שזה נכון, אם יש משהו מאוזן, אחרי שנעשה סבב הידברות עם כל האנשים.
אורי מקלב: בזה הסתיים הדיון.
אורי מקלב: אני מתכבד להעלות את נוסח הצעת החוק כפי שדנו בוועדה וכפי שהוקרא, כולל כל התיקונים שהכנסנו, לקריאה שנייה ושלישית.
אורי מקלב: מי בעד? מי נגד?
אורי מקלב: כפי שאתם מבינים, הצעת החוק נתקבלה פה אחד.
אורי מקלב: כפי שאמרתי לכם, אני לא מסיים מייד אלא אני נותן לכם באווירה חגיגית, כל מי שרוצה להתייחס יוכל להתייחס.
אורי מקלב: נעשה איזה סבב ואחרי כן ניתן לגורמים המקצועיים לומר את דברם.
<אורי רוזנברג: החוק הזה, כמו כל הסכם וכל דבר, הוא אוסף של פשרות.
אורי מקלב: אתה יכול להגיד את ההתרשמות שלך.
<אורי רוזנברג: הוא אוסף של פשרות.
<אורי רוזנברג: אני חושב שחלקן נגדנו, חלקן סבירות, חלקן לא על דעתי, אבל זה המחיר של ההליך שאנחנו עושים.
<אורי רוזנברג: אני רוצה לציין רק דבר אחד.
<אורי רוזנברג: לא הכרתי את היושב-ראש לפני הדיון הזה ואני פשוט – אני חושב שעל דעת כולם – מסיר את הכובע על הענייניות, על הסבלנות ועל החוכמה בדיון הזה.
<אורי רוזנברג: הלוואי וכל הדיונים, לא רק בכנסת אלא אצל כל מיני רגולטורים שדנים בכל מיני דברים בוערים עכשיו, היו נערכים בענייניות כזאת ובלי פופוליזם.
<אורי רוזנברג: אני פשוט מסיר את הכובע.
אורי מקלב: אחרי כן אשיב לכולם.
אורי מקלב: אני לא יכול להסיר את הכובע, אני יכול רק להוסיף כובע.
<יגאל חבר: דבר ראשון, אני רוצה להודות לכל מי שהיה שותף, החל מהיושב-ראש ודרך היועצת המשפטית של הוועדה, שהיתה קשובה תמיד, דרך משרד המשפטים, אבי ליכט וחיים זקס, ששמעו אותנו עשרות פעמים חוזרים על אותם דברים.
<יגאל חבר: בחלקם הסכמנו ובחלקם לא הסכמנו.
<יגאל חבר: אני רוצה להעלות נקודה אחת שאני מצר עליה.
<יגאל חבר: אני חושב שמה שהחוק עשה, יש פה שני גופים שמתגוששים, ולא סתם אנחנו רואים שמהשותפויות שלא מצאו, בעלי היחידות שלהם לא נמצאים פה.
<יגאל חבר: מופיעים פה בעלי יחידות שמצאו.
<יגאל חבר: מה שקורה, בתוך הזירה הזאת יש איזו לטרת בשר שכל אחד רוצה לשמור על האינטרסים שלו.
<יגאל חבר: בנקודה הזאת שמו הרבה מאוד שומרי סף שיאירו ויעוררו ויזהירו וידאגו לממשל תקין ולעבודה נאותה.
<יגאל חבר: את זה ראינו גם דרך המכתבים של פרופ' שטרן.
<יגאל חבר: בנקודות המהותיות, נמצאים פה שניים שיהפכו משותפים לכמעט יריבים, כאשר לגבי כל עובי צינור יוחלט האם יש נגיעה אישית לשותף הכללי או אין נגיעה אישית, האם חלוקת הרווחים תפגע בשותפות או לא תפגע בשותפות.
<יגאל חבר: הפכו אותם ליריבים.
<יגאל חבר: בנקודה הזו החוק לא נגע.
אורי מקלב: יש לך עוד אתגר.
<יגאל חבר: אני רוצה לקרוא למשרד המשפטים, אם הוא כן הולך לתוספות, אם זה חברה או משהו כזה, חשבתי שאילו אפילו יציעו לשותף הכללי לגזור את חלקו ביום שהשותף המוגבל מקבל את חלקו.
<יגאל חבר: אני חושב שכך חלק גדול מן המתח המובנה יפחת, הלהבות יוכלו לדעוך.
