GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מוריה בקשי-כהן: המשמעות של להגיד שזה לא תופס סמכות היא ליצור משהו שהוא בלתי-אפשרי, משום שמה שיקרה במציאות זה שבתקופת הניסיון ליישוב סכסוך בהסמכה הצדדים כבר מצמצו אחד לשני שהולך להיות פה רצון להתדיין, ואז ירוצו להכין כל התקופה הזאת את כתב הטענות הכי טוב שיכול להיות.
<מוריה בקשי-כהן: ונניח אפילו שפגענו בכל הרגיעה שנדרשת ליישוב סכסוך, שזה כשלעצמו דבר נוראי, אבל גם מה יהיה הרגע הקובע?
<מוריה בקשי-כהן: מי שילחץ ראשון על המערכת הממוחשבת?
<מוריה בקשי-כהן: מי שיעמוד ויישן בבית-הדין וייכנס בשער שלו ראשון?
<מוריה בקשי-כהן: הרי שני הצדדים עכשיו יודעים מה הרגע הקובע, אז שני הצדדים ירוצו באותו ערב.
<מוריה בקשי-כהן: אני אמרתי את זה בפגישה עם מכון "רקמן", כמו במבחנים שרוצים לתפוס קורסים באוניברסיטה וישנים מוקדם בשער של הפקולטה למשפטים, זאת תהיה הסיטואציה.
<מוריה בקשי-כהן: זה פשוט בלתי אפשרי.
<מוריה בקשי-כהן: בתוך הסיטואציה הזאת יש חשש מסוים שעלה, ולכן אי אפשר להגיד שאין חשש כזה.
<מוריה בקשי-כהן: עלה החשש שלמרות שקבענו שכל הדין נשאר ונבחן ברגע שלא הצליחו ליישב את הסכסוך בהסכמה, כל מבחני הכריכה יישארו וייבחנו אז, יש טענה שאומרת שאז יהיה מספיק זמן לצדדים להיערך להכנסת כתב תביעה שלא ייפול בנושא הכריכה, בעוד היום יש כאלה שבשלב הראשון מגישים כתב תביעה שנופל בנושא של הכריכה אבל אחרי זה עובר לערכאה אחרת.
<מוריה בקשי-כהן: היום אנשים כל-כך מודעים לזה, ובייחוד מי שיותר עקשן הולך לעורך-דין יותר ממולח, לפני שהוא מגיש את כתב הטענות, יש טופס מפנה בבתי-הדין.
<מוריה בקשי-כהן: ולכן השאלה אם זה שקל יותר להגיש בקשה ליישוב סכסוך תשפיע בפועל, נדמה לי שזה בספק.
<מוריה בקשי-כהן: עלתה פה הצעה ליצור מצב של הוראת שעה כדי לבחון את הסוגיה: אם זה ייצור הטיה לטובת בתי-הדין.
<מוריה בקשי-כהן: למרות שיש סיבות להגיד שלא, יש היגיון גם בהצעה הזו.
<מוריה בקשי-כהן: אנחנו נמצאים במצב שאנחנו בלי שרה היום, ולכן זו שאלה להכרעת הוועדה.
<מוריה בקשי-כהן: אנחנו לא נביע עמדה בשאלה הזאת.
<מוריה בקשי-כהן: ואותו דבר לגבי התיקון של ה-15 ימים של הצינון – זה לא היה בהצעה הממשלתית, זו הצעה שעלתה מצד חברות הכנסת; ככל שהוועדה תחליט שזה נחוץ, נכניס את זה.
<מוריה בקשי-כהן: חשבנו שיש בזה היגיון אבל זו החלטה של הוועדה בשאלה הזאת.
<דב פרימר: הרחבת הסמכות של בית-הדין ממש לא מפריעה לי.
<דב פרימר: זאת לא השאלה.
<דב פרימר: השאלה היא אם שתי האופציות שאת הצעת יפגעו בכל החוק הזה ובמטרת החוק הזה.
<דב פרימר: אנחנו יודעים שמי שמנהל משא ומתן או גישור negotiates in the shadows of the law.
<דב פרימר: כלומר, ברגע שקבעת סמכות על-ידי המנגנון הקיים, זה משפיע על כל הליך הגישור, בגלל שניהול המשא-ומתן היה בצל החוק של אותה ערכאה שתפסת בה סמכות.
