GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ניסן סלומינסקי: אני מבקש מכל אחד לפעול לפי מה שדיברנו.
ניסן סלומינסקי: צהריים טובים, נציין שאנחנו רצים מישיבה לישיבה ותמיד צריכים לעשות הפסקה של כמה דקות כדי שהמערכת הטכנית תתארגן לישיבה הבאה.
ניסן סלומינסקי: אני מתנצל שאיחרנו בארבע דקות.
ניסן סלומינסקי: שלום לחברי חברי הכנסת ולכל המוזמנים, כל אחד לפי כבודו ומעלתו.
ניסן סלומינסקי: אני מניח שבמשך הזמן כל מי שידבר לכשידבר יגיד את שמו ויוכל להירשם.
ניסן סלומינסקי: נמצא פה הצוות הקבוע שכבר מלווה אותנו, משרד המשפטים וכו' ולאט לאט נכיר.
ניסן סלומינסקי: מאחר וזו הצעה לסדר, לפי הנוהל המציעים פותחים.
ניסן סלומינסקי: יש לנו הצעה לסדר גם של חברת הכנסת עליזה לביא וגם של תמר זנדברג.
ניסן סלומינסקי: מאחר ועליזה גם כבר קיבלה את זכות הדיבור וגם הגישה ראשונה היא תפתח ואחר כך את תוכלי ואחר כך נתחיל את הדיון.
עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, תודה.
עליזה לביא: ביקשתי את הדיון המהיר הזה בעקבות פרסומים שמדאיגים ומטרידים אותי והייתי רוצה להרחיב את הדעת עליהם לגבי בחינת שינוי המדיניות, גם במשטרה – הצהיר על זה המפכ"ל – וגם בצבא, לגבי משתמשי הקנאביס.
עליזה לביא: אני הייתי חברת הנהלת כפר איזון עד יום היבחרי לכנסת ישראל, ממש מההתחלה של הכפר.
עליזה לביא: זה כפר של מכורים לסמים ונפגעי הזיות קשות.
עליזה לביא: מדובר בחבר'ה שלנו שנפגעי מסמי הזיה בדרך כלל בטיולים ובמסע הגדול, אבל גם בישראל.
עליזה לביא: אני מכירה את הסיפורים, נפגשתי.
עליזה לביא: ראיתי סיפורים רבים של אנשים שהגיעו לכפר.
עליזה לביא: חלקם, אגב, קודם כבר היו מאושפזים, לעיתים בכפייה, ועד שקם הכפר לא ניתן להם מענה.
עליזה לביא: אני מתייחסת גם לפגיעה וגם לדרך הטיפול.
עליזה לביא: אנשים הגיעו להתמכרות חמורה בשל שימוש בקנאביס.
עליזה לביא: 30% מנפגעי הכפר השימוש הוא קנאביס, לא סמים קשים.
עליזה לביא: אדוני, אני רוצה להתריע מפני המדרון החלקלק, מפני הקלות שיביאו, לפחות מבחינת האווירה הציבורית, ללגיטימציה של רשויות החוק והאכיפה לשימוש בקנאביס.
עליזה לביא: מדובר בחומר מסוכן וממכר.
עליזה לביא: אני מבקשת שלא נשתמש בדיון הזה בנושא של ההפללה על מנת להקל על אלו שקוראים ללגליזציה.
עליזה לביא: כך קרה גם עם המריחואנה הרפואית.
עליזה לביא: היום אנחנו יודעים כי מחצית מהכמות הנמכרת איננה נמכרת לשימושים רפואיים כלל וכלל.
עליזה לביא: כבר היום הלגיטימציה החברתית של השימוש בקנאביס היא כה גדולה.
עליזה לביא: אני גם עוקבת אחרי חברתי תמר זנדברג שמקדמת את הנושא, ויש פה עוד אנשים שפנו אליי ואני רואה את הקריאות שלהם.
עליזה לביא: אבל הלגיטימציה החברתית לשימוש בקנאביס היא כה גדולה שכל שינוי באיזון הקיים עלול להפוך את השימוש לחוקי לחלוטין או למותר דה-פקטו, כעין איסור שלא נאכף.
עליזה לביא: אני שואלת, אדוני היושב-ראש, מי שם את המפכ"ל של המשטרה להודיע קבל עם ועדה על הצורך בשינוי מדיניות בנושא.
עליזה לביא: האם זה תפקידו?
עליזה לביא: האם זו הדרך שצריך מפכ"ל במשטרת ישראל לדבר, לומר?
עליזה לביא: האם זה לא תפקידה של ממשלת ישראל?
עליזה לביא: האם זה לא תפקידו של הבית הזה?
עליזה לביא: האם חדלה המשטרה להיות גוף ביצוע מבצע של החלטות הממשלה והפכה להיות קובעת מדיניות ואסטרטגיה, מטרות ויעדים בפני עצמה?
עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, החשש היחידי שלי בהקשר הזה מבחינת הותרת המצב על כנו הוא מקביעת השימוש בקנאביס, גם אם זה באופן חד-פעמי ובגיל צעיר, כקריטריון המונע קידום.
עליזה לביא: אחד מהעוזרים שלי ניסה להתקדם לאחת היחידות ובשל הצהרה שלו על שימוש בקנאביס הוא לא היה יכול להתקדם.