<יגאל חבר: אני כן חושב שבשותפויות עתידיות הנושא הזה, של חלוקה מההכנסות ולא חלוקה מהרווחים, צריך להיפתר, כי לטובת כולנו ששותפויות במדינת ישראל יצליחו ואילו הדרך הזו יוצרת ביניהם התגוששות אינסופית.
<אריאל ינקו: אדבר בקצרה מכיוון שכבר קיבלתי הערה מכבודו שנתתי מחמאות.
<אריאל ינקו: גם אני רוצה לחזור – הפעם, לשם שינוי, אני מסכים עם אורי רוזנברג וחוזר על אותן מחמאות שהוא אמר לכל הרגולטורים, כמובן כולל הרשות לניירות ערך.
<אריאל ינקו: אם נכנסתי בהרגשה מסוימת, לא בגלל שהכרתי את האנשים, שיכול להיות שכאן יהיו שיקולים שלא לעניין ותהיתי איך הנושא יתעורר וכולי, לפחות אני יוצא בהרגשה טובה יותר.
<אריאל ינקו: כך שאני יכול רק להחמיא לכל הרגולטורים, ובוודאי ליושב-ראש וליועצת המשפטית על כל העבודה שנעשתה.
<אריאל ינקו: אני מודה שהדבר שמטריד אותי עכשיו מאוד הוא מה שאמר עו"ד ליכט בהערה האחרונה שלו, אם יש כוונה להקים לנו חברה בצורת תקנות, שאני לא יודע מה זה.
<אבי ליכט: לא, אין כוונה כזו.
אורי מקלב: הוא אמר שבחקיקה הוא יביא את זה.
<אריאל ינקו: אם שוכנעתי שהרגולטורים אכן פועלים לטובת הציבור, ואני מודה שלא זו ההרגשה שהיתה לי כשנכנסתי לכאן, היום אני כמעט לחלוטין משוכנע בכך.
<אריאל ינקו: אני מקווה מאוד שלא יכניסו לנו את נושא החברה מתחת לשולחן.
<אריאל ינקו: לגבי כל היתר – אני רק יכול להחמיא.
<איתי רפאל טביבזדה: קודם כול, אני רוצה להודות לכולם, במיוחד לאדוני היושב-ראש ולניצן רוזנברג ויתר האנשים מן הכנסת, לרשות ניירות הערך ולמשרד המשפטים.
<איתי רפאל טביבזדה: אני חייב להודות, אי אפשר להגיד אם אני מרוצה או לא מרוצה אבל זה היה מאוד פרגמטי וענייני.
<איתי רפאל טביבזדה: כאזרח גם נהניתי מאוד לראות שכך זה עובד.
<איתי רפאל טביבזדה: אם כך זה עובד אז אני הרבה יותר רגוע כאזרח.
<איתי רפאל טביבזדה: עובדים וממצים את העניינים.
אורי מקלב: אני לא יכול להגיד לך שזה עובד כך תמיד.
אורי מקלב: מן הבחינה הזאת אתה יכול עדיין להיות אזרח מודאג.
<איתי רפאל טביבזדה: סבא שלי תמיד אומר לי "מכל מלמדי השכלתי", אז אני חושב שפה השכלתי הרבה.
<איתי רפאל טביבזדה: תודה רבה לכולם.
<דוד וינברגר: רציתי להודות ולהתנצל בפני כל הנוכחים פה.
<דוד וינברגר: אני יודע שדיברתי לפעמים בצורה בוטה.
<דוד וינברגר: אם עלבתי במישהו, אם מישהו נפגע מן הדברים שאמרתי – כוונתי היתה עניינית, לא חלילה כוונה אישית.
<דוד וינברגר: אבי ליכט וכל האחרים פה, אם דיברתי בצורה בוטה אני מתנצל על כך.
<דוד וינברגר: להגיד שאני מרוצה מהחקיקה הזאת, אני לא יכול להגיד שאני מרוצה בגלל ההנחיה או ההחלטה מראש של הוועדה לא לעסוק בכלל בנושא קיפוח בעלי היחידות מהפן הכלכלי.
<דוד וינברגר: לעניות דעתי החקיקה הזאת עשתה כמה שינויים קלים שמבחינה רגולטורית אולי משפרים את המצב של בעלי היחידות אבל הבעיה המהותית ביותר נשארת בעינה, בנושא של גביית רווחים, הסירוב להתעסק בכלל בנושא דמי האיזון, תמלוג-על, ההשארה של דמי המפעיל בשיעורים כפי שהם.