<דב פרימר: אני מסכים איתך שלעשות את זה אחר-כך זה גם כן גרוע.
<דב פרימר: שניהם גרועים.
<דב פרימר: ולכן זו לא הבעיה של סמכות, זו לא הבעיה של הרחבה או צמצום, זו בעיה מהותית.
<דב פרימר: ולכן אני שוב חוזר ואומר: אם רוצים שזה יצליח, צריכים לתפוס בשור בקרניו ולהתמודד עם נושא מרוץ הסמכויות.
<דב פרימר: לטובת העניין אני אומר את זה, לא בגלל הפוליטיקה ולא בגלל סמכות.
<מוריה בקשי-כהן: משמעות השארת המצב הקיים היא שאותה ריצה שקיימת היום תהיה בשיא ה"כסאח", בלשון העממית.
<מוריה בקשי-כהן: והיום אנחנו בכל זאת מאפשרים שאותה ריצה רעה ושכולנו חושבים שהיא רעה, בכל זאת יהיה בה שלב מרוכך יותר.
<מוריה בקשי-כהן: זה ההבדל.
<דב פרימר: כן, אבל זה ישפיע על כל ההליך.
<מוריה בקשי-כהן: אני מסכימה, אבל הם עושים גישורים בצל בעיית מרוץ הסמכויות גם היום, ועדיין מנסים להתמודד במצב הזה.
<מוריה בקשי-כהן: היטבנו, לא הרענו.
<מוריה בקשי-כהן: זה מה שאני מנסה להגיד.
<מוריה בקשי-כהן: אנחנו לא פתרנו, אני מסכימה.
<פרץ סגל: ידידי היקר, פרופסור פרימר, יש שלוש אפשרויות.
<פרץ סגל: האחת, שהיתה בוועדת שנהב, בה מי שהגיש את הבקשה ליישוב סכסוך קנה את הסמכות.
<פרץ סגל: אנחנו חשבנו שהרעיון הזה הוא רעיון לא נכון מכיוון שמשמעות הדבר היא שהאדם יודע מראש מה יהיו תוצאות הדבר בלי לתת להליך איזושהי אפשרות בכל זאת.
<פרץ סגל: האפשרות השנייה היתה, כפי שתיארה מוריה, שברגע הסיום התהליך הצדדים יתחילו במרוץ.
<פרץ סגל: אני חושב שכל אחד מבין את האבסורד שבדבר.
<פרץ סגל: וכן נשארת האפשרות השלישית שאומרת:
<פרץ סגל: אנחנו ניתן אפשרות לתהליך לעשות משהו.
<פרץ סגל: הרי בלי שניסינו אותו, ולו בהוראת שעה למספר שנים, לא נדע אם באמת יש סיכוי שהאווירה תשתנה.
<פרץ סגל: כי להישאר במצב כפי שהוא היום, אפשר להבטיח את הדבר הזה, אבל אם אנחנו בכל זאת רוצים לפנות לכיוון אחר אנחנו מאמינים שהחלופה הזאת תיתן את האפשרות הזאת, וכל האפשרויות האחרות סוגרות אותן מראש, או ברגע שהגשת את הבקשה סגרת את זה, או שעשית את זה שאלה של מרוץ ותוך כדי התהליך אתה צריך להתכונן לריצה שתהיה ברגע הסיום.
<פרץ סגל: ולכן נראה לי שההצעה הזאת, מבחינה זו, נותנת איזשהו סיכוי לשנות את הריאליה המעשית של האנשים שיראו אם באמת יש סיכוי ליישב את הסכסוך בדרך יותר טובה כמו שנעשה במדינות אחרות, או שאצלנו יאמרו: לא, אנחנו מעדיפים את מרוץ הסמכויות ולהמשיך להילחם כפי שנלחמים עד עכשיו.
<פרץ סגל: ולכן, עם כל הכבוד לרעיונות לפתור כרגע את מרוץ הסמכויות - - -
עליזה לביא: אבל ככה התחלנו, הרי ככה התחלנו.
עליזה לביא: הרי איך הגענו עד הלום?
עליזה לביא: למה הגענו לכאן?
<פרץ סגל: אני אומר עוד פעם: בוועדת השרים לחקיקה כפי שתיארה מוריה, הצעת החוק היתה מורכבת משני חלקים.
