GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עליזה לביא: הרי אני מזכירה לכם, שהבג"ץ שהייתי שותפה לו לגבי רשמי נישואין, שרשמי נישואין שלכם שמקבלים כסף ממדינת ישראל לא הכירו בתעודות ההמרה של צבא ההגנה לישראל בכל מה שקשור לגרים.
עליזה לביא: אז אנחנו רואים אנשים שלקחו דרור לעצמם, ואני מזכירה לכם שעדיין קיימים במדינת ישראל רשמי נישואין שלא מוכנים לרשום גרים.
עליזה לביא: ולנו יש את האופציה ללכת ולשלוח אותם לרשמי נישואין שכן רושמים.
עליזה לביא: אז דיברת, אדוני היושב-ראש על תועלת, דיברת מה בעצם המשמעות ומה הנפקא מינה של כל העניין הזה.
עליזה לביא: ואנחנו רואים, עם אותה דוגמה של חוף-השרון או אני לא רוצה כרגע במקומות נוספים, כי הם לא מסודרים אצלי, שאנחנו רואים מאור פנים ואנחנו רואים רגישות ואנחנו רואים אהבת ישראל, ואנחנו מבינים אנשים שרואים את מצוקת הדור ואת קיבוץ נס הגלויות שקורה לנו כאן יום-יום שעה-שעה.
עליזה לביא: הלוואי שכל האנשים בבירוקרטיה הדתית היו רואים את זה נר לרגלם, אז לא היה לנו דיון כאן.
עליזה לביא: אבל אנחנו לא מדברים על נושא הלכתי.
עליזה לביא: הנושא של תעודת רווקות הוא לא נושא הלכתי, חברים, הוא לא נושא הלכתי.
<יצחק רלב"ג: לא הבנת מה שדיברתי.
עליזה לביא: סליחה, רגע, הקשר בין מקום מגורים להוצאה של תעודת רווקות הוא לא נושא הלכתי.
עליזה לביא: לכן שאלתי וביקשתי שאלת הבהרה תוך כדי הדברים של הרב.
עליזה לביא: ברור שצריך להוציא תעודת רווקות – בוודאי.
עליזה לביא: אבל אם הרב יסביר אם יש קשר הלכתי.
עליזה לביא: הרי אנחנו מדברים על תקופה של קהילות בישראל, כשגרנו בקהילות והרב הכיר את באי העיירה, הקהילה, הקבוצה, והיה קשר אישי, הכירו – אני מסכימה עם הרב.
<יצחק רלב"ג: אסביר לך.
עליזה לביא: אז, אדוני, ביקשתי הבהרה, היושב-ראש לא נתן, כרגע רשות הדיבור אצלי.
עליזה לביא: ביקשתי, אז אשמח כמובן לקבל תשובה.
עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, אם היה איזשהו קשר הלכתי בין הדברים – הלוואי, הייתי לומדת ורואה.
עליזה לביא: אבל אני רואה חוק של מדינת ישראל, שבא דווקא מתוך המקום הזה – כן, אנחנו רואים, כשיש תחרות אז גם יש שינוי, אז גם יש הבנה, אז גם יש רגישות.
עליזה לביא: אפשר לקחת את הנושא הזה, ויושב לימיני יושב-ראש ועדת הכספים שיש לי הערכה רבה כלפיו, אבל הדיון הוא לא כלכלי, הדיון הוא לא כספי.
עליזה לביא: כל הנושא הזה לבוא ולפתוח בא מתוך המקום של המצוקה הגדולה בדורנו.
עליזה לביא: ואנחנו רואים את זה.
עליזה לביא: אז אפשר לחייך, אבל אפשר גם לבוא ולתת מענה.
עליזה לביא: והחוק הזה, והמקום הזה, ואשמח מאוד לקבל נתונים, כי אני יודעת שיש אנשים שאם לא הייתה את החלופה לא היו מתחתנים באמצעות הרבנות הראשית, ואתם יודעים את זה.
עליזה לביא: תראו את המספרים הגדולים שהולכים ובורחים מהרבנות הראשית.
<יצחק רלב"ג: זה שקר.
עליזה לביא: זה לא שקר, אדוני.
עליזה לביא: לא אמרתי על הדברים שלך, אני מבקשת שלא תגיד על הדברים שלי, אדוני הרב.
עליזה לביא: עם כל הכבוד.
ניסן סלומינסקי: לא לא, רבותי.
עליזה לביא: ואנחנו רואים שגם רבנים היום מחתנים שלא באמצעות הרבנות הראשית.
עליזה לביא: הרי אני רוצה להזכיר לכם שבתוך החוק הזה גם פעם ראשונה שמשתמשים בעניין הזה של חוק פלילי כנגד רבנים שמשיאים ועדים.
עליזה לביא: והרי הנושא הזה הולך וגדל.
עליזה לביא: הוא הולך וגדל דווקא בגלל הכשל הבירוקרטי.
<חזקיהו סאמין: יש לכם נתונים?
עליזה לביא: אז בואו נזכור למה התכנסנו לכאן.
עליזה לביא: ואנחנו לא משני צדי המתרס.
עליזה לביא: להיפך, אני חוזרת על הרישא של הדברים: באתי כדי לחזק את הרבנות הראשית.
ניסן סלומינסקי: אוקיי, תודה.
ניסן סלומינסקי: ר' משה.