<דוד וינברגר: אני לא יודע מי עומד מאחורי החקיקה.
<דוד וינברגר: לי נראה – הגדרתי את זה בעבר כמשחק מכור מראש.
<דוד וינברגר: היתה כאן כוונה להעביר חקיקה.
<דוד וינברגר: מה שהועבר הועבר בצורה הוגנת תוך שנתנו לנו אפשרות באותה מסגרת שהתירו לנו לעשות שינויים או להגיד את מה שאנחנו רוצים להגיד.
<דוד וינברגר: אבל בסדר, הזמן בסופו של דבר יעשה את מה שצריך לעשות.
<דוד וינברגר: אני מודה לכולם.
<נחמיה זיסמן: המהדורה הקודמת של השותפות המוגבלת היתה בית מטבחיים למחזיקי יחידות.
<נחמיה זיסמן: האנשים קנו ונטבחו בצורה כלכלית מוחלטת.
<נחמיה זיסמן: קם המחוקק, ואני מקווה שזה מה שהוא ראה לנגד עיניו, להציל טיפה מהדבר הזה על מנת לשמור על זכויות.
<נחמיה זיסמן: אפשר להגיד על מה שקרה פה שאנחנו בדרך הנכונה.
<נחמיה זיסמן: אבל כמאמר אותו סיני, צעדנו צעד אחד ראשון בדרך ארוכה של אלף מייל.
<נחמיה זיסמן: השליטה המבוצרת של השותף הכללי נשארה.
<נחמיה זיסמן: מדובר בשריד פיאודלי שאין לו בסיס אמיתי בשום מקום אחר בחברה המודרנית.
<נחמיה זיסמן: אני לא מדבר על השליטה בלבד.
<נחמיה זיסמן: אני מדבר גם על ההכנסה המבוצרת, שפה היה חשש אמיתי לגעת בה, שמא איזה טייקון רוחו תיכנס פה לכנסת.
<נחמיה זיסמן: העובדה שהדברים האלה קיימים בצורה הכי עקומה שאפשר רק יכולה להעיד על אורך הדרך שעוד נשאר לתקן.
<נחמיה זיסמן: אציג דוגמה.
<נחמיה זיסמן: למשל ב"גבעות עולם" הכללי מקבל 20% מלמעלה.
<נחמיה זיסמן: מצדי שיקבל 30% מהרווח, אין כאן שום בעיה, אבל אז לפחות הוא שותף, כי מי שמקבל בלי כלום לא נחשב לשותף, הוא פיאודל.
<נחמיה זיסמן: בלי קשר, אני חייב להגיד שהדיון פה היה מאוד יצרי.
<נחמיה זיסמן: לו היה מנהל אותו איש כספים, עורך-דין או השד-יודע-מי להערכתי הוא לא היה מגיע ליום הטוב הזה.
<נחמיה זיסמן: היה צריך באמת אדם שהוא אדם קודם כול, עם סבלנות, וזה עניין של גיל וניסיון.
<נחמיה זיסמן: מן הבחינה הזו אני חושב שנבחר האדם הנכון, בלי קשר לתוצאות.
<נחמיה זיסמן: יכול בהחלט להיות שמדובר במטלה שהמחוקק לא יכול לעמוד בה.
<נחמיה זיסמן: זה בסדר.
<נחמיה זיסמן: התקדמות היתה.
<נחמיה זיסמן: בסך הכול המחזיקים הם לא אויבי הכללי אלא הם אלו שמממנים ויש להם את כל הסמכות לחשוש לכספם ולדרך הניהול שלו.
<איל גבע: אם אפשר להגיד תודה על ההתגייסות הגדולה לצורך הזה.
<איל גבע: הכלי הזה יהיה טוב גם לשותפויות נוספות שיקומו בעתיד, כך אני מקווה לפחות, כך אנחנו מקווים.
<איל גבע: בכל מקרה, תודה רבה.
<אבי ליכט: אפרט קצת יותר כי אני רוצה להודות להרבה מאוד אנשים.
<אבי ליכט: אבל קודם כול, אתם חייבים להבין שמלאכה כזאת, אתם רואים רק את קצה הקרחון ומתחת לפני השטח יש אנשים רבים שעבדו על הצעת החוק הזאת, כמה שנים כבר, לא רק עכשיו.