עליזה לביא: עוד מפיקה שעבדה איתי שהצהירה שהיא השתמשה בגיל 16 על קנאביס ניסתה להתקבל לקורס צוערים של משרד החוץ ולא הצליחה להתקדם ולהתקבל.
עליזה לביא: דרך הסיפורים הללו נחשפתי באמת לשימושים כאלה ואחרים בגילאים צעירים שהחבר'ה שנשאלו שאלות, אם זה בקבלה לקורס צוערים או לקורסים אחרים בצבא, ואחרי זה ביחידות שאחרי השחרור לכל מיני יחידות ביטחוניות כאלה ואחרות, נמנע מהם פיתוח וקידום ואופק עתידי בשל שימוש בגיל צעיר, גם אם באופן חד-פעמי, גם אם זה היה בגיל צעיר, כקריטריון המונע קידום או קבלה במקומות עבודה, וכמובן במערכת הצבאית והביטחונית.
מאיר כהן: זה בשל היותם הגונים.
עליזה לביא: נכון, אדוני - בשל היותם הגונים.
עליזה לביא: אני מבקשת לבוא ולבחון האם ניתן לבצע פה שינוי ולראות גם איך עושים את זה כדי שיביא לתוצאות יותר הוגנות ונכונות בהקשרים הללו.
עליזה לביא: לא כל שימוש צריך להיות עבירה פלילית, אבל אני לא רוצה להפוך את השימוש בקנאביס לחוקי.
עליזה לביא: שוב אני חוזרת ואומרת, אנחנו חייבים לדרג את הענישה בדיוק כפי שנסיעה על 150 קמ"ש היא לא חוקית ויש לה משמעויות כגון: קנס, צבירת נקודות, ועוד כלים ואחרים, כמו שליחת אס.
עליזה לביא: אמ.אס.
עליזה לביא: הבת שלי שלומדת בטכניון בדיוק סיפרה לי שמפתחים עכשיו תוכנה מיוחדת שתזהה אותנו שולחים אס.
עליזה לביא: אמ.
עליזה לביא: אסים תוך כדי.
עליזה לביא: יהיה WIFI לאורך הכבישים ויידעו.
עליזה לביא: יש היום כל מיני כלים שיאמדו נזקים כאלו ואחרים.
עליזה לביא: גם כאן, אדוני, אנחנו חייבים לבחון ולהבחין בין השימושים השונים ולהתאים את רמת הענישה.
עליזה לביא: לשם כך ביקשתי דיון גם נציגי המשטרה, גם צבא, גם לשמוע דעות נוספים, הרשות למלחמה סמים ועוד ועוד.
ניסן סלומינסקי: תודה רבה לך, עליזה.
ניסן סלומינסקי: תמר, המיקרופון לרשותך.
ניסן סלומינסקי: אני מניח שנשמע דעה שונה קצת.
תמר זנדברג: לא בטוח, נראה.
תמר זנדברג: קודם כל, אני מודה לך על קביעת הדיון באופן כל כך מהיר.
תמר זנדברג: אני גם מודה לחברתי עליזה לביא על היוזמה.
תמר זנדברג: שמעתי את תחילת דברייך וכמעט השתכנעתי שמדובר בערך בדבר הנורא ביותר בעולם.
תמר זנדברג: ואז הגעתי לסיפא של דברייך וגיליתי שברגע שהגעת לשני אנשים קרובים אלייך כשגילית את הנזק שהאפליה השגויה והמיותרת עושה, אז פתאום הדעה קצת משתנה.
תמר זנדברג: אז אני רוצה לקחת את הנושא מהמקום הזה וטיפה להרחיב את היריעה.
תמר זנדברג: נדמה לי שקשה לפספס את השינוי שמתבצע בתחום בדעת הקהל ובמדיניות בעולם ובישראל בשנים האחרונות, קשה לפספס את זה.
תמר זנדברג: האמירה של המפכ"ל שבגללה חברתי עליזה לביא יזמה את הדיון וגם עכשיו נזעקה האם זה תפקידו או לא תפקידו, אנחנו ראינו הרבה מאוד אנשים מאוד בכירים בתחום של קביעת המדיניות והאכיפה ששינו את דעתם ופתאום אמרו אותה וגילו את האור אחרי סיום את תפקידם.
תמר זנדברג: אני רוצה לברך את המפכ"ל שהוא אדם בכיר בדרגה כזו, ואומנם הוא לא יושב בכנסת – ואכן, תיכף אפרט את המדיניות, תכתיב הממשלה וחברי הכנסת ואנחנו – אבל מדובר באדם מספיק בכיר בתחום האכיפה כדי שלפחות נשמע את הדברים.
תמר זנדברג: טוב שנאמרו חודש או חודשיים לפני שהוא מסיים את תפקידו ולא אחר כך.
תמר זנדברג: יש מספיק כאלה שנזכרים באמת אחרי שהם מסיימים את תפקידם.
תמר זנדברג: קשה לפספס את השינוי שחל בתחום הזה.
תמר זנדברג: מי שמסתכל בשנתיים-שלוש השנים האחרונות, אחרי השינויים גם בדעת הקהל, גם באכיפה ובמדיניות לפחות המוצהרת, רואה שכל אותן אזהרות והפחדות ששמענו בתחילת דברייך ושבטח נשמע – אני רואה כאן כמה גורמים סביב שבטח תיכף יצטרפו לדברים – אני אגיד את זה בצורה די פשוטה, גם אם היא תשמע לכם בוטה, אין להם שחר.