ניסן סלומינסקי: אני מבקש שכל אחד יקצר, לפני שאני מפעיל.
משה גפני: אני אקצר, כמובן.
משה גפני: אני מודה לחבר הכנסת רועי, שאפשר לי לפניו, אני פשוט באמצע דיון בוועדת הכספים.
ניסן סלומינסקי: לא, הם ביקשו שאתן לך אחרון לדבר, ההיפך.
עליזה לביא: זה יושב-ראש ותיק, אתה יודע.
משה גפני: אני רוצה לברך אותך.
משה גפני: ועדת החוקה היא ועדה מאוד מאוד חשובה, ואני מאחל לך הצלחה, דווקא עכשיו בנסיבות האלה עם היושב-ראש הקודם שנפטר, שאנחנו משתתפים בצערה של המשפחה.
משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני דווקא רוצה לדבר על הכסף.
משה גפני: אני לא רוצה לדבר על המהות, המהות לא רלוונטית, מכיוון שאנחנו לא דנים על החוק.
משה גפני: כשדנו על החוק, דיברנו עליו.
משה גפני: יש לי סדרה של נושאים ממשרדי ממשלה שאני מקבל תלונות יום-יום במשרד הפנים ובמשרד הקליטה ובכל משרד, עם בירוקרטיה נוראה, עם החמצת פנים שאי-אפשר לתאר אותה.
משה גפני: הייתי יכול להביא פה לשכות שלמות של משרדי ממשלה.
משה גפני: לא שמעתי שמישהו אומר: מאור פנים ואהבת ישראל וכל הדברים האלה.
משה גפני: אני דרך אגב מכיר כאלה ברבנות ובמועצות הדתיות שהם אנשים מאירי פנים.
משה גפני: ואני מכיר כאלה שהייתי מעיף אותם לכל הרוחות בגלל שהם לא שווים שום דבר, כמו בכל משרד ממשלתי.
משה גפני: הבעיה שמדברים על הבירוקרטיה הזאת מכיוון שיש שאלה גדולה, האם צריך את שירותי הדת במדינת ישראל?
משה גפני: ומכאן מתחיל העניין.
משה גפני: אבל זה לא נושא הדיון מבחינתי.
משה גפני: מבחינתי יש דבר חמור שאי-אפשר פשוט לתאר אותו בשום גורם אחר.
משה גפני: פניתי לסגן השר הרב בן-דהן בשאילתה במליאת הכנסת ואמרתי שבחיפה – וזה לא רק שם, אבל שמה הייתה דוגמה של רבני "צהר", שהם רושמים לנישואין.
משה גפני: ואני לא מדבר על תעודת רווקות, לא נכנס לדיון הזה בכלל, שיש כאלה שעזבו את הרבנות, לא עזבו את הרבנות, אני לא נכנס בכלל לשאלה הזאת.
משה גפני: המציאות הזאת שבה רושמים לנישואין שלא במשרדי הרבנות הראשית, שלא במשרדי המועצה הדתית, גובים כסף, שזה עבירה על החוק, שלו זה היה קורה במשרד אחר או שזה היה בתהליך הפוך, שזה היה רבנים חרדים שהיו עושים את זה, מזמן חלק מהם היו יושבים מאחורי סורג ובריח.
משה גפני: הרי מה המשמעות של העניין?
משה גפני: מי התיר לגבות מזוג צעיר, מי התיר לו לגבות 700 שקל אגרה?
משה גפני: מי התיר?
עליזה לביא: רגע, אבל חרדים מתחתנים בתוך עצמם, יש לכם את המערכות שלכם.
ניסן סלומינסקי: לא, עליזה, בבקשה.
משה גפני: אתה יודע מה, אני לא רוצה להאריך.
משה גפני: הייתי במודיעין, הייתי בפאנל, עם הרב – הרב שלכם מהציונות הדתית, שנמצא בפייסבוק תמיד – הרב נבון, והייתה שם אישה מהציונות הדתית, בחורה, ואמרה שאני מייצג אותה יותר מאשר הרב נבון.
משה גפני: בגלל שאני רוצה את הרבנות הראשית במדינת ישראל הממלכתית.
משה גפני: לא מעניין אותי לא הבד"צים החרדים, לא מעניין אותי שום דבר, אני רוצה את הרבנות הראשית.
משה גפני: אתם פשוט סטיתם מהדרך של הרב קוק.
משה גפני: אתם הולכים לבתים פרטיים, למשרדים פרטיים, עוד מעט לא תגידו הלל ביום העצמאות, רק אנחנו נתחיל להגיד.
עליזה לביא: הלוואי.
עליזה לביא: אם זאת ההצהרה שלך פה היום, אתם תתחילו להגיד הלל ביום העצמאות?
משה גפני: אם את תרדי מהחוק הלא חשוב מה, נדבר על הלל.
ניסן סלומינסקי: רגע, רבותי.
משה גפני: על כל פנים, אדוני היושב-ראש, הרי מה אני אומר?
משה גפני: מה אמרתי בחוק ומה אני אומר עכשיו?
משה גפני: אני אומר: יש רבנות ממלכתית במדינת ישראל – רבנות, על זה בנויה הציונות הדתית.
משה גפני: מה עליזה לביא רוצה?
משה גפני: ככה היא אומרת, לא בדקתי את זה עד הסוף, אבל היא רוצה שבמדינת ישראל תהיה רבנות ממלכתית, וכולם יהיו יחד, אהבת ישראל, כל הזמן היא מדברת על אהבת ישראל.