<פרץ סגל: ובסופו של דבר, ועדת השרים החליטה לפצל אותה משום שאי אפשר היה להגיע להסכמה על החלק השני.
<פרץ סגל: זה לא שאנחנו מתנגדים לחלק השני, אבל החלק השני הוא שינוי מהותי וגדול.
<פרץ סגל: והשאלה היא אם למנוע בינתיים את האפשרות לשנות.
<פרץ סגל: אם אנחנו אומרים: לא נשנה, פירושו של דבר, נחכה עד אז, פירושו של דבר שאנחנו לא נותנים את הסיכוי העכשווי להביא לשינוי.
<פרץ סגל: ואנחנו מאמינים שיש בכוחם של ההליכים האלה, של המהו"ת, של מנגנוני ישוב הסכסוכים, לשנות לפחות באחוזים מסוימים את המציאות.
<פרץ סגל: יכול להיות שאחר-כך יתברר שמרוץ הסמכויות הוא רק בשוליים, אבל אנחנו לא יכולים להיכנס למסדרון הזה אם לא ניתן לו את האפשרות להיות חלק מהמציאות שלנו.
<בתיה כהנא דרור: ואם יתברר הפוך?
<בתיה כהנא דרור: אם יתברר שמרוץ הסמכויות מנטרל את כל הליך ישוב הסכסוך?
<פרץ סגל: אז אנחנו נראה את זה בסוף ארבע השנים.
<פרץ סגל: אבל אני לא רואה מציאות שאת משנה את מרוץ הסמכויות כרגע.
עליזה לביא: למה ארבע שנים?
<פרץ סגל: עוד לא דיברנו על התקופה.
<פרץ סגל: כפי שאמרתי לך בהפסקה, לאור הניסיון שלנו בעניין שמיעת ילדים, הניסיון לתקופות קצרות לא היה מוצלח והיינו צריכים להאריך את התקופה, והגענו לכמעט שש שנים.
<קריאה: המחקר היה שלוש שנים.
<פרץ סגל: המחקר היה שלוש שנים - - -
קארין אלהרר: פרץ, לא נהוג לעשות פיילוט במצבים כאלה?
<פרץ סגל: אז אני אומר עוד פעם:
<פרץ סגל: לכן אנחנו מוכנים שזה יהיה הוראת שעה לארבע שנים.
דוד רותם: קארין, אנחנו נעשה את זה להוראת שעה.
קארין אלהרר: למה ארבע שנים?
דוד רותם: מי אמר ארבע שנים?
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו דיברנו על שלוש שנים.
<פרץ סגל: אני רק ניסיתי להסביר למה אני חושב שמבין החלופות הקיימות, החלופה הזאת עשויה לתת לנו מסדרון טוב יותר לפתור סכסוכים בענייני משפחה.
<פרץ סגל: יכול להיות שזה ייכשל, כפי שאומרת בתיה, היא רואה את הנבואה.
<פרץ סגל: אני עוד לא רואה את הנבואה הזאת.
שולי מועלם-רפאלי: כל ניסיון לדבר על פיילוט בשלב הזה הוא מאוחר מדי.
שולי מועלם-רפאלי: כי ברור מהייעוץ המשפטי של מרכז "רקמן" אתמול בערב שדיבור עכשיו על פיילוט מייתר את הצעת החוק הזאת.
שולי מועלם-רפאלי: אם המטרה היא לייתר את הצעת החוק, אז בואו נסגור את הדיון.
עליזה לביא: למה הוא מייתר?
שולי מועלם-רפאלי: ככה, כי זה מה שהסבירו לי המומחיות של "רקמן".
שולי מועלם-רפאלי: חברות, אל תחזרו בכן, זה מה שאמרתן לי אתמול בערב.
עליזה לביא: רגע, תני להן לענות.
שולי מועלם-רפאלי: גם לי יש פה זכות דיבור.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שחוץ מלתת לי מחמאות על איזה יופי אני מנהלת את הישיבה, כדאי גם שנבין שיש פה עמדות שונות שמתייחסות לנושא.
שולי מועלם-רפאלי: ואני חושבת שהצעת החוק הזאת היא מצוינת כדי להכניס אותנו לאיזשהו שינוי.
שולי מועלם-רפאלי: אתם חושבים שזה יגרום יותר נזק?
שולי מועלם-רפאלי: אז בבקשה, בואו נראה איך זה מתנהל.