תמר זנדברג: אין להם שחר.
תמר זנדברג: קנאביס הוא חומר משנה תודעה ברמה מסוימת.
תמר זנדברג: הוא נמצא בין שורה של חומרים שהקשר בין המעמד החוקי והקשר במדיניות ביחס שלנו כלפיהם גם בהתרה וגם באכיפה, ובין מידת הנזק/שינוי התודעה שלהם הוא מקרי בהחלט.
תמר זנדברג: קנאביס הוא לא מסוכן יותר מאלכוהול והוא לא ממכר יותר מסיגריות.
תמר זנדברג: בגלל הנזקים ובגלל ההשפעה שיכולה להיות לו במקרי קיצון מסוים, היא דומה לכך שאנחנו נאסור עליכם לשתות כוס יין בארוחת ערב בגלל שיש התמכרות לאלכוהול.
תמר זנדברג: אלכוהול זה סם מסוכן שגורם לנזקים ולאלימות קשה ולנפגעים בנפש.
עליזה לביא: אסור לנסוע עם אלכוהול.
תמר זנדברג: נכון, אסור לנסוע.
תמר זנדברג: אף אחד לא מציע שיהיה אפשר לא לנהוג, ותיכף נשמע כאן טיעון שאני כבר אקדים את המאוחר ואגיד שאני קוראת לו טיעון הגננת:
תמר זנדברג: האם היינו רוצים שהגננת של הילד או הילדה שלנו תטפל בילד או בילדה תחת השפעת אלכוהול, ריטלין, וכל מיני חומרים אחרים?
תמר זנדברג: התשובה היא לא.
תמר זנדברג: באותה מידה לא היינו רוצים שהנהג שנוהג אותנו באוטובוס ינהג תחת השפעת אלכוהול – חד-משמעית, לא.
תמר זנדברג: יש על כך איסורים, החל מאיסורים חוקיים ועד איסורים הסברתיים כמו הקמפיין המפורסם: "אם שותים לא נוהגים", שהוא גם כן קמפיין עולמי.
תמר זנדברג: הוא תרגום או גיור של הקמפיין: "Don’t drink and "drive שקיים בכל העולם.
תמר זנדברג: האם זו סיבה להוציא את האלכוהול מחוץ לחוק ולהפוך אותו לפלילי?
תמר זנדברג: התשובה היא גם כן לא.
תמר זנדברג: לכן, אם נסתכל על מדרג החומרים האלה אז הקנאביס מצא את מקומו שלא בצדק, ונדמה לי שההבנה לזה הולכת וגוברת.
תמר זנדברג: אפשר להסתכל באמת על מה שקורה בכל העולם וגם על מה שקורה בישראל בשנים האחרונות ולראות את ה בצורה די פשוטה.
תמר זנדברג: גם הסברה וחינוך, גם לבני נוער, הוא תמיד תמיד הרבה יותר אפקטיבי כאשר הוא אמיתי וכאשר הוא מסתכל לסכנה כפי שהיא בעיניים, לא מפריז בה ולא מגזים, כי אחרת זה לא אפקטיבי.
תמר זנדברג: כי כאשר אנחנו רואים מציאות סביבנו ואז באים ואומרים לנו שהמציאות הדי שגרתית הזו הורגת אז אנחנו לא נאמין לזה, ובצדק, גם אם אנחנו בני נוער.
תמר זנדברג: לפעמים בני נוער הם יותר חכמים ממבוגרים.
תמר זנדברג: מילה אחרונה לגבי הנושא עצמו שהוא האכיפה וההפללה.
תמר זנדברג: חברות וחברים, המצב היום, וכפי שתיארת בדיוק בסוף דברייך, הוא שהתנהגות שגרתית ונורמטיבית לחלוטין שהיא חלק מאורח חיים רגיל של אנשים עובדים ומתפקדים ומצליחנים ושאפתנים שהקשר בינם לבין תדמית הסטלן הוא איננו, הוא לא קיים, הופכים להיות עבריינים פליליים על לא עוול בכפם.
תמר זנדברג: החוק היום מפליל התנהגות שהיא לא פלילית ולא צריכה להיות פלילית.
תמר זנדברג: בואו נתחיל את הדיון מנקודת המוצא הזו: איך אנחנו מתאימים קצת יותר את המציאות החקיקתית והאכיפתית למציאות הנורמטיבית והברורה עם לקיחה בחשבון, ועוד נשמע את הסכנות ואת כל הדברים האלה, אני מכינה כבר את עצמי – הן לא עולות כדי הפללה.
תמר זנדברג: זו נקודת המוצא לדיון ונדמה לי שזו היתה נקודת המוצא גם לדברי המפכ"ל וגם לסיפא של דברייך עם כל אותן הסתייגויות שבאו בהתחלה.
תמר זנדברג: נדמה לי שזה דיון שצריך להתחיל להתקיים, זה דיון שכבר התחיל להתנהל בדעת הקהל הציבורית.
תמר זנדברג: אני מציעה להביא את הדיון הזה אל הכנסת.
תמר זנדברג: הדיון הזה מתקיים בהצעות חוק שאני הגשתי בכנסת הקודמת, בכנסת הזו הצטרפו אליי עוד חברי כנסת מכל הסיעות.
תמר זנדברג: אין זמן טוב מעכשיו להתחיל את הדיון הזה.
ניסן סלומינסקי: תמו מגישות ההצעות לסדר.