עליזה לביא: גם אתה מדבר על אהבת ישראל.
ניסן סלומינסקי: עליזה, בבקשה.
משה גפני: מה אני מבקש?
משה גפני: אני מבקש שתהיה רבנות ממלכתית, ששם ירשמו לנישואין.
משה גפני: ולא שיבוא מישהו ויגיד: אני חושב שהדרכון במדינת ישראל שמוציאים הוא לא טוב, אני פותח לי במשרד פרטי, בבית קפה או בבית הכנסת, ושמה אני מתחיל להנפיק דרכונים.
עליזה לביא: איפה הציבור שלך נרשם?
ניסן סלומינסקי: לא, עליזה, תני לו בבקשה לסיים.
משה גפני: הציבור החרדי חייב להירשם – חייב להירשם – ברבנות המקומית, ברבנות הממלכתית.
משה גפני: אתם פשוט סוטים מהדרך.
משה גפני: אבל אני לא מדבר על הסוטים מהדרך, אתם סוטים מהדרך זה ברור.
משה גפני: אתם עוד מעט לא תגידו הלל ביום העצמאות – זה גם ברור.
משה גפני: לא זה נושא הדיון.
משה גפני: נושא הדיון הוא איך יכול משרד ממשלתי - - -
עליזה לביא: קודם תתגייסו לצבא.
ניסן סלומינסקי: עליזה, באמת, נו.
משה גפני: הלל כבר לא יעזור לי.
משה גפני: המשמעות של העניין, שיושב משרד ממשלתי ויושבת ועדה מכובדת של הכנסת, שומעת שיש עבירה על החוק: גובים כסף, לא יודעים לאן זה הולך, אולי לכיסים פרטיים, מי יודע לאן זה הולך, לא רושמים במקום שבו על-פי החוק צריך לרשום, רושמים לנישואין במשרד פרטי.
משה גפני: ואין פוצה פה ומצפצף, מתחילים לדון פה במין דבר כזה יפה ואומרים: ילך לצבא.
משה גפני: איזה מין שטויות אלה?
משה גפני: צריך לפנות ליועץ המשפטי לממשלה.
משה גפני: אני במקומך, אדוני היושב-ראש, אם המשרד לא עושה את זה, הייתי פונה ליועץ המשפטי לממשלה.
משה גפני: יש פה גניבה, עבירה על החוק, אנחנו לא יודעים לאן הולך הכסף.
משה גפני: אני הולך לדון על העיוורים עכשיו.
ניסן סלומינסקי: רק רגע, ר' משה, שנייה, אני רוצה, מאחר שפנית אלי, אז האמת היא שלפני ש"צהר" קמה, היה לי רצון, מאחר שיש לי, אתה יודע, משפחה, גם בגור וגם בעוד מקומות, בדקתי.
ניסן סלומינסקי: אז התברר לי שגם "שארית ישראל" רושמת בבני-ברק.
משה גפני: תסגור.
משה גפני: סגור את "שארית ישראל".
עליזה לביא: ומה עם הבד"ץ?
משה גפני: הם רושמים במועצה הדתית בבני-ברק.
עליזה לביא: לסגור את "שארית ישראל"?
ניסן סלומינסקי: רגע, שנייה.
ניסן סלומינסקי: אז למה צריכים את "שארית ישראל" אם הם רושמים במועצה?
משה גפני: אז שירשמו.
משה גפני: לא תוציא אותי מהממלכתיות שלי.
משה גפני: לסגור.
ניסן סלומינסקי: עליזה, אל תעזרי לי, בבקשה.
משה גפני: תסגרי את "צהר"?
משה גפני: למה את לא עונה?
עליזה לביא: אם יינתן - - -
ניסן סלומינסקי: ר' משה, יש לי גם נושא של בעלז, גור ומקומות כאלה.
ניסן סלומינסקי: לא, אני אומר, זה עוד היה לפני "צהר".
משה גפני: גור אין, בעלז יש.
ניסן סלומינסקי: בעלז אני בטוח שיש.
משה גפני: גור אין.
ניסן סלומינסקי: המשפחה שלי, אתה יודע, בגור גם כן.
משה גפני: אז תבדוק שוב.
ניסן סלומינסקי: לכן אני אומר שהנושא הזה, אני מסכים אתך שהוא בעייתי מאוד.
משה גפני: תפנה על כולם.
ניסן סלומינסקי: אז אם היו עושים סדר אצל כולם - - -
משה גפני: על כולם, על כולם, על כולם.
משה גפני: על כולם.
משה גפני: אני ממלכתי – על כולם.
ניסן סלומינסקי: אני אבל לא יכול לפנות ליועץ המשפטי נגד בעלז או נגד גור.
ניסן סלומינסקי: אני לא יכול.
עליזה לביא: כולל הלל ביום העצמאות.
משה גפני: כן, תפנה.
משה גפני: תפנה.
משה גפני: בוא, עם כל הכבוד.
ניסן סלומינסקי: טוב, אוקיי, תודה.
משה גפני: רועי, תודה רבה.
ניסן סלומינסקי: רועי.
יואב בן צור: אדבר לפניו, הוא ויתר לי.