שולי מועלם-רפאלי: אבל אי אפשר במשך חודשים לתמוך במשהו מסוים, וכשלא מקבלים את ה-100% ממה שרוצים, להגיד: רגע, אז אני חוזר בי לאפס.
שולי מועלם-רפאלי: זאת האמירה שאני רואה כאן.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו הסכמנו, והצעת החוק שלי מתכתבת מאוד עם הצעת החוק הממשלתית.
שולי מועלם-רפאלי: זה ידוע.
שולי מועלם-רפאלי: אבל כל חברות הכנסת שהציעו הצעות חוק פרטיות, הסכימו למיזוג עם הצעת החוק הממשלתית.
שולי מועלם-רפאלי: אתה חושב, פרופסור פרימר, שטעינו בזה?
שולי מועלם-רפאלי: שהיינו צריכות להתעקש על מרוץ סמכויות?
שולי מועלם-רפאלי: יכול להיות שאתה טועה, אבל הסכמנו לזה.
שולי מועלם-רפאלי: ומהרגע שהסכמנו לזה, אין מקום עכשיו להגיד: יש לכם טעות.
שולי מועלם-רפאלי: יכול להיות שהיית צריך להגיד לנו על הטעות שלנו לפני שהסמכנו לדבר הזה, אבל מרגע שמוזגנו לתוך הצעת החוק הממשלתית, גם מי שהסכימה לזה וגם מי שלא הסכימה לזה, כל דיבור עכשיו על דברים שאינם בהצעת החוק הממשלתית אומר:
שולי מועלם-רפאלי: בואו נחזיר הכול לוועדת שרים, אנחנו הולכים אחורה, מוותרים על הצעת החוק הזאת.
שולי מועלם-רפאלי: חלק מיושבי השולחן הזה חושבים שהיא הצעת חוק טובה והיא יכולה להביא למטרה שלשמה התכנסנו: לנסות לעשות את זה בדרך אחרת, את הבעייתיות שאנחנו רואים היום.
דוד רותם: קארין, בבקשה.
קארין אלהרר: אני לא ליוויתי את הצעת החוק הזאת למן היום הראשון, ואני אומרת את זה באופן גלוי.
קארין אלהרר: קראתי את נייר העמדה של מרכז "רקמן" – ודרך אגב, אני מאוד מעריכה את עבודתו – ויש לי חשש מסוים; אני מבינה את הרצון הטוב ואני שותפה לו, אני חושבת שצריך לשנות את המקום הזה שכל דיני המשפחה נמצאים בהם היום, אני לגמרי שותפה לתפיסה הזאת.
קארין אלהרר: מצד שני, אני חושבת שיש פה סכנות שאנחנו צריכים לקחת בחשבון, ולחוקק חוק זה הדבר הקל ביותר שאפשר לעשות בבניין הזה.
קארין אלהרר: השאלה היא איזה מנגנונים אנחנו יכולים לתת על-מנת למנוע פגיעה שהיא פגיעה פוטנציאלית וששמים אותה פה על השולחן, שולי וגם עליזה, וזה יהיה על הראש של כולנו.
קארין אלהרר: אנחנו רוצים למנוע פגיעה ולכן אנחנו מחוקקים חוק.
קארין אלהרר: אנחנו לא רוצים להימצא בעוד שנה, בעוד שנתיים, מול טענות של נשים רבות שיגידו: פגעתם בנו פי כמה וכמה.
דוד רותם: לכן דוּבּר פה על זה שיהיו תקנות שיקבעו את הדברים האלה.
קארין אלהרר: אדוני, התקנות הן רק ה"איך".
קארין אלהרר: החוק אומר "מה".
קארין אלהרר: וכשאנחנו אומרים "מה" אנחנו צריכים לעשות את זה בשום שכל ולא לעשות את זה מתוך איזשהו דגל שמניפים בלי להסתכל ימינה ושמאלה מי הגורמים שיכולים להיפגע בדרך.
קארין אלהרר: ואין ספק בלבי שאף אחד פה מסביב לשולחן רוצה לפגוע.
קארין אלהרר: ולכן צריך לחשוב על תקופת זמן שהיא קצרה גם אם היא לא בוחנת את זה בצורה הכי טובה.
קארין אלהרר: אנחנו פשוט לא רוצים לראות אנשים נפגעים.