ניסן סלומינסקי: אני רק רוצה להזכיר שתי נקודות: ראשית, זו הצעה לסדר.
ניסן סלומינסקי: אני יודע שהוגשה בקשה בצורת חוק בנושא הזה ואני לא יודע אם היא תאושר או לא.
ניסן סלומינסקי: אם היא לא תאושר אז היא נפלה לפחות לחצי שנה.
ניסן סלומינסקי: אם היא תאושר לפחות לדיון אז יתקיים דיון לעומק.
ניסן סלומינסקי: נמצה את מה שאנחנו רוצים, אבל נזכור שזה עדיין לא הדיון לגבי החוק עצמו.
ניסן סלומינסקי: ההערה השנייה היא הערה שחשבתי עליה ייסוב הדיון כי היא כן רלוונטית, כי כל זמן שאין חוק אנחנו יכולים לדבר.
ניסן סלומינסקי: אבל יש כן נושא אחד שהוא כן רלוונטי וחשבתי שעליו ייסוב הדיון וזה לאותם אלה שכן מאושר לקבל את זה דרך רופא וכו'.
ניסן סלומינסקי: אני רחוק מזה, אבל אומרים לי שההמתנה עד שמקבלים את זה זה לפעמים שנה או שנתיים, ובינתיים יכול להיות שכבר לא יהיה צורך אולי.
ניסן סלומינסקי: בנושא כזה גם להצעה לסדר יכולה להיות השלכה מעשית אם באמת אכן הדברים כך, ופה אפשר לגבש דעה.
עליזה לביא: האם יש מישהו שיכול לתת לנו מידע ודעה על כך?
ניסן סלומינסקי: ודאי, אני מקווה.
ניסן סלומינסקי: יש כאן נציגים מכל הגופים.
ניסן סלומינסקי: חבריי, יש שתי אפשרויות: אני יכול לתת לחבריי לחברי הכנסת לדבר קודם, ויכול להיות שכדאי שהגופים ידברו קודם ואז חברי הכנסת ידברו.
ניסן סלומינסקי: איך אתם מעדיפים?
ניסן סלומינסקי: מאיר, אתה רוצה עכשיו?
ניסן סלומינסקי: עפר, אתה רוצה עכשיו?
עפר שלח: לא, אני רוצה לשמוע אותם.
ניסן סלומינסקי: אני מכיר את העמדה שלך ולכן הצעתי.
ניסן סלומינסקי: מאיר ידבר עכשיו ואחר כך נסדר לפי הדוברים, ואחר כך עפר.
<קריאה: סליחה, מתקיימת פה הטרדה מצד הבחור שמצלם אותי.
<קריאה: קיבלתי אישור לצלם, אני מצלם את כל חברי הוועדה.
תמר זנדברג: רק לידיעתך, הדיון הזה משודר והוא ציבורי ופתוח.
תמר זנדברג: כל מה שקורה כאן מצולם ומשודר.
<קריאה: יש פה אישור מהכנסת לצלם.
ניסן סלומינסקי: רבותיי, אני רוצה לומר שאפילו את ועדת הכספים החשוכה האחרונה שהיתה, פתחנו לדיון ולשידור ולצילום, כך שמבחינתי זה דיון פתוח והכול אפשרי.
ניסן סלומינסקי: אם מישהו רוצה דיונים סגורים, אני לא יודע על מה ואיך מנהלים את זה, אבל כרגע הדיונים הם פתוחים מהבחינה הזו.
ניסן סלומינסקי: אני מקווה שבכל הצילומים לא ייעשה שימוש שבין כה וכה הוא לא נאה ויאה.
ניסן סלומינסקי: מאיר, ידידי.
מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, אני כל פעם מתרגש מחדש שאנשים משחקים במכבסה של מילים, תמר: שימו לב, מריחואנה משנה תודעה.
מאיר כהן: מריחואנה זה חומר רע, קנאביס זה חומר רע.
מאיר כהן: משנה תודעה - אצל מישהו כך ואצל מישהו אחר אחרת לגמרי.
תמר זנדברג: גם קפה.
תמר זנדברג: קפאין, כן.
ניסן סלומינסקי: תמר, אני מבקש לא להגיב.
ניסן סלומינסקי: הרבה רצו להגיב לדברייך ולא הגיבו.
ניסן סלומינסקי: תרשמי לך ותוכלי אחר כך גם.
תמר זנדברג: מאה אחוז.
מאיר כהן: ראשית, במכבסת המילים שאני שומע, ולא רק מתמר, אלא מהרבה חברים שלי, שאלת המשנה תודעה זה הפך להיות לאיזה מטבע לשון שכאילו מרכך את ההשפעה של המריחואנה, הקנאביס.
מאיר כהן: אני חייב להגיד שראיתי מה זה עושה לאנשים חולים, וגם שם.
מאיר כהן: אימי, עליה השלום, שהיתה חולת סרטן נפטרה לפני שנה.
מאיר כהן: הצלחתי והבאתי קנאביס, התגובות היו תגובות קשות.
מאיר כהן: זה היה לשכך את הכאב, אבל יחד עם זה כשהיא הבינה היא אמרה לי: אני רוצה להישאר צלולה, מאיר.
מאיר כהן: אל תנסו לטשטש אותי.
מאיר כהן: תן לי להתמודד עם הכאב.