<אבי ליכט: אני חושב שזכות גדולה לי לברך אותם.
<אבי ליכט: זה התחיל בתקופה של עורכת-דין בשם מרים אילני, שהיום היא כבר שופטת שלום, ביחד עם המתמחה אז ספי זינגר שהיום הוא עורך-דין ורוני טלמור.
<אבי ליכט: חיים זקס באיזה שלב לקח פיקוד על הדבר הזה, ביחד עם המתמחים דוד אולשטיין ושושי יודאיקין.
<אבי ליכט: ברשות ניירות ערך עבדו על הצעת החוק הרבה מאוד אנשים: שיראל עמירה-גוטמן שהיום כבר לא ברשות, שריה אורגד, אסף ברקוביץ, וכמובן בתקופה האחרונה גם איל גבע ואביבה בן משה שתרמו תרומה גדולה מאוד לנוסח של הצעת החוק, כי בסופו של דבר הבעיה צפה מהם.
<אבי ליכט: חשוב להבין, בניגוד לכל מיני דברים שנאמרו כאן, נקודת המוצא היתה שהגענו למקום שלא היתה בו רגולציה.
<אבי ליכט: הצורך צף אלינו גם מהרשות עצמה וגם מאנשים מן השטח.
<אבי ליכט: ניסינו לעשות הסדר שיהיה מאוזן.
<אבי ליכט: אני מבין שלא כולם יצאו וכל תאוותם בידם אבל זאת דרכה של חקיקה.
<אבי ליכט: החקיקה לא יכולה לשנות דברים בראשית אלא פעמים רבות היא "רוכבת" על מצב קיים ובמסגרת הזאת ניסינו לעשות את המקסימום, לעשות הסדר מאוזן ככל היותר.
<אבי ליכט: כפי שנאמר כאן, אנחנו רואים בהצעת החוק הזאת – אני מקווה שהיא תעבור בכנסת הנוכחית – לא רק פתרון לבעיה של שותפות כזאת או אחרת אלא יצירת פלטפורמה לשותפויות עתידיות גם בתחומים אחרים.
<אבי ליכט: אני מודה שהליך החקיקה היה פה מעט לא קונבנציונלי.
<אבי ליכט: הוא לימד אותי דברים רבים, גם על עצמי וגם על התהליך עצמו, ולימד אותי לגלות יכולת איפוק.
<אבי ליכט: אני חושב שצריך להגיד תודה מיוחדת לחיים זקס.
<אבי ליכט: אני לא יודע עד כמה אתם יודעים, אבל הוא השקיע בהצעת החוק הזאת מאות שעות עבודה.
<אבי ליכט: זאת הצעת חוק מאוד-מאוד מסובכת, ולא רק בעבודה על הניסוחים ועל כל הדקויות אלא גם בניסיון לדבר עם כמעט כל אדם שביקש.
<אבי ליכט: ניהלנו שורה ארוכה של שיחות במטרה להסביר.
<אבי ליכט: אני מודה שלא תמיד הצלחנו לשכנע, אבל לפחות עשינו את המקסימום.
<אבי ליכט: לסיום, אני רוצה להודות גם לאנשי הכנסת, קודם כול למזכירות הוועדה שבמקום להיות עכשיו בפגרה משכנו אותם פה לכמה דיונים בפגרה, דיונים ארוכים מאוד.
<אבי ליכט: אנחנו רוצים להגיד לכם תודה רבה, וגם לדובר של הוועדה כמובן שיושב שם בשקט אבל גם הוא נמצא כל הזמן.
אורי מקלב: דע לך שהדובר אחראי גם למיקרופונים ולהקלטה של הדיון הזה, הוא מי שמפיק את הדיון.
אורי מקלב: קיבלתי גם פידבקים מאנשים שעקבו אחרי הדיונים האלה דרך האינטרנט.
אורי מקלב: הוא צריך לכוון את המיקרופונים ואת המצלמה לכיוון הדוברים.
אורי מקלב: כאשר הוא יצא לכמה דקות הוא ביקש ממני שאשים עין שהכול בסדר.
<אבי ליכט: הוא בעצם הבוס הגדול פה שיושב בצד ושולט בנו עם המחשבים, אז באמת תודה רבה.
<אבי ליכט: תודה מיוחדת אני רוצה להגיד ליועצת המשפטית של הוועדה, ניצן רוזנברג, על העבודה היסודית בשעות-לא-שעות.
