GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שרון גל: דבר שני, אני רוצה לומר ליושב ראש, דווקא בגלל הרגישות שלך לנושאים האלה.
שרון גל: אני חושב שההטבה הזו נמדדת לא רק לפי עד איפה מגיע הטיל או הרקטה, כי אנחנו יודעים שהטווחים הולכים וגדלים, ואם נמדוד לפי כך, אז גם תל אביב נכנסת פנימה, וזו לא המטרה.
שרון גל: בהחלט, לקרבה לגדר יש משמעות.
שרון גל: אני אומר את זה כמי שחי דווקא בגבול הצפון בתקופה סוערת לא פחות, והרגשתי אחרת לגמרי כשגרתי בהר צפיה במטולה, לעומת כשגרתי במקומות קצת יותר עמוקים.
שרון גל: מצד שני, צריך לומר את זה גם אם זה רק לפרוטוקול.
שרון גל: אני רוצה שתדעו בתקופת המתיחות בצפון לא היה שום הבדל בין איך חשו כלכלית מפעלים בחצור הגלילית לעומת איך חשו בקרית שמונה.
שרון גל: גם מבחינת העובדות, מפעלים גם שם וגם שם נסגרו – אני זוכר את המאבק של עובדי סלילים חולה.
שרון גל: אני חושב שדווקא חשוב לומר לממשלה שהחשיבה צריכה להיות יותר רחבה ויותר עמוקה.
שרון גל: המטרה כאן היא לעזור לפריפריה, ולא רק כך, אבל בהחלט השינוי הוא מבורך.
שרון גל: אני רק רוצה להציע לך, דווקא בעקבות החרם של ה-BDS, אנחנו צריכים לחשוב, אני לא יודע אם כאן ועכשיו, לסייע גם לאזורי תעשייה ביהודה ושומרון.
שרון גל: אני יודע על מצוקות קשות מאד באזור התעשייה מישור אדומים, גם בגלל פרובוקציות של "מען", וגם בגלל חרמות כאלה ואחרות של כל מיני גורמים.
מיכל רוזין: למיטב ידיעתי הם חלק ממפת אזורי העדיפות למעלה מ-20 שנה.
מיכל רוזין: יש להם עדיפות, כולל פיצוי על ה BDS.
שרון גל: אותו דבר המצב גם במקומות אחרים כמו אזור התעשייה ברקן, וגם פה צריך לתת עדיפות מול חו"ל.
מיכל רוזין: אבל הם שם, הם מקבלים.
שרון גל: צריך להגדיל להם, הם צריכים לקבל יותר.
מיכל רוזין: יותר ממי?
שרון גל: אני חושב שלעוטף צריך לתת 25% וביהודה ושומרון צריך לתת 20%.
שרון גל: זו הערה לפרוטוקול.
שרון גל: אני יודע שזה לא יקרה עכשיו, ברור.
שרון גל: אני מבין שזה מכעיס אותך, אבל בכל זאת תתאפקי.
מיכל רוזין: זה לא קשור, אתה לא יודע את העובדות, אולי כדאי שתלמד את העובדות לפני שאתה מדבר.
שרון גל: את רוצה ללמד אותנו את העובדות?
שרון גל: אז תכף, בתורך, תקני אותי.
שרון גל: אני מוכן לשמוע אם יש לך נתונים אחרים.
שרון גל: הייתי שמח לשמוע אם מדובר גם במתן שירותים ותוצרת חקלאית, או רק בייצור.
<אלון קינסט: זה לא כולל שירותים.
<אלון קינסט: העדפת תוצרת הארץ, ככללה, לא רק לנושא עוטף עזה, עוסקת בטובין בלבד.
<אלון קינסט: נכון לעכשיו - - -
ניסן סלומינסקי: מה זה "טובין"?
ניסן סלומינסקי: חקלאות זה טובין?
<קריאה: מוצר.
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, אין העדפה ל - -
<יוסי לוי: אין גם צורך לתת העדפה - - -כי תוצרת חוץ לא משתתפת במוצרים חקלאיים.
חיים ילין: יש מה שנקרא "תוצרת חקלאית שלא מוגדרת" – תעשייה חקלאית.
חיים ילין: אם אתה עושה מהעגבניה רסק, או מהפסיפלורה מיץ - - -
שרון גל: אני באמת אשמח לשמוע תשובה עניינית, לא פוליטית, אם יש לחברת הכנסת רוזין נתונים אחרים - - -
ניסן סלומינסקי: מאחר ואתם יוצאים להתייעצויות, לגבי שני אזורי התעשייה – תחזרו אלינו עם תשובה, אני מציע שתבדקו גם את העניין של אזור אשקלון דרום.
ניסן סלומינסקי: תבררו את זה עכשיו, במקום שאני אעשה הפסקה ותבררו.
שרון גל: חבל שלשמאל אין תשובות והוא בורח כל פעם שצריך להשיב.
ניסן סלומינסקי: נשתדל שלא.
ניסן סלומינסקי: האמת היא שבמצבים אחרים יכול להיות שאתה צודק, וגם רמת הגולן וגם יהודה ושומרון צריכים לעלות לדיון, אבל אמרתי שאם נעלה את זה אגב זה, יכול להיות שזה יעצור את הכל.
ניסן סלומינסקי: אז בלי קשר – נעשה את זה, ואת השאר בנפרד.
יעל גרמן: אני רוצה לחלק להערות טכניות ולהערות מהותיות.