מאיר כהן: שלישית, כמנהל בית-ספר תיכון 25 שנה ראיתי חלק קטן מתלמידיי משנה תודעה.
מאיר כהן: זה היה נורא, זה היה פשוט נורא לראות אותם מגיעים לבית הספר אחרי שהם שינו תודעה.
מאיר כהן: יכול להיות איתם בטיול שנתי ומישהו הצליח להביא לשם את משנה התודעה האלה.
תמר זנדברג: גם שינית להם תודעה עם ריטלין.
ניסן סלומינסקי: לא, לא תמר.
מאיר כהן: תמר, תפריעי לי, אני אפריע לך - אז תחליטי.
ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה, תמשיך.
מאיר כהן: כך שאנחנו צריכים מאוד להיזהר.
מאיר כהן: אני מוכן לקבל ולשמוע נתונים, אבל אני לא מוכן לקבל מכבסת מלים.
מאיר כהן: אני חושב שזה דיון יותר מדי חשוב שבו אנחנו נגיד שאנחנו כולה נמצאים בפריזמה הזו של משנים תודעה.
מאיר כהן: לא, זה דיון הרבה יותר מעמיק.
מאיר כהן: אגב, לגבי מפכ"ל המשטרה - אני שמח שהוא אמר את מה שהוא אמר ואני בהחלט מגבה את מה שתמר אמרה, בניגוד לעליזה.
מאיר כהן: זכותו הבלעדית של מפכ"ל המשטרה שהוא ואנשיו נוגעים בזה יום יום כן לחוות דעה.
מאיר כהן: אנחנו לא צריכים רובוטים שיעמדו בראשי מוסדות כאלה ושידברו רק על מה שצריך.
מאיר כהן: אם הוא חושב שזה צריך לעלות לדיון ציבורי ולעשות fine tuning של כל השאלות האלה, זכותו הבלעדית לעשות את זה.
מאיר כהן: יש לנו איזושהי תחושה שכולם מעשנים.
מאיר כהן: מישהו בדק את זה?
<איתן גורני: אנחנו, יש לנו נתונים.
<איתן גורני: הרשות בדקה.
ניסן סלומינסקי: איתן, אתן לך לדבר עוד מעט.
מאיר כהן: האם מישהו יכול להגיד לי שמכלל הבוגרים אחרי צבא, על סטודנטים, לא סקר של 100 – 200 סטודנטים, האם באמת כצעקתה, האם הסיפור הזה כל כך נפוץ בציבור הישראלי שאין לנו ברירה אלא להכשיר את הדבר הזה?
מאיר כהן: אני חייב להגיד לכם שלמרות התנגדותי ללגליזציה של הסמים אני מוצא שבמערכת החינוך יש בעיה קשה מאוד.
מאיר כהן: אני יכול להעיד על זה כי 25 שנה ניהלתי בית-ספר והתמודדנו עם תופעות קשות של הרבה ילדים.
מאיר כהן: לא מעט, לא מעט.
מאיר כהן: אני רוצה לסכם את דבריי ולהגיד: היו זהירים, קודם כל, בהתנסחויות של "משנה תודעה".
מאיר כהן: תחשבו שהמדינה הזו - המעברים מסיטואציה לשנייה הם מאוד חדים.
מאיר כהן: אני חושב מה קורה בבוקר יום ראשון שאחרי בילוי של לילה שלם של עישון גראס ושתיית אלכוהול, החבר'ה שלנו חוזרים לצבא.
ניסן סלומינסקי: סליחה, רגע.
ניסן סלומינסקי: דב, דב.
ניסן סלומינסקי: רועי, תן לו.
דב חנין: אני לא רוצה שהגברת תקום, הכול בסדר.
דב חנין: אני יושב ליד שכנים מכובדים, הכול בסדר.
דב חנין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש,
<רונית הורוביץ: הזמינו אותי לוועדה, אין לי בעיה גם ללכת.
<רונית הורוביץ: אין לי שום בעיה.
ניסן סלומינסקי: גברתי, שבי כי הוא כבר מצא מקום.
ניסן סלומינסקי: אבל זכות ראשונית לחברי כנסת וזה הולך לפי זה, אין מה לעשות.
ניסן סלומינסקי: אחרים – אם יש מקום יושבים.
ניסן סלומינסקי: יש שורה שנייה.
ניסן סלומינסקי: גם מי שמוזמן כשהוא יבוא לדבר ודאי שהוא יישב ליד מיקרופון וידבר.
מאיר כהן: אני רוצה לסיים, אדוני היושב-ראש.
מאיר כהן: תחשבו על המעברים בין מצבים שהם, לצערי הגדול, בולטים מאוד במדינתנו.
מאיר כהן: יש לנו מעל ל-100,000 חיילים שביום ראשון כזה ואחר חוזרים מהבית לבסיס, ומה קורה אם במהלך מוצאי-שבת אפשר גם לשתות ואפשר גם לעשן מריחואנה ואפשר גם איזה ג'וינט בדרך, ולהגיע באמצע היום וישר להיכנס לפעילות מבצעית, ומה אנחנו נעשה כשאנחנו נתיר את זה באזרחות.
מאיר כהן: האם זה לא יגלוש לצבא?
מאיר כהן: יש אלף ואחת שאלות כאלה שצריך לדון עליהן כאן.
מאיר כהן: אבל אני מכבד גם את תמר וגם את עליזה.