<אבי ליכט: למדנו רבות, תיקנו בעקבות ההערות שלה ואני חושב שהמוצר שהכנסנו אל הכנסת עכשיו הרבה יותר טוב, בעיקר בזכות ניצן רוזנברג.
<אבי ליכט: אנחנו רוצים להגיד לה תודה רבה.
<אבי ליכט: תודה אחרונה כמובן ליושב-ראש.
<אבי ליכט: כפי שנאמר כאן, שיטת הניהול של היושב-ראש היא שיטה ייחודית.
<אבי ליכט: אני חושב שהיתרון הגדול שלה הוא שאמנם היא לוקחת יותר זמן ומאתגרת אותנו מבחינת הסבלנות שאנחנו מגלים אבל בסופו של דבר יש משהו בתהליך, הגם שהוא תהליך ממושך, שגורם לאנשים להבין את כל הצדדים של האירוע הזה, להבין גם אותנו קצת יותר, את כל מערך האינטרסים, וגם לצדדים האחרים – כאשר בעצם היו פה שני צדדים עיקריים – לראות שבסופו של דבר אנחנו באים לעשות את העבודה שלנו בצורה הכי נקייה ועניינית.
<אבי ליכט: גם אם מישהו לא מסכים לפחות אני סבור שאנשים הבינו שניסינו לעשות את העבודה, במגבלות שהוטלו עלינו בגלל המצב הקיים, בצורה הכי מקצועית והכי נקייה.
<אבי ליכט: אני חושב שהמוצר שנכנס היה טוב, אבל בזכות היושב-ראש והדרך שבה הוא ניהל המוצר עכשיו הרבה יותר טוב.
<אבי ליכט: אני מקווה שהחוק יחוקק ושבאמת הוא יעשה את מה שהוא צריך לעשות, ליצור שוק הון טוב יותר ונקי יותר.
אורי מקלב: קודם כול, אני רוצה להודות לכם.
אורי מקלב: אני לא חושב שיש עוד הרבה אנשים, פרט אולי לאנשי הלשכה שלי ובני משפחתי, שביליתי אותם בחודשים האחרונים כל-כך הרבה שעות, ובסבלנות.
אורי מקלב: הילדים שלי לא יאמינו שישבתי כאן כל-כך הרבה זמן ושמעתי אתכם בקשב.
אורי מקלב: למרות שאני נראה אדם סובלני אבל גיליתי – באתי משטח אחר ולא התמצאתי כאן בשום דבר ולא התמחיתי.
אורי מקלב: קיבלתי עלי את האתגר הזה.
אורי מקלב: אני רוצה להגיד לכם שהיו מי שאמרו לי: בשביל מה לך את זה?
אורי מקלב: לשם מה אתה צריך את זה עכשיו?
אורי מקלב: זה נושא שלא מעניין את הציבור.
אורי מקלב: יש לנו מקצוע שבו אנחנו עוסקים בדברים, לא אומר רק, אבל במקרים רבים אתה משקיע שעות בעבודה שלך, הציבור רוצה לדעת מה אתה עושה כאן, במה אתה עוסק, במה אתה פועל.
אורי מקלב: בנושא הזה עסקתי שעות רבות, ולא רק כאן אלא היו גם הכנות מכל הסוגים, גם כדי לקיים את הדיונים ולעשות תיאומים.
אורי מקלב: שלא תחשבו שאת הכול הבנתי פה, אלא לא מעט פעמים גם נפגשנו קודם וניצן רוזנברג היתה המנחה שלי, הייתי מתמחה שלה, ומפעם לפעם גם כתבתי לי פה עד שהפנמתי היטב מה זה תגמול-על ודמי מפעיל.
אורי מקלב: אתכם יוכלו אולי להעיר בלילה ותדעו את הכול אבל בשבילי אלה היו דברים חדשים לגמרי.
אורי מקלב: גיליתי פה אנשים חכמים, בעלי ניסיון.
אורי מקלב: נהניתי מהחלק האינטליגנטי של הדיון.
אורי מקלב: ראיתי אנשים שדנים, גם אנשי מקצוע בעלי ניסיון וידע רב, אבל שיודעים גם לבטא את הדברים ולהציע הצעות ותופסים את הדברים היטב.
אורי מקלב: פרט לכם, אנשי המקצוע, לפני הדיון הציגו בפני שאתם נקראים "משקיע קטן".