יואב בן צור: רבותי, קודם כול, אני מסכים לדבריו של חברי הרב גפני, בתור ראש מועצה דתית לשעבר, יש מקומות שיש שירות מצוין ויש מקומות שהשירות הוא פחות טוב.
יואב בן צור: שוב, כמו שאמרנו, זה תלוי באדם שמקבל את האנשים, יש אדם שמסביר פנים ויש אדם שפחות מסביר פנים.
יואב בן צור: זה גם תלוי איך הוא קם בבוקר, כמו אצל השופטים.
יואב בן צור: אתה יכול לדעת לפי פסק-הדין שאתה מקבל איך השופט קם בבוקר לפעמים.
יואב בן צור: נכון, גב' סויד?
רויטל סויד: לגמרי.
יואב בן צור: יפה.
יואב בן צור: ולכן אני אומר: הטענה היא לא טענה.
יואב בן צור: למה מהשירות הדתי דורשים איזושהי פריבילגיית יתר בקבלת האנשים, ואם מישהו באיזשהו מקום נפגע קצת - - -
ניסן סלומינסקי: זה התורה דורשת.
ניסן סלומינסקי: ההיפך, אני שמח שדורשים ומצפים מאתנו, ואנחנו צריכים לתת את זה יתר על כולם.
יואב בן צור: בהחלט.
יואב בן צור: אנחנו צריכים להתעלות.
ניסן סלומינסקי: כי זו הדרישה של תורתנו, וזה בסדר גמור, לאָהֵב את התורה.
יואב בן צור: אבל עדיין בהרבה מקומות יש מקומות כאלה ואחרים: הנגישות, המקומות, המשרדים לא תמיד כל כך מתאימים.
יואב בן צור: אני שמח שבזמן האחרון יש קצת התפתחות בנושא הזה, שמנגישים את מחלקות הנישואין, שיהיו הרבה יותר נוחות לקבלת אנשים.
יואב בן צור: אבל מעבר לדברים הללו, כמו ששמענו פה וכמו שאנחנו אומרים, קודם כול הכספים שמתקבלים באמת, שאין לנו ידיעה לאן הם הולכים, מה עושים איתם, באיזו דרך מקבלים אותם, זה ממש גורם נזק כבד לתקציב המדינה ולקופות המועצות הדתיות, שבעצם התפקיד שלהם הוא לשפר את השירות כל הזמן, וחלק מהכספים האלה גם הולכים לטובת הדברים הללו.
יואב בן צור: הדבר השני, צריך לבדוק, הנוהל של הרבנות הראשית, שנקבע זה משכבר, כמו ששמענו מהרב רלב"ג, האם באמת הוא מיושם בזמן שהאנשים האלה רושמים את הנישואין?
יואב בן צור: ולא בטוח.
יואב בן צור: אנחנו לגמרי לא בטוחים שמיישמים את כל הנוהל של הרבנות הראשית.
יואב בן צור: אם מישהו לא אכפת לו עם מי הילדים שלו מתחתנים, אם יש בירור יהדות מסודר, אם יש אדם רווק באמת, ואם זה לא מישהו שעשה איזשהו תרגיל כזה ואחר, שהוא יכול לעשות בהרבה מקומות, גם במועצה הדתית, אבל הרבה יותר קשה כשהוא מגיע למשרדי המועצה הדתית וחוקרים אותו.
יואב בן צור: אז אם לגברת כזאת או גברת אחרת לא אכפת שבניה ובנותיה יתחתנו בסגנון הזה, אז היא בכלל לא צריכה לא רבנות ולא שום דבר.
יואב בן צור: מה, בשביל הטקס, בשביל הפורמליות, בשביל היופי?
יואל רזבוזוב: אבל יש כפייה.
יואל רזבוזוב: אתם מחייבים, וגם 700 ש"ח.
יואל רזבוזוב: יש גם תשלום וגם כפייה.
יואב בן צור: לא, אף אחד לא מחייב.
יואב בן צור: אתה יכול להתחתן בנישואין אזרחיים.
ניסן סלומינסקי: דקה, יש לך זכות דיבור, רשמתי אותך.
יואל רזבוזוב: אז תנו לנו להחליט.
ניסן סלומינסקי: תראה, רשמתי אותך בזכות דיבור.
<קריאה: לא, הוא צודק.
ניסן סלומינסקי: לא, הוא ידבר עוד מעט.
<קריאה: מה השאלה בכלל, בוודאי שהוא צודק.
ניסן סלומינסקי: חבר'ה, אי-אפשר.
ניסן סלומינסקי: חבר כנסת שמדבר, לא יכולים להפריע לו.
יואב בן צור: ולכן אני חושב, ואני מקווה שגם החוק הזה ישונה בקרוב, אבל בכל אופן - - -
יעל גרמן: איזה חוק?
יואב בן צור: החוק הזה שעכשיו אנחנו דנים עליו.
יעל גרמן: נו, אז יצא המרצע מהשק: אתה רוצה לבטל את החוק.
ניסן סלומינסקי: יעל.
עליזה לביא: על זה הדיון, אתה רוצה לבטל את החוק?
יואב בן צור: זה ממש לא הדיון.
ניסן סלומינסקי: חבר'ה, זה לא הדיון כרגע, אנחנו דנים על החוק, אם הוא מתממש, נקודה.
ניסן סלומינסקי: והגדרתי את זה בהתחלה.
יעל גרמן: אבל אמרת במפורש שלא רוצים אותו.