מאיר כהן: אני חושב שזה בדיוק המקום לדון בסוגיות האלה.
מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.
ניסן סלומינסקי: אני שומע פיצול גדול מאוד באותה סיעה ואני מניח שזה קורה גם אצלנו.
ניסן סלומינסקי: זה בסדר גמור, אני שמח שהדיון הוא לגופו של עניין ולפי תפיסות עולם.
מאיר כהן: אנחנו בין ג'וינט לשני מתווכחים.
ניסן סלומינסקי: ניתן עכשיו לגופים שנמצאים פה ואחר כך לחברי כנסת שלא דיברו.
ניסן סלומינסקי: הראשון שידבר יהיה איתן, המנכ"ל בפועל של הרשות למלחמה בסמים.
ניסן סלומינסקי: אחר כך נבקש ממשרד הבריאות לדבר ואחר כך נראה.
ניסן סלומינסקי: עפר, ענת, דב חנין ונורית רשומים.
<איתן גורני: צהריים טובים לכולם.
<איתן גורני: כמנכ"ל בפועל של הרשות למלחמה בסמים יש לי הכבוד לעמוד בפניכם ולהביע את דעתה של הרשות בנושא החשוב הזה שבהחלט יש צורך לקיים בו דיון ויש רצון לקיים בו דיון, אבל אני רוצה להגיד את דבריי.
<איתן גורני: קודם כל, אנחנו ברשות תמהים מאוד על דבריו של המפכ"ל.
<איתן גורני: עבדכם הנאמן בעצמו היה שנים רבות בין הכחולים, ושם אני למדתי שתפקיד המשטרה הוא לאכוף את חוקי המדינה באשר הם, ואין זה מתפקידה לחפש דרכים על מנת לעקוף ולעשות מעקף לאותם חוקים.
<איתן גורני: למשטרה יש הרבה סמכויות, אבל בנושא הזה של סמים, כל מה שקשור בסמים בכלל ובתוכם גם הקנאביס, זאת לא סמכות ותפקיד המשטרה.
<איתן גורני: הנושא הזה הוא הרבה יותר רחב מאשר הנושא האכיפתי, ובנושא הזה יש תפקיד למשרד המשפטים ויש תפקיד למשרד הבריאות ולמשרד הרווחה, למשרד החינוך.
<איתן גורני: כל הגופים האלה הם שצריכים לדון וצריך להתחשב בכל דעותיהם.
<איתן גורני: על-פי החוק במדינת ישראל, על-פי חוק הרשות למלחמה בסמים, התשמ"ח, שהוא החוק שעל-פיו הרשות קיימת, הרשות היא הגוף המוסמך לכל הנושאים הקשורים בסמים, ואפרט.
<איתן גורני: סעיף 5א לחוק הרשות אומר:
<איתן גורני: הרשות תקבע מדיניות מניעה, טיפול, שיקום, ענישה ואכיפת חוק, בתחום השימוש לרעה בסמים כדי שזו תהיה בסיס לפעילותה ולפעילות ממשלה בנושא.
<איתן גורני: בסעיף השני שוב: תפקידי הרשות: לפעול למעקב אחרי אכיפת החוק וענישה בתחום השימוש לרעה והענישה - - -
תמר זנדברג: אתה רוצה לשלוח ששוטרים - - - ?
ניסן סלומינסקי: תמר, זה לא מכובד.
ניסן סלומינסקי: יש לו ארבע דקות והשעון כבר עובד.
ניסן סלומינסקי: בואו ניתן לו לנצל אותם.
<איתן גורני: אני לא רוצה כלום.
<איתן גורני: זה התפקיד שלנו, התפקיד של הרשות.
<איתן גורני: לכן, אנחנו הגורם המוסמך.
<איתן גורני: יש בארץ מיעוט, ואני מדגיש מיעוט, קולני מאוד, שכולל כמה עיתונאים ואנשי ציבור, ויש גם, עם כל הכבוד, כמה חברי כנסת, שתומכים בגישה של לגליזציה או אי-הפללה.
<איתן גורני: אבל רוב הציבור חושב אחרת, ואם תתנו אחרי זה למדען הראשי שלנו הוא יראה שבמשאלים ובבדיקות שנעשו על גורמים ניטרליים, לא אנחנו, רוב הציבור נכון להיום מתנגד ללגליזציה ומתנגד גם לכל מה שקוראים לו אי-הפללה.
מאיר כהן: זה שני דברים שונים.
<איתן גורני: מי שמדבר על אי-הפללה טוטלי, כמו שחברת הכנסת הצהירה כאן, בעצם כיבס את המילים, כמו שאתה, חבר הכנסת כהן, אמרת.
<איתן גורני: ברגע שאין ענישה ואין הפללה זה לגליזציה, תקראו לזה איך שאתם רוצים.
<איתן גורני: אבל זה לגליזציה, וללגליזציה או לקרוא לה בשם יותר יפה אי- הפללה כללי אנחנו, ולא רק אנחנו, ותשמעו כאן דעות של אחרים, מתנגדים.
<קריאה: - - -שהבת שלו - - -
ניסן סלומינסקי: סלח לי, אדוני.
ניסן סלומינסקי: זו פעם אחרונה שאתה מתערב.
ניסן סלומינסקי: אני באמת מבקש.
ניסן סלומינסקי: אשמח מאוד שתשמעו.
ניסן סלומינסקי: אם יהיה זמן אולי ניתן לכם לדבר.