יעל גרמן: מבחינת ההערות הטכניות – אני מסתכלת כאן על סעיף 3, (ה), (ו), (ז) ו- (ח).
יעל גרמן: (ה) לא כל כך מטריד אותי אבל (ו) ו-(ז) להערכתי מבטל את כל עקרון המכרז ומכניס - - -(ה) זה ברור, אבל ב- (ו) ו-(ז), נראה לי שאנחנו נכנסים לתמחור, וקצת גולשים מתקנות חובת מכרזים.
יעל גרמן: זו שאלה.
אלעזר שטרן: התקנות האלה קיימות.
אלעזר שטרן: מה שמונח בפניכם זה תקנות שקיימות היום.
אלעזר שטרן: השינויים היחידים שנעשו זה מה שמופיע פה ב "עקוב אחר שינויים" – זה התיקונים שנעשו.
אלעזר שטרן: המבנה, הקונסטרוקציה הזו שאת מדברת עליה, היא קיימת היום.
אלעזר שטרן: במובן הזה התקנות לא משנות את הקונסטרוקציה של תמחור ושל הצעות.
יעל גרמן: להערכתך זה בהלימה לחובת מכרזים?
יעל גרמן: זה לא הופך את המכרז לתמחור?
יעל גרמן: ברגע שאדם מקבל את אותו מחיר, הוא נכנס לתמחור, והוא אומר לספק הישראלי: תוריד את המחיר.
אלעזר שטרן: הוא לא חייב, הוא לא חייב להסכים.
אלעזר שטרן: הספק הישראלי לא חייב להסכים ויש לו זכות וטו במובן הזה שאם הוא לא מסכים וגם שני המציעים הנוספים שהמציע פונה אליהם לא מסכימים אז זה נשאר כך.
יעל גרמן: לי יש תחושה לא נוחה עם שני הסעיפים האלה.
יעל גרמן: אני אבקש לקבל חוות דעת ממש, משפטית.
יעל גרמן: להערכתי יש כאן איזושהי פגיעה בחובת המכרזים, ברגע ששניים נותנים אותו מחיר ואתה נכנס לתמחור עם אחד מהם .
ניסן סלומינסקי: אבל זה לא קשור לתקנות שלנו, זה בלי קשר.
יעל גרמן: לכן אמרתי – אני מפרידה את ההערה שלי להערה טכנית, וזו היתה ההערה הטכנית.
יעל גרמן: מפריע לי, אבקש לקבל חוות דעת משפטית.
יעל גרמן: עכשיו אני רוצה לדבר על העיקרון.
יעל גרמן: אתם יודעים ש "תפסת מרובה, לא תפסת".
יעל גרמן: אין ספק, אני מבינה מה שחבר הכנסת שרון גל אמר, התחושה היתה אותה תחושה.
יעל גרמן: אני, בכל המבצעים האחרונים והמלחמות הסתובבתי – בדרום ובצפון, והייתי בכל המקומות, קרובים ורחוקים מהגבול.
יעל גרמן: כאשר יש "צבע אדום" התחושה היא אותה תחושה.
יעל גרמן: כאשר נמצאים במקום שבכלל אין "צבע אדום", התחושה היא באמת הרבה יותר גרועה.
יעל גרמן: אלא מאי?
יעל גרמן: שלא בכדי הממשלה שאני הייתי חברה בה קיבלה את ההחלטה שהיא קיבלה.
יעל גרמן: אני חושבת שאנחנו צריכים לכבד את ההחלטה כמו שהיא.
יעל גרמן: אם אנחנו ננסה עכשיו להרחיב ולהכניס אזורים שהמשמעות שלהם היא בין מאות מיליונים למיליארדי שקל הרי ברור שהכל ייפול.
יעל גרמן: יתחילו לדון בכל, ואז אף אחד לא יקבל כלום.
יעל גרמן: לכן אני מציעה שאנחנו נבדוק בהחלטת הממשלה.
יעל גרמן: אני חושבת שהיתה טעות בשני האזורים שציין חברי, חיים ילין, באבשלום ויח"מ.
יעל גרמן: להערכתי היתה ממש טעות, שכחו להכניס אותם, הם נמצאים בתוך הטווח של ה-7 ק"מ.
יעל גרמן: צריך להכניס אותם.
יעל גרמן: צריך לבוא ולקבל את התקנות כפי שהן, לאשר אותן, להחזיר לממשלה, ולבקש מהממשלה שתראה אם יש לה באמת את מקורות המימון ואת האפשרות להרחיב לעוד אזורים?
יעל גרמן: אנחנו לא נתנגד.
יעל גרמן: אבל אסור כרגע שבגלל בקשות נוספות לא נאשר את המעט שניתן לאשר לעוטף עזה.
יואב בן צור: אני רוצה להצטרף לדברי חברי וחברותי שדיברו כאן, לקחת את התקנות האלה, שקיימות - אנחנו בהחלט בעד דרום אשקלון.
יואב בן צור: אנחנו מבינים את המצוקות שנמצאים בהן גם אזורי התעשייה הללו, אבל שוב, ייתכן מאד ולא כדאי שבגלל איזשהו אזור מסוים עכשיו יפלו כל האזורים.
יואב בן צור: אז מה שאני חושב, שאנחנו צריכים לאשר כרגע את התקנות הללו כמות שהן, ולאחר מכן לנסות לפעול, להרחיב את האזורים, אבל כרגע, באמת, להתרכז בנושא הזה כי אחרת ייתכן שבסופו של הליך כולם ייצאו מופסדים.