ניסן סלומינסקי: זה שמישהו רוצה לבטל או לא, זה משהו אחר.
עליזה לביא: לא, תראה, מה זה מישהו?
עליזה לביא: גם בהסכמים קואליציוניים דרשו להכניס את ביטול "חוק צהר".
יעל גרמן: אבל זו הדרך.
יואב בן צור: כן, אבל זה לא הדיון.
ניסן סלומינסקי: זה לא קשור כרגע.
יעל גרמן: כבוד היושב-ראש, זו הדרך.
יעל גרמן: הדרך היא במתינות, בהדרגה.
יואב בן צור: בכל מקרה, החוק לא דיבר על תעודות רווקות.
עליזה לביא: למה, אדוני?
עליזה לביא: בוא נקרא את החוק.
יואב בן צור: בוודאי שתעודות רווקות, עד שלא תהיה מערכת ממוחשבת מסודרת, שכל מועצה דתית תוכל לקבל את כל מה הפרטים שהיא צריכה לקבל, לא יכולים להוציא תעודות רווקות במקומות אחרים.
יואב בן צור: ואני מקווה שכך יהיה, וכדי שעם ישראל יהיה עם ישראל טהור ולא מתבולל.
ניסן סלומינסקי: יישר כוח.
רועי פולקמן: אמירה דרמטית בסוף, יואב.
רועי פולקמן: אני חושב שאנחנו צריכים קצת להוריד את זה לפרקטיקה.
רועי פולקמן: אני עוסק רבות בנושא איכות השירות הציבורי בישראל בשנים האחרונות ובנושא מדדים.
רועי פולקמן: ואני חושב שהדיון, עם כל הכבוד, הוא לא על מהויות גדולות של תפיסת ההלכה והתבוללותו של עם ישראל – לא, אלא על משרד ממשלתי שנותן שירות, שצריך לעמוד ביעדי שירות.
רועי פולקמן: ושבכל מקום שבו אפשר לפשט ולייעל את השירות, ואמר יפה הרב גפני, אני חושב שהוא צודק, בכל מקום, הציפייה את אותו דבר בכל משרד ממשלתי.
רועי פולקמן: יש תוכנית ממשלתית עכשיו לצמצום רגולציה בכל משרדי הממשלה, גם בנושאים האלה.
רועי פולקמן: אני, דרך אגב, מתעסק בשורה של משרדים אחרים שהנושא הוא צמצום הבירוקרטיה.
רועי פולקמן: עכשיו, אני לא רואה שום הצדקה בירוקרטית, ואני עוזב לחלוטין את השיח המהותי – זה צריך לקרות דרך הרבנות הראשית, וברור גם היום מה ש"צהר" עושה זה מילוי טפסים, חברים, בואו לא נתבלבל.
רועי פולקמן: גם כאן זה נעשה, הרישום קורה במשרדי הרבנות.
רועי פולקמן: זה לא נרשם בקפריסין.
רועי פולקמן: כל מה שקורה היום זה שאומרים: חברים, למלא טפסים, לעשות את זה בשעות מאוחרות יותר, מבחינתי שיהיה קפה ועוגות במשרד, שיהיה נעים, על הכיפאק.
רועי פולקמן: אז לכן העניין כאן הוא שיפור שירות.
רועי פולקמן: ויש כאן הרבה דברים מהותיים שצריכים לקרות: קודם כול, מהמעט שהסתכלתי על מדדי השירות של הרבנות הראשית, אתם לא עומדים ביעדים שהוצבו גם בתוכניות העבודה הממשלתיות.
רועי פולקמן: יש ספר תוכניות עבודה ממשלתיות.
רועי פולקמן: אתם צריכים להגדיר יעדים: כמה זמן?
רועי פולקמן: מה איכות השירות שצריכה להתקבל?
רועי פולקמן: במקביל, כמו שאתם מדברים על ההתניה במערכות המחשב, תציבו יעדים ברורים: כמה זמן ממתינים?
רועי פולקמן: מה שעות הפעילות?
רועי פולקמן: כמה זמן לוקח למשרד של הרבנות וכו'?.
רועי פולקמן: שביעות רצון – תעשו סקרי שביעות רצון אצל הלקוחות שלכם.
רועי פולקמן: זה קורה בכל משרדי הממשלה, תתכבדו ותעשו את זה.
רועי פולקמן: ואז נראה, יכול להיות, וזו המלצתי בשיח הציבורי, תייתרו את הצורך.
רועי פולקמן: ואני רוצה להגיד לכם שאשמח להגיד ל"צהר": לא צריך אתכם.
רועי פולקמן: תייתרו את "צהר".
רועי פולקמן: אבל הדרך לייתר את "צהר" וכל גורם אחר שרוצה לשפר את השירות, זה לא בלהגיד: חבר'ה, נחסום אותו – תיכף אגיד מילה, ואסיים בזה, בנושא המחשב – תייתרו.
רועי פולקמן: תפרסמו אמנת שירות, תראו שאתם עומדים בה, תעשו סקרי שביעות רצון, תראו שאתם עומדים בהם.
רועי פולקמן: אני אומר לכם: אתמוך בסגירת כל שירות אחר.
רועי פולקמן: זה דיון על איכות שירות, לא על שום דבר אחר.
רועי פולקמן: דרך אגב, תבטלו גם את האגרות.