ניסן סלומינסקי: עוד כניסה פנימה אני אאלץ להוציא אותך ואני לא רוצה את זה, אז אנא.
ניסן סלומינסקי: אדוני, בבקשה.
<איתן גורני: מי שאומר למריחואנה אין נזקים, למריחואנה יש נזקים, לקנאביס יש נזקים, וגם נזקים לא מבוטלים.
<איתן גורני: אני לא רוצה לדבר על הנושא, אבל יושבים איתנו כאן אנשים מרוב הקהילות הטיפוליות שנמצאות בארץ והם יגידו ויראו לכם שלקנאביס, למריחואנה, יש נזקים משלו, במיוחד הנזקים חמורים כשמדובר בנוער.
<איתן גורני: ומי שיגיד לי: טוב, לנוער אנחנו לא מתכוונים, ככל שמשתמשים בו גם מבוגרים, בדיוק כמו באלכוהול - אז אנחנו לא רוצים.
מאיר כהן: כשאתה אומר "בדיוק כמו באלכוהול", אתה כורת את הענף שעליו - - -
<איתן גורני: לא, לא.
<איתן גורני: מאיר, אנחנו גם הרשות למלחמה באלכוהול.
תמר זנדברג: אתם מתכוונים לקדם שינוי מדיניות החוקית של אלכוהול?
<איתן גורני: לא, אבל אנחנו פועלים - - -.
<איתן גורני: אנחנו איחרנו את הרכבת, אלכוהול זה מימי נח.
<איתן גורני: ניסו באמריקה, לא הצליחו.
ניסן סלומינסקי: איתן, סיים את הדברים.
תמר זנדברג: נו, אז?
ניסן סלומינסקי: תמר, תמר.
תמר זנדברג: זו היתה שאלת הבהרה: האם הם מתכוונים בממשלה לקדם מדיניות הפללה של אלכוהול, והתשובה היא לא.
ניסן סלומינסקי: תמר, הדיון לא יתקיים כך כי כל אחד יתחיל להעיר הערות.
<איתן גורני: אנחנו מתנגדים למדיניות של אי-ההפללה וקוראים לה - - -
ניסן סלומינסקי: איתן, אני מבקש ממך פעם שנייה.
ניסן סלומינסקי: מה שמקובל בוועדה - אתה לא עונה לאלה שדיברו בלי לקבל אישור.
<איתן גורני: בסדר, אני מסיים.
<איתן גורני: ראשית, אני אומר שיש נזק, במיוחד נזקים לבני נוער.
<איתן גורני: אשמח אם האנשים הנוגעים בדבר במשרד הבריאות וכולם ידברו על זה.
<איתן גורני: לבסוף, לאיזה חברה אנחנו שואפים?
<איתן גורני: איזה חברה?
ניסן סלומינסקי: ידידי, פעם שנייה ואחר כך אתה בחוץ.
ניסן סלומינסקי: אני מבקש עוד הפעם, אני לא אוהב לעשות את זה אבל נעשה את זה - העובדה שאני שומע אותך ואתה מדבר באמצע שמישהו מדבר בלי שקיבלת אישור.
<איתן גורני: אני חושב שאנחנו לא צריכים לשאוף או לבחור בחברה שהבילוי של ערבי שישי בבית או במועדון או במקום אחר יהיה בילוי של שימוש חופשי בקנאביס.
<איתן גורני: אני רואה את החברה שלנו אחרת, והנזקים בשימוש של סוף שבוע משפיעים אחר כך, ועל זה דיברו אחרים, שהנזקים לא נגמרים בשבת בערב או בשישי בערב.
<איתן גורני: תודה רבה.
<רונית הורוביץ: סליחה, אני יכולה לקבל את רשות הדיבור כי מוציאים אותי מכאן?
ניסן סלומינסקי: לא מוציאים אותך.
ניסן סלומינסקי: את יכולה לשבת מאחור וכשתהיה לך זכות דיבור תתקדמי קדימה.
ניסן סלומינסקי: אין מה לעשות.
<רונית הורוביץ: תודה, אני באתי נורא מרחוק.
<רונית הורוביץ: הזמינו אותי לפה.
ניסן סלומינסקי: אז מה הבעיה אם תשבי דקה מאחור.
ניסן סלומינסקי: מה הבעיה?
<רונית הורוביץ: לא, זו ממש בעיה כי לא מתנהגים כך.
ניסן סלומינסקי: לא מתנהגים כמו מה?
<רונית הורוביץ: אפשר להגיד מראש שאפשר לשבת מאחור.
<רונית הורוביץ: אי-אפשר להקים בן-אדם.
ניסן סלומינסקי: אבל זה מה שקורה כאן כל הזמן.
ניסן סלומינסקי: אולי את פעם ראשונה בכנסת כי הרבה פעמים אין ח"כים אז למה שלא יישבו?
ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה להתווכח.
<רונית הורוביץ: אני לא פעם ראשונה.
<רונית הורוביץ: האם אני יכולה לדבר וללכת?
<רונית הורוביץ: באתי מרחוק.
ניסן סלומינסקי: הפוך, אשמח מאוד אם תשבי מאחור.
ניסן סלומינסקי: יגיע תורך, כי אני לא יודע אפילו מי את, ותדברי בכבוד, מה שנקרא.
ניסן סלומינסקי: תשבי ליד מיקרופון ותוכלי לדבר.