מאיר כהן: שני דברים – אל"ף, אני מסכים עם כל מילה של חברי, בלי לגרוע מהצורך של מחויבות הממשלה לדון באשקלון ולמצוא את המקור התקציבי כי לא יעלה על הדעת שזה יימשך עד לסבב הבא.
מאיר כהן: אני חושב שלפני הסבב הבא אנחנו צריכים לקרוא לממשלה ולהגיד – אנחנו לא רוצים לפגוע במה שקורה בעוטף, לא רוצים לעשות איזה קשר בין זה ובין הוספת אשקלון, אבל אשקלון חייבת לקבל טיפול נקודתי, ונעשה הכל בכדי לשדר את זה לשרי הממשלה.
מאיר כהן: התחלנו בזה בממשלה הקודמת, לצערי לא כל כך הצלחנו.
מאיר כהן: יש להוסיף את שני אזורי התעשייה האלה, שאני ביקרתי בהם.
מאיר כהן: באבשלום זה אזור תעשייה שנמצא 4 ק"מ מהגבול, אנשים נותנים שם את נשמתם, אין שום סיבה שהמקום הזה - - לאף אחד לא ברור למה המקום הזה לא נמצא שם.
מאיר כהן: הנקודה השניה, אתה, אדוני היושב ראש, העלית נקודה חשובה מאד שאני, כשר רווחה, התמודדתי אתה, וגם על זה אנחנו צריכים לתת את הדעת, לגזירה החסרת תקדים הזו שאתה מגיע למועצה אזורית, וחצי מהתושבים מקבלים הטבות, וחצי – לא.
מאיר כהן: מי שהיה לא מזמן במרחבים שמע, בוודאי, מראש המועצה, על תהליך שחברה' צעירים עוברים מיישובים שנמצאים אחרי 7 ק"מ, לגור ביישובים שנמצאים - - כי הם אומרים שהם לא מקבלים הטבות, וכו', וכו'.
מאיר כהן: זה דבר שאנחנו צריכים לטפל בו כי זה מקרין על כל המשרדים.
מאיר כהן: אתה מגיע כשר רווחה, עם האמירה של לתת ל-7 ק"מ.
מאיר כהן: אתה לא יכול לבנות ב-7 ק"מ מועדון לקשישים, וב-7 עם תוספת של 200 מ', לא לבנות, ולהגיד לקשישים האלה שתחת אש הם יעברו ליישובים האלה.
חיים ילין: אגב, זה קורה גם עם בתי ספר, במקומות מסוימים, עם יום לימודים ארוך.
מיכאל אורן: דומני שאנחנו ניצבים ממש לפני בעיה ערכית, לא רק כלכלית ומשפטית, וה-7 ק"מ פלוס מטר אחד – אז אתה כבר לא בפנים.
מיכאל אורן: מי שקובע פה זה חמאס, בעצם, מבחינת הירי של הפצמ"רים והטילים.
מיכאל אורן: מאידך, זו המציאות, ואני מסכים מאד עם ידידי, חיים, וכמי ששירת במילואים בכל המבצעים הללו, ישבתי כל הזמן בשדרות וראיתי שאנשים לא הגיעו, חנויות ריקות, ולא כן המצב בבאר שבע ולא באשקלון.
מיכאל אורן: מצד שני אי אפשר להתעלם מהעובדה שגם אזור התעשייה של אשקלון היה תחת אש וסבל.
מיכאל אורן: אז צריך להתמודד עם המציאות ולהפריד – זה לחוד וזה לחוד.
מיכאל אורן: אני רוצה לקחת את הדיון לכיוון אחר לגמרי.
מיכאל אורן: שמעתי ברפרוף והפניתי את שאלתי לנציגי האוצר ומשרד הביטחון – לגבי ההשלכות של התקנות האלה על הסכמים קיימים שלנו, באזור סחר חופשי, למשל, עם ארצות הברית.
מיכאל אורן: אני יודע על רגישות מאד גדולה בנושאים האלה, וארצות הברית לא איכפת להם כל כך מטווח הירי של חמאס, חשוב להם מוצרים, מוגנים, ועל כל מוצר ומוצר יש ויכוח חריף מאד עם ארצות הברית על מה שאנחנו נותנים עדיפות ומה לא.
מיכאל אורן: הם רואים בזה הפרה בוטה של ההסכם שלנו, שאגב, זה ההסכם הראשון שיש לנו עם מדינה זרה, מ-1985.
מיכאל אורן: האם הרגישות הזו נבדקת עד הסוף?
<אלון קינסט: בתקנות של חוק חובת מכרזים יש סעיף שאומר שהן אינן חלות ככל שהן סותרות הסכמים בינלאומיים.
<ירון גולן: תקנות.
<ירון גולן: תקנות חובת המכרזים
ניסן סלומינסקי: לפני שהגעת דיברנו על הנושא הזה, על המזרח הרחוק, סין, - - - אורי מקלב, בבקשה.
ניסן סלומינסקי: הוא אינו חבר ועדה.
ניסן סלומינסקי: אני יכול להכניס אותך כנציג קבוע?
אורי מקלב: העדפות בתקנות חובת המכרזים לעוטף עזה זה חשוב מאד, מילה "העדפה", היא לא נכונה במובן הזה.
אורי מקלב: המילה "העדפה" במהותה, היא לא נכונה, כי מהצד השני היא אפליה.