קארין אלהרר: כשאני אומרת "פיילוט", כמו שהציעו במרכז "רקמן", אז הפיילוט הזה לא חייב להיות בחקיקה.
קארין אלהרר: מה לנו למהר כל-כך לחקיקה, שולי?
שולי מועלם-רפאלי: קארין, אני רוצה לתקן פה כמה דברים שאמרת.
שולי מועלם-רפאלי: האחד, אף אחד לא מניף פה דגלים.
שולי מועלם-רפאלי: במשך חודשים רבים הצעת החוק הזאת נדונה בפורומים שונים.
עליזה לביא: מרוץ הסמכויות.
שולי מועלם-רפאלי: לא, גם בהצעת החוק שלי שלא דיברה על מרוץ סמכויות.
שולי מועלם-רפאלי: בואו רק נשים את הדברים על השולחן.
שולי מועלם-רפאלי: היתה קבוצה שלמה שדנה במשך חודשים רבים על הצעות החוק שהמטרה שלהן היא אותה מטרה.
שולי מועלם-רפאלי: כל ניסיון עכשיו להגיד שמניפים פה דגלים, שלא רואים את העתיד, זה בעיני ניסיון לא נכון, שמא נאמר אפילו לא ראוי, להסיג לאחור את הצעת החוק הטובה הזאת.
קארין אלהרר: שולי, עם כל הכבוד, לא מחלקים פה ציונים.
שולי מועלם-רפאלי: לא, אני לא מחלקת ציונים.
שולי מועלם-רפאלי: אבל את אומרת: מניפים דגלים, אז אני אומרת: לא מניפים דגלים, עושים תהליך של חודשים, ואין מציאות שבה מגיעים לדיון האחרון - - -
קארין אלהרר: שולי, את יודעת לומר עם יד על הלב שלא יהיו אנשים שייפגעו מהחוק הזה?
שולי מועלם-רפאלי: לא, אבל אני יודעת לומר עם יד על הלב שיש פה דרך מצוינת למנוע את הפגיעה שקיימת היום.
שולי מועלם-רפאלי: בואו ננסה אותה.
קארין אלהרר: אז אני אומרת: זה ניסיון - - -
שולי מועלם-רפאלי: לכן אמרנו:
שולי מועלם-רפאלי: בואו נעשה אותו בהוראת שעה לשלוש שנים כי זאת הדרך.
שולי מועלם-רפאלי: אין דרך אחרת.
<פרץ סגל: חברת הכנסת הנכבדה קארין אלהרר, ועדת שנהב ישבה לפני עשור.
<פרץ סגל: תזכיר החוק היה ב-2006.
<פרץ סגל: לא שמעתי מ-2006 עד היום את ההצעה לעשות פיילוט.
<פרץ סגל: הרי אם מרכז "רקמן" חשב שהרעיון הוא טוב, הפיילוט יכול היה לבוא כבר לפני כן.
<פרץ סגל: אני יודע שוועדת שניט גם המליצה על הדבר הזה.
<פרץ סגל: כלומר, הרבה שנים שהדברים מונחים על השולחן.
<פרץ סגל: לבוא עכשיו בדקה ה-90 ולהגיד: בואו נלך אחורה ונעשה את הפיילוט - - -
<קריאה: נוצרה סיטואציה חדשה.
<פרץ סגל: לא נוצרה שום סיטואציה חדשה.
שולי מועלם-רפאלי: בתיה, מיומי הראשון בכנסת אני משתפת פעולה עם מרכז "רקמן" והעברתי איתם פה הצעת חוק מרשימה.
<בתיה כהנא דרור: לא, הסיטואציה שאתם מעבירים - - -
דוד רותם: לא, את לא קיבלת רשות דיבור.
<בתיה כהנא דרור: מה זאת אומרת, "רקמן" לא דיברו על פיילוט?
<פרץ סגל: אני אומר:
<פרץ סגל: אם רצו לעשות פיילוט היו מספיק שנים.
<פרץ סגל: תראו כמה שנים לקח לנו למימוש תזכיר החוק.
<פרץ סגל: לא שינינו ולא כלום מוועדת שנהב, להיפך, ועדת שנהב הציעה לתת מיד תפיסת סמכות.