ניסן סלומינסקי: קיבלנו את הרעיון של אחד אחד.
ניסן סלומינסקי: עפר, בבקשה.
ניסן סלומינסקי: אחר כך משרד הבריאות.
עפר שלח: יעניינו אותי מאוד הנתונים של המשטרה לגבי האכיפה, כי התחושה היא, לפחות וזה גם עולה, שהמפכ"ל אמר באופן פורמלי או בחוץ את מה שקורה בפועל, שבסופו של דבר יש סוג של אי-אכיפה או אכיפה סלקטיבית, אבל שבסופו של דבר המפכ"ל, ואם זו היתה הכוונה אז את זה בהחלט צריך לשבח, הוציא את הדברים אל האור, ובסך הכול אוורר אותם בחוץ.
עפר שלח: אני רוצה באמת להשוות את הסוגיה הזו לסוגיית האלכוהול.
עפר שלח: אני בעד לגליזציה למרות שאני בעצמי לא מעשן וגם לא אעשן אם תהיה לגליזציה.
עפר שלח: אני לא מעשן לא בגלל שזה לא חוקי, לא מעשן כי זה לא מעניין אותי, אבל זה ענייני האישי.
תמר זנדברג: לא תהיה חובה לעשן.
עפר שלח: לא תהיה חובה, אני שמח.
עפר שלח: סיפור האלכוהול הוא סיפור שההקבלה שלו היא הקבלה מאוד מאוד חשובה.
עפר שלח: אנחנו יודעים מה היו התוצאות במדינות אחרות כשהיתה מדיניות יובש, אני לא צריך לגעת בזה.
עפר שלח: היו בזה סממנים שלא קיימים היום פה מפני שהסמים לא חוקיים, אבל כן החיבור של זה לעולם תחתון ולפעילות חוקית, וכן הלאה הלאה.
עפר שלח: בסופו של דבר, זו סוגיה שהיא גזרה שהציבור פשוט לא יכול לעמוד בה.
עפר שלח: השאלה האם הציבור יכול לעמוד או לא יכול לעמוד באי-לגליזציה של סמים היא פתוחה, אני בהחלט חושב.
עפר שלח: אבל יש עוד דבר באלכוהול, אפרופו אזכור של בני נוער.
עפר שלח: בני נוער שותים היום הרבה יותר ממה שהם שתו כשאני הייתי צעיר, הרבה יותר.
עפר שלח: זו תופעה שהיא בעיניי יותר חמורה מעישון הסמים, יותר מזיקה מעישון הסמים, הרבה יותר בעייתית.
עפר שלח: אבל דבר אחד אני רואה – שכשהכניסו להם לראש את: "אם שותים לא נוהגים", אז הם שותים ולא נוהגים.
עפר שלח: וכשהילדים שלי מגיל מסוים התחילו - - -
עליזה לביא: על סמך מה אתה אומר את זה שהם שותים - - -?
ניסן סלומינסקי: עליזה, עליזה.
עפר שלח: אני אומר לך, מפני שאני רואה רוטינה שמתקיימת אצל הילדים שלי בחבורה שלהם שלא התקיימה כשאני הייתי, ואני אומר את זה כאן.
עליזה לביא: כי שתו פחות.
ניסן סלומינסקי: עליזה, אני מבקש.
עפר שלח: אבל כששתו נהגו, כולל היושב מולך, בימים שעוד לא היתה לי חסינות.
עפר שלח: לעומת זאת, כשהילדים שלי יוצאים זה באופן מאוד מאוד מסודר.
עפר שלח: הם גם ילדים יותר מסודרים ממה שאני הייתי בגילם.
עפר שלח: הדבר הזה מאוד קיים: אני היום יוצא ואני שותה והיום אני נוהג ואני לא שותה.
עפר שלח: כמובן שאנחנו צריכים בדבר הזה להילחם.
עפר שלח: עוד דבר, כשהמשטרה איננה נדרשת לאכוף את עצם הפעולה היא עובדת יותר ביעילות בלאכוף את התוצאה הבלתי רצויה שאנחנו רוצים לה.
עפר שלח: המשטרה בסוגיית השתייה ונהיגה - יכול להיות שהיא צריכה יותר משאבים, תמיד צריך יותר – אבל היא ממוקדת בזה.
עפר שלח: הדבר הזה יוצר הרתעה.
עפר שלח: אנשים חוששים לשתות ולנהוג כי הם יודעים שיש ינשופים בדרכים, ואת המשמעות של זה מבחינת ההרתעה ומבחינת העונש שהם יקבלו.
עפר שלח: זה מאפשר למשטרה, בסופו של דבר, להתמקד בדברים ובסימפטומים שהם חשובים וזה בלי קשר לדיון שהוא דיון חשוב בעיניי בסוגיה איזה חברה אנחנו רוצים, וכן הלאה – האם אנחנו רוצים שזה יהיה או לא.
עפר שלח: אני רוצה להגיד עוד שני דברים: ראשית, מה שמגונה בעיניי זה הניסיון לעשות לגליזציה בדרך האחורית דרך סוגיית הקנאביס הרפואי.
עפר שלח: הייתי עד לזה בכנסת הקודמת מפני ששרת הבריאות היתה מהמפלגה שלי.
עפר שלח: היא דיברה איתי על זה הרבה והייתי עד ללחץ האדיר שהופעל עליה, וזה מתקשר לדבר השני שאני רוצה לומר.