אורי מקלב: כשאתה נותן משהו, אז המשוואה היא שבצד השני זו אפליה.
אורי מקלב: ולא כן הדברים האלה, אנחנו לא נותנים העדפות.
אורי מקלב: אני חושב שאם זו היתה העדפה גרידא, יכול להיות שהנושא היה שנוי במחלוקת.
אורי מקלב: למה זה לא נקרא העדפה?
אורי מקלב: משום שהמשוואה היא לא קשיים ביישובי ספר.
אורי מקלב: יכול להיות שעוד מקומות, כמו דימונה, שבהתמודדות עם הקשיים שיש לה, היא צריכה להתמודד לא פחות ממקומות אחרים, יש לה חשיבות משל עצמה.
אורי מקלב: אנחנו בהעדפה הזו רוצים לשים דגש שיישובי עוטף עזה יגיעו לנקודת הזינוק של מקומות אחרים.
אורי מקלב: מעבר לקשיים שיש לכל אחד, כאן אנחנו עושים משהו מאוזן.
אורי מקלב: לא בטוחים שאנחנו יכולים להגיע למאוזן, אבל זו המטרה שלנו, לכאן אנחנו רוצים להגיע, שבסופו של דבר למכרז יגיעו כולם באופן שווה, שהם יגיעו באופן שווה לכולם, בגלל שיש להם הוראות מיוחדות מכוחות הביטחון, וכו' וכו'.
אורי מקלב: חלק יכול להיות שזה לא אמיתי.
אורי מקלב: יכול להיות שבשנים האחרונות, אולי דווקא בשנתיים הקרובות, אנחנו נראה שדווקא הקאסמים ארוכי הטווח מאיימים אולי על אשדוד, יותר מאשר על יישובי עוטף עזה, אבל הדימוי לא משתנה.
אורי מקלב: בסופו של דבר אין בעיה למפעל באשדוד, הוא לא צריך להתמודד עם מה שצריך להתמודד מפעל בעוטף עזה.
אורי מקלב: לכן אנחנו באים כאן את הנושא הזה לתקן, לכן חשוב לנו להגיד.
אורי מקלב: אבל אני חושב שמגיע הזמן, עם השנים, לעשות מיפוי יותר עמוק.
אורי מקלב: לא בטוח ש-7 ק"מ זה המקום שצריך להיות.
אורי מקלב: השאלה היא אמיתית.
אורי מקלב: גם עם מה שאמר חיים ילין, שיכול להיות שעם הזמן יבוא אדם מרמת השרון וישקיע ביישוב בעוטף עזה, כאשר בפועל מה שקורה זה שהוא רק מעביר את המפעל שלו, בלי שהוא נותן העדפה בהתמודדות אמיתית לתושבי המקום.
ניסן סלומינסקי: אבל עובדים אצלו תושבים.
אורי מקלב: ואם לא?
אורי מקלב: ואם 90% מגיע לא משם?
אורי מקלב: אני לא רוצה לקבוע היום שמי שלא מעסיק מינימום 40% מתושבי עזה לא יקבל את ההעדפה הזו.
אורי מקלב: אני לא בא לקבוע את זה היום כמוסכמות, אבל עם הזמן אנחנו צריכים לחתור להרבה יותר צדק.
אורי מקלב: יש דברים שאנחנו עושים בשעת חירום.
אורי מקלב: עם הזמן, ממשלה שמשקיעה כספים בדברים האלה, נותנת עדיפות, כדי לא להגיע למצב של אפליה.
אורי מקלב: צריך לעקוב אחרי הדברים.
אורי מקלב: אנחנו מאשרים דברים, אומרים לנפשי שלום, אף אחד לא חוקר יותר, לא מחפש וגם לא מודע וגם לא כתובת לבעיות שנוצרות עם הזמן, לדברים לא נכונים, להתנהלות לא נכונה.
אורי מקלב: במיוחד אנשים שיושבים שם וחושבים – עשו את חשבון הכדאיות, רק לוקחים ופוגעים בשוויון.
יואב בן צור: אבל עדיין - הוא משלם ארנונה למועצה - - -
אורי מקלב: אבל אנחנו עכשיו לא מדברים על ארנונה.
אורי מקלב: אנחנו מדברים עכשיו על העדפה במכרזים.
אורי מקלב: כדי שלא תהיה העדפה ולא תהיה אפליה למישהו, אנחנו צריכים לעקוב אחרי הדברים, כדי לא ליצור מצב של עיוות.
אורי מקלב: את זה אנחנו אומרים לעתיד לבוא: לא יכול להיות שלא תהיה לנו מעקב אחרי התכלית של ההעדפה הזו.
מאיר כהן: אני רוצה להתפרץ לרגע – שלא נהפוך את האנשים שבאים להקים מפעלים בפריפריה לאויבי העם.
מאיר כהן: הלוואי ויותר ויותר אנשים מרמת השרון יעבירו את המפעלים לשדרות ודימונה.
אורי מקלב: שייקח מפעל מירוחם ודימונה ויעביר לשם.
מאיר כהן: לא לזה התכוונו.
ניסן סלומינסקי: שנים על גבי שנים המדינה מתמודדת עם הנושא של לקבוע את מפת העדיפות.
ניסן סלומינסקי: כמה שיורדים לעומק, הפוליטיקה מנצחת, לא קובעים, ודוחים, וכו'.