<פרץ סגל: אנחנו חושבים שההצעה הזאת היא יותר טובה, כפי שהסברתי לפני כן, משום שהיא נותנת לנו איזשהו מסדרון שלא מראש צריך להגיש את הבקשה ליישוב סכסוך לפני התייעצות עם עורך-דין.
<פרץ סגל: את חושבת הפוך, שכדאי ללכת לוועדת שנהב ולהתחיל מיד בתפיסת סמכות?
<בתיה כהנא דרור: לא, ולכן זה לא קוּדם.
<פרץ סגל: לא, לא.
<פרץ סגל: סליחה, זו לא הסיבה.
<פרץ סגל: אני יכול לתת לך את ההיסטוריה למה זה לא קוּדם.
<פרץ סגל: לא בגלל זה לא קוּדם.
<בתיה כהנא דרור: אבל מה להלין על מרכז "רקמן" שלא הציעו פיילוט?
<פרץ סגל: פיילוט אפשר היה להציע בבתי-משפט לענייני משפחה, כמו שוועדת שניט הציעה.
<קרן הורוביץ: אבל כל הצעה כזאת של גישור חובה, עברה בפיילוט.
<קרן הורוביץ: במה שונה המקרה הזה?
<פרץ סגל: סליחה, תקראי את דוח ועדת שניט.
דוד רותם: אני מבקש להמשיך.
<נועה ברודסקי-לוי: אני מבקשת להבהיר דבר שנראה לי חשוב לפרוטוקול, לאור הטענות שעלו לעניין מבחני הכריכה, שברור שאין בסעיף הזה כדי לבטל את מבחני הכריכה.
<נועה ברודסקי-לוי: חשוב שזה יהיה ברור.
<נועה ברודסקי-לוי: אני ממשיכה לסעיף שביקשנו להוסיף, סעיף 4א:
<פרץ סגל: הנושא הוא נושא רציני מאוד, הוא לא נמצא בהצעת החוק, הוא מחייב דיון ארוך.
<פרץ סגל: אני חושב שלהיכנס לזה בשלב הזה, זה לעצור את החוק.
<פרץ סגל: יש לנו את תקנות סדר הדין האזרחי, הן לא מונעות משר המשפטים לתת את הכלים כמו בסעדים זמניים שהוא בנה את האיזונים.
<פרץ סגל: אני לא חושב שהנושא הזה צריך להיכנס לתוך החוק, כי יש את הסמכות ממילא לעשות את זה.
דוד רותם: זה ייכנס לחוק.
<נאוה פרס: אני חושבת שזה מאוד בעייתי שדווקא הנושאים הרכושיים האלה כביכול מוגנים.
<נאוה פרס: כלומר, אם נשתמש בצורה מגדרית מאוד-מאוד כוללת: הגברים מנועים מלעשות כל פעולה בנכסים שלהם, בהנחה שלגברים יש את מרבית השליטה בנכסים המשפחתיים.
<נאוה פרס: ולעומת זאת, נשים שזקוקות מזונות ולמשמורת, כמו שדיברנו, אין להן סעד בחוק הזה.
<נאוה פרס: ב-45 יום האלה נאמר שלא יהיו מזונות זמניים ולא יהיו הסדרי ראייה.
<נאוה פרס: כלומר, האב לא יוכל לראות את ילדיו - - -
דוד רותם: לא זה נאמר.
<נאוה פרס: לא תינתן החלטה.
<נאוה פרס: אם תהיה הסכמה – לבריאות.
<נאוה פרס: אנחנו מדברים על מצב של סכסוך ואנחנו מדברים על התסריט הלא-ורוד.
<נאוה פרס: בתסריט הלא-ורוד אין הסכמה בין בני-הזוג על שום דבר.
<נאוה פרס: הגבר לא יכול להזיז את נכסיו, יש לו כאילו צו מניעה שחל עליו מרגע שהוגשה הבקשה, אבל בנושאים של מזונות והסדרי ראייה וקשר עם הילדים, אין שום דבר למשך יותר מ-45 יום, כי 45 יום זה רק תקופת הצינון.
<נאוה פרס: אחר-כך צריך עוד להגיש בקשה, תגובה תוך 10 ימים, הגענו ל-55 ימים, בית-משפט מחליט - - -
דוד רותם: יגיעו להסכמות.
<נאוה פרס: ואם אין הסכמות?