רועי פולקמן: גם מה שאני יודע על "צהר", ואשמח, אם הרב גפני יש לו נתונים אחרים, "צהר" לא גובים סכומים לא חוקיים, הסכומים האלה עוברים אל המועצה הדתית, הם נגבים.
<ארז מלול: - - -
רועי פולקמן: אני אומר לכם: זה מה שאני יודע, אתם מוזמנים לבדוק את זה.
רועי פולקמן: דבר אחרון על מערכות המחשב.
<ארז מלול: בשוהם אין מועצה דתית.
<ארז מלול: תבדוק את הנתונים.
ניסן סלומינסקי: רבותי, עוד מעט נשמע גם את אנשי "צהר".
רועי פולקמן: אני מכיר את הנתונים.
רועי פולקמן: משפט אחרון לעניין של מערכות המחשב.
רועי פולקמן: למיטב הבנתי, החוק בספטמבר 2013 יצא לדרך, ושנתיים ימים עברו.
רועי פולקמן: ואני קצת מכיר פיתוח מערכות מחשב.
רועי פולקמן: במקרה אתמול ישבתי עם הגורם האחראי על פיתוח מערכות המחשב במשרד ראש הממשלה, ועם כל הכבוד, זה לא צריך לקחת שנתיים.
רועי פולקמן: ה-45,000,000 שכבודו ציין זה תוכנית מחשוב כללית.
<חזקיהו סאמין: כללית, נכון.
רועי פולקמן: בסדר.
רועי פולקמן: אבל כדי לפתור את בעיית תיאום תעודות רווקות, עם כל הכבוד, אם הייתם רוצים שזה יתקדם, אפשר גם בחצי שנה לקדם את זה.
רועי פולקמן: אם הבעיה היא תקציבית, בוא נדון בה.
רועי פולקמן: יש ועדת כספים, תגידו מה החסם, אני לא מכיר שזו הבעיה.
רועי פולקמן: לא צריך לקחת שנתיים.
רועי פולקמן: שימו יעד, תגידו: חברים, החוק ממשיך להתקדם, יש פה איזה דיון מעקב.
רועי פולקמן: המלצתי: תגדירו.
רועי פולקמן: אתה אומר שיש פיילוט, אני מאוד שמח לשמוע את זה.
רועי פולקמן: בוא נגדיר שיש לנו עוד חצי שנה מהיום, המערכת עובדת, במקביל משמרים את המצב, נעשה כאן דיון מעקב בעוד חצי שנה.
רועי פולקמן: זו המלצתי.
רועי פולקמן: אני מכבד, צריך לעשות מעקב, לא צריכה להיות הפקרות ברישום נישואין במדינת ישראל, שלא תהיה אי הבנה.
רועי פולקמן: אני מציע לאדוני היושב-ראש לקבוע כאן דיון מעקב בעוד חצי שנה, נקבל דיווח הן על דיווחי איכות השירות, ואני מאוד אשמח שתוצג כאן איכות השירות שנמצאת ברבנות הראשית בנושא רישום נישואין, סקרי שביעות רצון וכו'.
רועי פולקמן: נתמוך בשיפור השירות ברבנות הראשית כדי לייתר את פעילות הארגונים כמו "צהר".
רועי פולקמן: ונעקוב אחרי יישומה של מערכת המחשב, ונראה שאפשר ליישם את רוח החוק.
רועי פולקמן: רוח החוק היא לייצר שיפור שירות.
רועי פולקמן: בוא ניצמד אל רוח החוק, נעזור לרבנות הראשית לעמוד ברוח החוק.
רועי פולקמן: ואני מכבד את הבעיה, עוד חצי שנה ניפגש כאן ונעשה את זה.
רועי פולקמן: זו הצעתי לכבוד היושב-ראש.
ניסן סלומינסקי: יואל.
יואל רזבוזוב: טוב, אז אנחנו מדברים כאן על דיון מעקב.
יואל רזבוזוב: שמעתי את חבר הכנסת בן צור אומר: לפני שמבטלים את החוק.
יואל רזבוזוב: אז כבר היה צריך אולי לעשות כמה דיונים.
יואל רזבוזוב: עכשיו, אני לא מקבל את האמירה הזאת.
יואל רזבוזוב: הייתי יושב-ראש ועדת העלייה והקליטה, קיבלתי המון המון ביקורת בנושאים הללו.
יואל רזבוזוב: ואני חושב שלהגיד שמערכת המחשוב עדיין לא קיימת – זה אומר שמנסים למסמס.
יואל רזבוזוב: ממסמסים את החוק על-ידי כך שטוענים לגבי מערכת המחשוב.
יואל רזבוזוב: אני חושב שאנחנו חיים במדינה מתוקנת, אנחנו בשנת 2015.
יואל רזבוזוב: לא חושב שבמדינת ישראל, מדינת היי-טק, בעיה של מערכת מחשוב זה תירוץ.
יואל רזבוזוב: אני חושב שאם היו רוצים לקדם את זה, היו מקדמים את זה מזמן, ולעשות סנכרון עם משרד הפנים, ואני חושב שזה דבר שהוא פתיר.
יואל רזבוזוב: זו נקודה ראשונה.
יואל רזבוזוב: נקודה שנייה, עוד פעם אתייחס לדבריו של חבר הכנסת בן צור, שאמר: כל אחד שיחליט.
יואל רזבוזוב: אז תנו לנו.