חיים ילין: דרך אגב, העדפות המס זה לפי כתובת.
חיים ילין: אם תעתיק את המפעל – הוא לא ירוויח את זה, אבל אם ישנו את התקנה ויתנו גם למפעל הטבת מס, אז אתה תראה איך כולם יהיו שם.
חיים ילין: זה לא בטוח מה שאנחנו רוצים.
ניסן סלומינסקי: סיימנו עם חברי הכנסת, ונעבור לאורחים.
ניסן סלומינסקי: אני ארצה לקיים הצבעה ב-12:00.
ניסן סלומינסקי: אני צריך מכם תשובה על שלושה דברים: על אזור התעשייה אבשלום, על אזור התעשייה יח"מ, ואזור תעשייה דרום אשקלון.
ניסן סלומינסקי: יכול להיות שלא נקיים הצבעה.
ניסן סלומינסקי: תלכו ותחזרו עם תשובה.
ניסן סלומינסקי: זה לא הרבה כסף העניין הזה, וראוי שללפחות מי שנמצא חלקו בתוך ה-7 ק"מ יקבל את זה.
ניסן סלומינסקי: אל"ף, למה ניטרלו את זה החלק שכן נמצא, וב"ת, כבר עשינו את התקדים ואני חושב שהוא ראוי.
ניסן סלומינסקי: יש לכם זמן לבדוק את זה ולחזור עם תשובות חיוביות.
<ירון גולן: יש לנו קצת בעיה, אדוני.
<ירון גולן: בסופו של דבר אלה תקנות של הממשלה שעברו בהחלטת ממשל.
<ירון גולן: יצאנו החוצה, דיסקסנו את העניין, יש לנו תשובות במסגרת מה שאנחנו יכולים, במסגרת החלטת הממשלה.
<ירון גולן: כל שינוי נוסף ממה שהבאנו לוועדה – יצטרך לבוא להחלטת ממשלה חדשה.
ניסן סלומינסקי: לא, מהניסיון שלי, ועשינו את זה והיה כבר, היה מה שנקרא האזור הדרומי, וכן עבר.
<אלון דוידי: ולא עבר.
ניסן סלומינסקי: וכן עבר.
ניסן סלומינסקי: עצרנו את הדיון בנושא של עידוד השקעות הון, הלכו להתייעץ, התייעצו – אם זה מגיע מהשר, התייעצו עם השר.
ניסן סלומינסקי: אם זה מגיע מלשכת ראש הממשלה התייעצו עם הלשכה.
ניסן סלומינסקי: חזרו, ובסופו של דבר נכנס ל אזור התעשייה הדרומי של אשקלון פנימה.
ניסן סלומינסקי: יש את היכולת.
ניסן סלומינסקי: בשביל זה לא צריך לכנס ממשלה.
<ינון אלרועי: אני מציע שתבדוק אם זה לא היה לעניין מס רכוש.
<ינון אלרועי: לפי מה שאנחנו יודעים - - - היה על זה בג"ץ - - -
ניסן סלומינסקי: מאחר ולא רציתי לסמוך על זכרוני, התקשרתי לשגית, היועצת המשפטית של ועדת הכספים, שמי שמכיר אותה, אפשר לסמוך עליה.
ניסן סלומינסקי: שאלתי אותה באיזה תקנות זה היה.
ניסן סלומינסקי: היא אמרה לי שבתקנות לעידוד השקעות הון.
ניסן סלומינסקי: זה היה.
ניסן סלומינסקי: יצאו, עשיתי הפסקה של חצי שעה וחזרו.
ניסן סלומינסקי: גם קשה לי להבין את לשכת ראש הממשלה ואתכם – ללכת ולבודד מקום, שאליבא דכולי עלמא הוא חוטף טילים.
ניסן סלומינסקי: הבאתי בזמנו לוועדת הכספים את הגרף, שלקחתי מפיקוד העורף, על כמות הטילים.
ניסן סלומינסקי: ראינו את האזורים של ה-7 ק"מ ששם היתה מסה אדירה של טילים, לא להשוות לכמויות של מקומות אחרים, למרות שגם הם קיבלו.
ניסן סלומינסקי: אז באמת ראו את העדיפות הברורה.
ניסן סלומינסקי: אבל אשקלון ודאי שהיתה בתוך המסה הגדולה, ואף אחד מאתנו לא חולק על זה.
ניסן סלומינסקי: אנחנו לא רוצים לפגוע במישהו, חס ושלום, אני רוצה רק לעשות.
ניסן סלומינסקי: אזור התעשייה – חלקו נמצא בתוך ה-7 ק"מ.
ניסן סלומינסקי: זה לא שאתה מביא אזור שלא נמצא בכלל.
ניסן סלומינסקי: אז קודם כל שאת החלק הזה נכניס.
ניסן סלומינסקי: תגיד לי איך אפשר לפצל?
ניסן סלומינסקי: הנה, אתם מפצלים גם במועצות אזוריות.
ניסן סלומינסקי: אז גם הרגשנו שאי אשפר לעשות את האבחנה הזו כאשר אתה מדבר על אזור.
ניסן סלומינסקי: להערכתי גם לא מדובר פה בהרבה כסף.
ניסן סלומינסקי: זה לא משהו של הטבות שאתה נותן במסות שזה מגיע למיליארדים.
ניסן סלומינסקי: פה זה עדיפויות במכרזים, שזה לא זה.