<נאוה פרס: בנושא של הזדקקות וקיום פיזי של אישה וילדים אנחנו משאירים את זה להסכמות, אבל בנושא של שמירה על נכסים – זה יהיה בחוק.
<נאוה פרס: זה בעצם מה שהוועדה כאן אומרת.
<בת-שבע שרמן-שני: אבל סעד זמני לשמירת המצב הקיים כבר קיים בסעיף 3(ו1).
<פרץ סגל: לא צריך יותר מזה.
<פרץ סגל: הצו לשמירת המצב הקיים עובד כבר למעלה מ-10 שנים.
<מוריה בקשי-כהן: גם לפי ההצעה הקיימת, אפשר לפנות בתקופת ה-45 יום בבקשה לסעד זמני לשמירת המצב הקיים.
<מוריה בקשי-כהן: וההצעה פה היא שאם לא פנית לבית-משפט, אוטומטית כאילו ניתן צו.
<מוריה בקשי-כהן: אנחנו לא בטוחים שבנוסח הזה ובצורה הזאת, ככה במהירות, זה בָּשל, בנושא כל-כך עקרוני, כשאתה קובע בעצם גם מאזן מסוים בזכויות הקניין.
<מוריה בקשי-כהן: להרגשתנו, זה פשוט לא בָּשל עכשיו לדיון בצורה הזו.
<נאוה פרס: וגם איך מודיעים למחזיקים?
<נאוה פרס: המשמעות פה היא שברגע שמוגשת בקשה ליישוב סכסוך, אם מדובר באישה, האישה יכולה להודיע לכל המחזיקים של הזכויות של בעלה שבעצם בכך שהיא הגישה בקשה, אז ניתן צו ולא ניתן לעשות שום דבר בזכויות?
<נאוה פרס: ואז בעצם הבעל מגיע להליך המהו"ת במצב שכבר התקשרו אליו מכל הבנקים ומחברות הביטוח וכולי שהוא מעוקל והוא לא יכול להזיז שום דבר, ובמצב הזה הוא צריך להתחיל את הגישור?
<בת-שבע שרמן-שני: או שהיא יוצאת מהבית, עם הילדים, בלי מזונות, והיא לא יכולה אפילו להוציא את השמיכות ואת הבגדים כי יש עיקול.
<נאוה פרס: אז אומרים שהמזונות יפגעו, אבל בנושא הזה זה לא יפגע?
<נאוה פרס: זה לא יפגע באפשרות התרפויטית שאתם מדברים עליה?
עליזה לביא: אין אפשרות תרפויטית בכלל.
<נאוה פרס: כשהודיעו לי בבוקר שאני מעוקל, ואני בא להיפגש אחר-הצהריים?
<נאוה פרס: הסעיף לא מתאים, להערכתי.
<קריאה: אפשר להסביר את ההצעה של הסעיף?
דוד רותם: לא, אני לא צריך שתסבירי את הסעיף, אני הבנתי את הסעיף.
<דב פרימר: אפשר להשאיר את זה במסגרת התקנות.
<דב פרימר: זה המצב היום פחות או יותר, אבל זה בעקבות פניות וצווים לבית-המשפט.
<דב פרימר: אני לא רואה סיבה לא להמשיך את זה.
<מוריה בקשי-כהן: כן, רק לא נוכל לקבוע בתקנות שזה אוטומטי.
<מוריה בקשי-כהן: זה כן צריך להיות בחקיקה הראשית.
<דב פרימר: לא אוטומטי.
<דב פרימר: זה מה שאמרתם.
<דב פרימר: אני לא צריך לחזור על מה שאמרתם.
<שרגא שרק: ברשות היושב-ראש, זה לכאורה סותר את סעיף 3(ו1).
<שרגא שרק: כתוב בו לגבי הבקשה לסעד זמני לשמירת המצב הקיים, אז מה הטעם להגיש בקשה לסעד זמני לשמירת המצב הקיים, והדיון שהיה לפני ההפסקה, כשסעיף 4א נותן באופן אוטומטי את אותו סעד זמני בהיקף כזה?
<דב פרימר: זה בדיוק מה שמוריה אמרה.
שולי מועלם-רפאלי: זה בדיוק מה שמוריה אמרה.
דוד רותם: זה מה שמוריה אמרה.
<דב פרימר: אז מה אדוני ממליץ?
דוד רותם: להכניס את הסעיף.
<קריאות: להכניס אותו?