יואל רזבוזוב: גם מחייבים בחוק, גם גובים כסף.
יואל רזבוזוב: אני לא מכיר אף משרד ממשלתי שגובה 700 ש"ח.
יואל רזבוזוב: אמרתם איזה תחקיר, איזה ישיבה.
יואל רזבוזוב: יושבים, עושים תחקיר – 700 ש"ח?
יואל רזבוזוב: זה יותר מדי.
<ארז מלול: גם "צהר" גובים.
<חזקיהו סאמין: זה אגרה ממשלתית, זה לא שלנו.
ניסן סלומינסקי: לא לא לא.
<ארז מלול: על דרכון אתה משלם יותר.
ניסן סלומינסקי: לא לא, רבותי, לא מפריעים.
יואל רזבוזוב: אנחנו חיים במדינה יהודית דמוקרטית.
<יצחק רלב"ג: תבטל.
יואל רזבוזוב: עכשיו, יש ציבור חילוני שבא לכבד, והוא בא באמת לשתף פעולה עם משהו שהוא לא בהכרח חייב.
יואל רזבוזוב: והוא צריך לשלם על זה גם 700 ש"ח, ומעבר ל-700 ש"ח לקבל שירות שהוא "על הפנים".
יואל רזבוזוב: אני חושב שזה לא יכול להיות במדינה שלנו.
יואל רזבוזוב: ואתייחס בנקודה השלישית והאחרונה, אהיה קצר, למה שאמר חבר כנסת גפני: גניבה, גניבה – אז זאת גניבה.
יואל רזבוזוב: מה זה כסף למועצה הדתית?
יואל רזבוזוב: מה המועצה הדתית עושה לרוב תושבי נתניה או לרוב תושבי הרצלייה או כל עיר אחרת?
יואל רזבוזוב: מה הדברים?
יואל רזבוזוב: מאיפה אני יודע לאיפה הכסף הולך?
יואל רזבוזוב: 700 ש"ח בכפייה, אנשים משלמים, כל הזוגות הצעירים, אני לא יודע מה עושים בכסף הזה.
יואל רזבוזוב: איפה הכסף הזה?
יואל רזבוזוב: איפה השקיפות?
<חזקיהו סאמין: אני מזמין אותך לבוא - - -
יואל רזבוזוב: אין במקומות האלה שקיפות, לא הייתה ולא תהיה.
יואל רזבוזוב: יש מספיק כסף בחוק בשר ששולחים את הרבנים להכשיר את הבשר.
יואל רזבוזוב: יש מספיק כסף בכל העניינים של הכשרות.
יואל רזבוזוב: אפשר להביא.
יואל רזבוזוב: לא צריך לחייב את הזוגות הצעירים, שגם ככה עושים צעד למרות שלא כולם מאמינים בצעד הזה, אבל עושים את זה – מדינה יהודית דמוקרטית – בסדר.
יואל רזבוזוב: אבל למה לגבות על זה?
יואל רזבוזוב: אני מבקש לבטל את - - -
<יצחק רלב"ג: תבטל את זה.
יואל רזבוזוב: אנחנו כאן, דרך הוועדה הזאת וועדת הכספים, צריכים לבטל את התשלום הזה.
יעל גרמן: חברים יקרים, אני רוצה לשים את הפיל, לגלות אותו ולשים אותו פה בחדר, כי נראה לי שיש פה פיל אבל אף אחד לא מדבר עליו.
יעל גרמן: אני ממש לא מסכימה אתך, רועי, אנחנו לא מדברים על פרוצדורות ואנחנו לא מדברים על שירות ואנחנו גם לא מדברים על כסף, אנחנו מדברים על משהו הרבה יותר גדול.
יעל גרמן: עוד לפני שנגיע לכך שכל אדם יוכל להינשא בדרכו ועם בחיר או בחירת ליבו, אנחנו מדברים על כך שיש כאלה שמקרבים אל הדת ויש כאלה שמרחיקים מן הדת.
יעל גרמן: ו"צהר" קמו רק מפני שהיה צורך, מפני שזוגות צעירים שלא רצו להינשא אצל רבנים רפורמים או קונסרבטיבים, ושלא רצו לנסוע לחו"ל כדי להתחתן בצורה אזרחית, רצו להינשא על פי הלכות דת משה וישראל, לא מצאו רב כלבבם ולא מצאו דרך כלבבם.
יעל גרמן: ואני לא מדברת על אלה שרצו להינשא בצורה רפורמית ולא על-פי הלכה.
יעל גרמן: "צהר" קמה מתוך מציאות, מתוך זה שהיא באה לתת מענה למי שרצה להינשא על-פי הלכות דת משה וישראל ולא מצא פתרון ברבנות הראשית.
יעל גרמן: וכל מה שאתם אומרים כאן זה לכסות ולהסוות על הצורך שקיים פה לאותם זוגות צעירים שרוצים שיהיה להם רב כלבבם, ואין להם.
יעל גרמן: וזה היה חוק נהדר.
יעל גרמן: דווקא מי שרוצה לקרב אל הדת, דווקא מי שרוצה אולי למנוע את ההרחקה מן הדת, דווקא מי שאולי רוצה למנוע את מה שאני רוצה – נישואים אזרחיים, את ברית הזוגיות.