ניסן סלומינסקי: אז מה שאני מבקש: צאו, דברו עם הלשכות, ואני כבר דיברתי עם לשכת ראש הממשלה, ואמרתי להם, רק תגידו להם – אנחנו רוצים תשובה עד 12:00.
<יעל כהן: אנחנו נמצא ונבדוק, נבדוק שוב.
<יעל כהן: אני מהלשכה המשפטית במשרד ראש הממשלה, אבל אם אפשר לפחות להציג את העמדה הממשלתית, שהיא העמדה שבהחלטת הממשלה שבתוקף, אולי זה יקדם את הדיון באיזושהי צורה.
<יעל כהן: החלטת הממשלה שמכוחה מובאות התקנות האלה לאישור היא החלטת ממשלה שהתקבלה בסמכות ל "צוק איתן", אבל היא חלק משרשרת החלטות ממשלה שמתקבלות ברצף למעלה מעשור, בעצם מאז תחילת ההסלמה הביטחונית, סביב שנת 2004-2003, כשההחלטות האלה מתקבלות בדרך כלל מדי שנה בשנה.
<יעל כהן: הן מגדירות אזור של 7 ק"מ שעובר תיקוף בכל פעם מחדש במערכת הביטחון כאזור שבו יש עומס אחר.
<יעל כהן: זה לא טווח הטילים, כנראה, אני לא איש ביטחון, אבל כנראה שטווח הטילים הוא, מניסיוננו, בכל מקום,, זה לא תגובתי לאירוע כזה או אחר, "צוק איתן", או - - -
ניסן סלומינסקי: אני מציע שלא תגידי את זה כי זה ייפול בבג"ץ.
<אלון דוידי: ממש לא.
חיים ילין: - - -
<אלון דוידי: בגלל זה בג"ץ נתן לשדרות ועוטף עזה, בניגוד לאשקלון ואשדוד, 600 מיליון שקל כדי לבנות בתי ספר מחדש.
<אלון דוידי: בוא נניח את הדברים על השולחן
ניסן סלומינסקי: אני מבקש שאף אחד לא ידבר מבלי לקבל רשות.
<אלון דוידי: אלוף הפיקוד נמצא באשקלון, מה זה הדבר הזה?
<אלון דוידי: להוציא לנו עין כדי שלא - - -
<יעל כהן: מה שאני אומרת, זו היתה עמדת המדינה, היא באה לידי ביטוי גם בהחלטות עצמן, גם בתשובתה לבג"ץ שכבר ניהלנו והסתיים בפסק דין של מפעלים באזור התעשייה באשקלון, שם דובר על הטבות הארנונה, גם נובעות מאותן החלטות בדיוק, מאותה הגדרה אזורית.
<יעל כהן: ברור ששם המשמעותיות הכלכליות אחרות, אבל הקריטריון הוא אותו קריטריון.
<יעל כהן: אנחנו מאד מאמינים גם בקריטריון כי זה מאפשר לך להראות שהפעלת שיקול דעת סביר וענייני.
ניסן סלומינסקי: מה הקריטריון שאמרת?
<יעל כהן: הקריטריון הלך אחרי היישובים.
<יעל כהן: הקריטריון בא – ואלה דברים שנשמעו פה גם מפי חברי כנסת- הוא בא מתוך רצון לחזק את היישובים שגרים באותו קו חזית קדמי ביותר, מקום שכולם מתייחסים אליו אחרת, שהעומס הביטחוני בשגרה וגם בחירום הוא אחר.
<יעל כהן: זה לא אומר שאין טילים למקום אחר, אבל זה קו החזית הקדמי ובו אתה משקיע לאורך זמן כדי הוא יהיה חי, ותוסס ופעיל.
<יעל כהן: זו עמדת הממשלה העקבית, מספר ממשלות לאורך יותר מעשור.
<יעל כהן: ההחלטה הזו היא חלק מאותו רצף, והיא אחד מכלי הסיוע שעליו חשבו.
<יעל כהן: הקריטריון הלך תמיד אחרי בתי המגורים של התושבים.
<יעל כהן: עיר יש רק אחת, שדרות, היא כולה עמוק עמוק בתוך הטווח, ויש גם 4 מועצות אזוריות.
<יעל כהן: במועצה האזורית יש מורכבות, אבל הן על פני אזור גיאוגרפי, חלקן גדול מאד, חלקן מקיפות את אשקלון מצפון, אחת מהן, ולכן אין מנוס במועצה האזורית, אלא להסתכל ברמת היישוב.
<יעל כהן: אבל הכל הולך תמיד לפי בתי התושבים.
<יעל כהן: לגבי ההערה לגבי שני אזורי התעשייה הנוספים – היא מקובלת עלינו, במהות, כי כאשר יש אזור תעשייה ששייך לאותן מועצות אזוריות שבעוטף, שאותן אני באה לחזק, אני רוצה להגדיל את ההכנסות שלהן, אני רוצה למשוך אליהן מפעלים וגם תושבים, אני רוצה שיתקיימו ולא בדוחק, כי הם הקו הקדמי – זו הערה שאנחנו מקבלים.
<יעל כהן: אני רוצה לבדוק ברמת הנוסח אם להכניס אותם שמית או כקריטריון.
<יעל כהן: הרשימה שמנויה פה, של שדרות רבתי, הולכת אתנו שנים.
<יעל כהן: כנראה שאלה אזורי התעשייה הוותיקים יותר באזור.
חיים ילין: אחד ותיק ואחד חדש.
<יעל כהן: אבל אותם הוספנו כבר לפני מספר שנים, זאת אומרת – הוא לא חדש - - -
חיים ילין: יח"מ הוספתם, אבשלום גם הוספתם, בתקנות אחרות, אבל לא כאן.
<יעל כהן: ולכן זו הערה שמקובלת עלינו, צריך לראות איך עושים את זה ברמת הנוסח, אם מונים כל אזור תעשייה או כבר כותבים קריטריון של אזורי תעשייה בתחום המועצות האלה, בטווח 7 ק"מ.
חיים ילין: זה הכי טוב.
חיים ילין: זה הכי פשוט.
<יעל כהן: אבל זה חייב ללכת עם היישובים או עם הרשויות המקומיות של העוטף, שאלה 4 מועצות אזוריות והעיר שדרות.
ניסן סלומינסקי: זאת אומרת שה-7 ק"מ הם לא הקובע?
ניסן סלומינסקי: לא הבנתי.
ניסן סלומינסקי: אם תיקחי, נניח, את המועצה האזורית מרחבים, שיש לה אזור תעשייה - - -אין לה?
<יעל כהן: אין.
<יעל כהן: יש 4 מועצות אזוריות - - -
ניסן סלומינסקי: אוקיי, שדות נגב, 50% מהם נמצאים בפנים, יש לו אזור תעשייה.
ניסן סלומינסקי: האזור תעשייה שלו לא נמצא פה והוא לא מקבל כי הוא מחוץ ל-7.
ניסן סלומינסקי: זה סותר את כל מה שאמרת על הרצון לעשות את זה.
ניסן סלומינסקי: לכן, ה-7 ק"מ הוא נכון, אבל העומס קיים, הרי היישובים נמצאים שם וזה אזור התעשייה שלהם.
<יעל כהן: אנחנו מבינים ומסכימים שיש מורכבות בנושא של מועצות אזוריות שנחצות.
<יעל כהן: את המורכבות הזו אנחנו לא יודעים לפתור בדרך טובה יותר מאשר לומר שהן נחצות, וחלק בפנים, וחלק בחוץ, ונכון, זה יוצר מורכבות, גם בניהול השוטף של המועצה, שחלקן בפנים וחלקן בחוץ, אבל עדיין, בסופו של דבר, קו הוא קו ותמיד חותכים איפה שהוא.
<יעל כהן: קווי המועצות הם שרירותיים והם גם לכן מתרחקים מאד מהעוטף.
<יעל כהן: אם אני אלך לפי התחום המוניציפאלי של מועצה אזורית חוף אשקלון אז זה מייצר עיוות שהוא לא נכון.
<יעל כהן: לכן הממשלה השקיעה מחשבה.
<יעל כהן: חוף אשקלון, למשל, מקיף את אשקלון מצפון.
<יעל כהן: היא אחת מ-4 המועצות: אשכול, שער הנגב, שדות נגב, וחוף אשקלון.
<יעל כהן: אלה ארבעת המועצות האזוריות שיש להן יישובים בטווח ה-7 ק"מ, בנוסף להן – שדרות.
<יעל כהן: זה מה שיש בטווח ה-7 ק"מ, אין עוד רשויות מקומיות בטווח הזה.
<יעל כהן: אשקלון, בתי המגורים שלה הם צפונית לקו ה-7 ק"מ, בפער ניכר.
<יעל כהן: נכון, אזור התעשייה הדרומי כנראה גלש.
<יעל כהן: ניהלנו על זה הליך שלם בבג"ץ, עם מפות, וכו'.
<יעל כהן: התפיסה הממשלתית היא שזה הולך אחרי הרשות המקומית והרצון לחזק את תושבי אותה רשות.
<יעל כהן: לכן, באותו הליך משפטי טענה המדינה – גם אם זה גלש, זה לא משנה, אנחנו נותנים את הסיוע הכלכלי המיוחד לעוטף, רק לאותן 5 רשויות מקומיות שיש להן תושבים בתחום העוטף.
<יעל כהן: המדינה הזו התקבעה בפסק דין לפני שנה.
ניסן סלומינסקי: את שמה לב מה את עושה – איפה שנוח את הולכת לפי התושבים, ואת מורידה את אזור התעשייה שגלש, והולכת לפי התושבים, ופעם כשיש לך אזור תעשייה שנמצא בתוך ה-7 את פתאום הולכת הפוך.
ניסן סלומינסקי: יש כאן איזה חוסר - - -
חיים ילין: על זה התקיימו דיונים, ואישרו לנו את זה, לפני מספר חודשים.
<יעל כהן: אני לא מכירה את הנושא של תקנות עידוד השקעות הון.
<יעל כהן: הנושא שאנחנו מכירים נגע למס רכוש, כאשר הרציונאל של מס רכוש זה עולם אחר, זה נגע לפיצויים עקיפים, על נזק מלחמה, שזה תגובתי לאירוע, נתנו פיצויים מקיפים בטווח של 40 ק"מ, לא של 7 ק"מ, ואנחנו מכירים תקדים שנגע למסלולי חישוב הפיצויים, זה עולם אחר מאשר חיזוק חוסן אסטרטגי לאורך זמן.
ניסן סלומינסקי: פה את מדברת על חובת המכרזים של מפעלים, ובדיוק המפעלים לא הם שקובעים לך את הקריטריון, אלא בית המגורים.
ניסן סלומינסקי: קצת משונה.