יעל גרמן: אני אומרת כאן בגלוי: אני חושבת שצריכה להיות ברית הזוגיות, אבל דווקא אתם שבוודאי לא רוצים את ברית הזוגיות, צריכים להבין שאתם מרחיקים מן הדת, אתם מקשים על אותם אלה שלא רוצים את ברית הזוגיות.
יעל גרמן: ולכן אני שמה את הפיל פה על השולחן: החוק הזה בא להקל, הוא בא לתת אפשרות לאותם זוגות צעירים שרוצים להתחתן על-פי הלכות היהדות, אבל בדרך שונה, קלה יותר, שלא יחטטו בעברם.
<ארז מלול: ענית על התשובה.
יעל גרמן: בהחלט.
ניסן סלומינסקי: ארז.
ניסן סלומינסקי: באמת, נו, זה לא יכול להיות דבר כזה.
יעל גרמן: אני שמה את הפיל הזה, אמרתי.
יעל גרמן: אני מתכוונת לדבר בצורה הגלויה ביותר.
יעל גרמן: ואני חושבת שרבני "צהר" הם לא פחות יהודים, לא פחות רבנים.
רועי פולקמן: יעל, רק זה לא תכלית החוק.
רועי פולקמן: סליחה, אבל זה לא תכלית החוק - - - נישואין בקלות.
יעל גרמן: רועי, אני אומרת שזאת תכלית החוק.
רועי פולקמן: אני לא מסכים – לשפר שירות.
יעל גרמן: אתה יודע, אתה יכול לומר שזה בא לשפר – דרך אגב, אני בעד שיפור היחס והשירות של הרבנות, אין לי שום דבר נגד, ואני בעד כל מילה שאמר חברי, רזבוזוב יואל, שאמר שלא צריך בכלל לקחת כסף וצריך באמת לראות מה פתאום לוקחים כסף – אני מאוד בעד.
יעל גרמן: אבל אני גם בעד להקל.
יעל גרמן: אני גם בעד כל מה שהחוק הזה בא למעשה להביא.
יעל גרמן: ובין השאר, לא בכדי, אמרתם אתם בעצמכם, בחוק המקורי של עתניאל שנלר היה מדובר על רישום רווקות.
יעל גרמן: לא סתם, לא בכדי, לא הזכירו את זה.
יעל גרמן: לא הזכירו את זה לא מפני שחשבו שלא צריך – כן מפני שחשבו שלא צריך, אלא מפני שאמרו שברגע שאנחנו מדברים על כך שרשאים להירשם לנישואין, המילה להירשם כוללת בתוכה הכול.
יעל גרמן: ואתם היום מבקשים, לדעתי ולטעמי, לבטל את ההישג שנעשה.
יעל גרמן: ואתם עושים את זה קודם כול על-ידי הבקשה של מחשוב כזה או אחר, ולאחר מכן על-ידי תעודת רווקות.
יעל גרמן: לא צריך שתעודת הרווקות תהיה לחוד, מספיק ואפשר לסמוך על הרבנים.
יעל גרמן: זה לא רב רפורמי, זה לא רק קונסרבטיבי, זה לא סתם איזשהו שופט.
יעל גרמן: זהו רב שהוסמך במדינת ישראל לרבנות.
יעל גרמן: ואם הוא קובע שניתן לעשות נישואין, אפשר לסמוך עליו.
יעל גרמן: לכן אני מתקוממת גם על הצביעות כאן סביב השולחן, שבאים ומדברים על פה ועל שם.
יעל גרמן: אני רוצה לשים את הדברים כהווייתם.
יעל גרמן: אני חושבת ש"חוק צהר" היה באמת חוק מתקדם מאוד לכל אלה שרוצים לשמור על עם ישראל כעל עם אחד ולא להפריד בין עם כזה לעם אחר, ואסור בשום פנים ואופן שהוועדה שלנו תיתן לפגוע בו, ותיתן שוב, מה שעושים היום בממשלה הזו, ללכת לאחור במקום ללכת קדימה.
ניסן סלומינסקי: אוקיי.
ניסן סלומינסקי: תודה רבה.
ניסן סלומינסקי: רויטל.
רויטל סויד: כן, בקצרה.
רויטל סויד: שמענו פה גם את חבר הכנסת גפני לגבי הכספים, את חברת הכנסת עליזה לביא לגבי היחס, אותך, רועי, לגבי כל הנושא של המחשוב.
רויטל סויד: לא שמעתי את נציגי הרבנות, אבל אני מניחה שיש כוונה לשמר את הזכות לרישום הנישואין.
רויטל סויד: אבל בסופו של דבר בשורה תחתונה אנחנו נמצאים בבית המחוקקים.
רויטל סויד: וכשאנחנו נמצאים בבית המחוקקים אנחנו מסתכלים על חוק.
רויטל סויד: החוק הזה חוקק בכנסת ה-18, עבר לכנסת ה-19, אנחנו נמצאים כבר בכנסת ה-20.
רויטל סויד: אני לא רואה שבינתיים מישהו שינה כאן את החקיקה.
רויטל סויד: ולכן כשאנחנו עושים פה דיון, השאלה היא אם החוק הזה מיושם או לא מיושם.
רויטל סויד: וכל עוד אין שינוי חקיקה בפועל, החוק חייב להיות מיושם.
רויטל סויד: אם באיזושהי דרך יש אפילו אבק של חשד לכספים שמתקבלים ולא מועברים לאן שהם צריכים לעבור, זה דבר שצריך לפתור אותו.