<אלון דוידי: כבוד היושב ראש, מפעל בונים ומקימים בעיר שאתה מאמין בה.
<אלון דוידי: לכן, מי שמקים עכשיו חפעל באשדוד הוא לא בודק בדיוק את אזור התעשייה, הוא בודק איפה, ואיפה הסימון.
<אלון דוידי: אני קודם כל מודה לך.
<אלון דוידי: היא למעשה סקרה פה את כל התהליך של עוטף עזה, אני רוצה להגיד כמה משפטים, לספר מהחוויות שלי.
<אלון דוידי: חיים ילין, אני רוצה להגיד לך תודה רבה.
<אלון דוידי: אני, כראש עיר, כשדובר על תרגיל העורף, אמרתי שאפשר לעשות אזעקה בשדרות, ולכן אישרתי.
<אלון דוידי: אתה ביטלת את זה ואני מודה לך.
<אלון דוידי: למה?
<אלון דוידי: יש לי 7 ילדים, הבכורה בת 17, והיא לומדת באבן שמואל.
<אלון דוידי: אנחנו באמצע התרגיל קיבלנו טלפון מהאולפנה.
<אלון דוידי: הבת בת 17, תלמידה מוכשרת מאד, לא סובלת משום דבר, נורמטיבית לחלוטין, היתה משותקת בחדר שלה במשך שעתיים במשך האזעקה.
<אלון דוידי: מישהו יכול לדבר על טווח טילים כשהוא משווה את זה לעומס?
<אלון דוידי: הרי על מה מדובר?
<אלון דוידי: אני רואה פה את כל החברים, גם את נציגי הממשלה - - -
ניסן סלומינסקי: אתה חושב שבאשקלון היו הבדלים?
<אלון דוידי: תן לי לומר את כל הדברים.
<אלון דוידי: באתי מרחוק להגיד את הדברים כי אני מאד מעריך אתכם.
<אלון דוידי: אני גם מעריך מאד את אשקלון, הייתי שמח שתהיה לי את תנופת הבניה האדירה שיש באשקלון.
<אלון דוידי: בקופת העיריה יש למעלה מ-250 מיליון שקל בגלל היטלים.
<אלון דוידי: לכן אני אומר שאני שמח, מפרגן, אני אוהב את ראש העיר ואני אוהב גם תושבי אשקלון.
<אלון דוידי: למה הגעתם, כל החברים הנכבדים, וסייעתם להקים את התכנית ארוכת הטווח של שדרות ויישובי עוטף עזה?
<אלון דוידי: - מכיוון שראיתם בעיניים שלכם שאנחנו לא חיים בקצפת.
<אלון דוידי: אנחנו נלחמים בלא לסגור.
<אלון דוידי: מאיפה הגיעה התקנה הזו?
<אלון דוידי: היא לא הגיעה מאיזה טייקון שהגיע מסין ועכשיו עושה פה תרגיל חשבונאי כדי לגרוף לקופתו עוד כסף.
<אלון דוידי: אני ראיתי מה קרה כשסגרו את מפעל הטקסטיל בשדרות.
<אלון דוידי: אנחנו, בשדרות, לא יכולים להקים עוד מפעלים, כיוון שבזמנו גם לא נתנו שטחים.
<אלון דוידי: התקנה הזו היא כדי לעשות סדר וכדי להציל את אזור התעשייה שלנו, להציל מפעלים של 200 ו-300 פועלים בכל מפעל, שהעסק לא ייסגר.
<אלון דוידי: זה כל הסיפור.
<אלון דוידי: ואני, בטח שאני רוצה שאשקלון תיכנס.
<אלון דוידי: גם שבבאר שבע, עיר הולדתי, גם יהיו עוד דברים טובים, הלוואי.
<אלון דוידי: ואני מפרגן לראש עירית באר שבע על הסייבר, שמדינת ישראל החליטה להשקיע שם.
<אלון דוידי: גם באשקלון, שיש תיירות.
<אלון דוידי: אבל אנחנו צריכים לזכור – אתמול בלילה הגיע אלוף הפיקוד אלי, ללשכה.
<אלון דוידי: זה לא הפעם הראשונה שהוא מגיע בזמן האחרון.
<אלון דוידי: כולנו יודעים שבשר התותחים של החמאס ושל כל ארגוני הטרור זה עוטף עזה.
<אלון דוידי: היושב ראש, נפל טיל ליד גן יבנה – לא עשו ישיבה.
<אלון דוידי: לא נתנו הערכת מצב שאני לא רוצה לפרט אותה פה.
<אלון דוידי: הערכת מצב מאד מפורטת שמסבירה לנו דברים שאנחנו לא יכולים לומר בציבור.
חיים ילין: ועדת חוץ וביטחון לא נפגשת כבר שישה חודשים.
<אלון דוידי: אני נמצא במצב מאד קשה.
<אלון דוידי: לקיץ הקרוב היו אמורים להיות סח"שים, היו אמורים להיות מיגונים, היה אמור להיות מרכז הפעלה.
<אלון דוידי: יש לנו הרבה פרמטרים שיש לנו חוסר בהם.
<אלון דוידי: אנחנו לא בוכים.
<אלון דוידי: אנחנו לוקחים את המשימה, ואנחנו לצד חיילי צה"ל, אבל אני אומר פה, חברים: אנחנו זקוקים לתקנה ולהחלטה הזו לא כדי לצמוח, אלא כדי לא ליפול.