<קריאות: לא להכניס.
<דב פרימר: לא, אבל זה בניגוד למה שמוריה אמרה.
דוד רותם: אז זה בניגוד למה שמוריה אמרה.
דוד רותם: אני לא עובד אצל מוריה.
<קריאה: אבל זה הורס את כל המהו"ת.
<דב פרימר: עם כל הכבוד לאדוני, אני חושב שמוריה אמרה דברי טעם.
<דב פרימר: ברגע שיש סעיף 3(ו), וזה הנוהג המשפטי היום אבל באמצעות צו של בית-המשפט, וצריכים להשאיר את זה וזה פותר את הבעיות.
<דב פרימר: לא צריכים לתקן משהו שעובד.
<קריאה: כן, אבל אנחנו משנים את המצב הקיים.
<בת-שבע שרמן-שני: אני אסביר - - -
דוד רותם: אל תסבירי לי כלום.
דוד רותם: רבותי, אני יכול להמשיך את הישיבה הזאת בעוד חצי שעה, ב-13:50.
דוד רותם: נועה, תמשיכי.
דוד רותם: סעיף 4א לא ייכנס לחוק.
< נועה ברודסקי-לוי: אני ממשיכה.
< נועה ברודסקי-לוי: סוכם שסעיף 4א לא ייכנס.
< נועה ברודסקי-לוי: לנושא המזונות הזמניים.
< נועה ברודסקי-לוי: יש לכם איזושהי מחשבה בכל זאת לקבוע קיצור של התקופה?
<פרץ סגל: אני חשבתי שהגענו לסיכום שבתום התקופה יהיה טופס ויגישו.
< נועה ברודסקי-לוי: זה מה שנאמר ואחר כך זה עלה כאן עוד פעם ועלו כאן עוד פעם החששות בנושא הזה.
< נועה ברודסקי-לוי: השאלה היא האם אפשר בכל זאת לקבוע מקרים חריגים בהם יחידת הסיוע תוכל להפנות לקיצור התקופה.
<פרץ סגל: האופציה השנייה היא לקבוע מה שנמצא ב-265, בבקשה ליישוב סכסוך, שיחידת הסיוע יכולה להודיע ואז אפשר יהיה להגיש את הבקשה.
<פרץ סגל: אני לא בטוח שזה הדבר הנכון לקבוע בחוק.
<פרץ סגל: 265 לתקנות כבר נותן את הפתרון הזה.
שולי מועלם-רפאלי: אבל זה חוק.
<פרץ סגל: אני מסכים ולכן אני אומר שאני לא בטוח שבחוק הייתי מכניס כבר את 265 ולא משאיר את זה לתקנות ששר המשפטים יהיה רשאי לקבוע בתקנות.
<פרץ סגל: היה נדמה לי שהנוסח שהוא יוכל להגיש את זה בטופס, זה נוסח שפותר את הבעיה.
< נועה ברודסקי-לוי: כן, אבל עדיין עלתה השאלה אם לאפשר איזשהו קיצור של 45 ימים במקרים הדחופים במיוחד, במקרים חריגים.
<פרץ סגל: גם היום, אם את מסתכלת בתקנות סד"ה, מגישים את התביעה, מגישים את הבקשה, אחר כך יש תשובה ועוד שלושים ימים עד לדיון בבקשה.
<פרץ סגל: כלומר, הזמן הזה ממילא מגיע כבר ל-45 ימים.
<פרץ סגל: אם אנחנו נקבע, כיוון שכבר היה כל ההליך, תקופה קצרה, אני לא חושב שאנחנו באופן משמעותי משנים את המצב הקיים.
<פרץ סגל: אני לא רוצה לומר שהרבה פעמים זה לא מתקיים בתום שלושים ימים.
<פרץ סגל: כלומר, זה שכתוב בתקנות שהדיון יתקיים בתום שלושים ימים, אני אפילו יכול לומר שאני יודע שזה לא מתקיים בתום שלושים ימים.
<דב פרימר: אני מסכים עם דוקטור סגל אבל הדגש בדבריו הוא שהנושא של מזונות זמניים יידון בטפסים.
<דב פרימר: זה המפתח לדברים שלו.
< נועה ברודסקי-לוי: נוסיף בתקנות הסמכה בנושא הזה, בסעיף שנקרא עכשיו?
<פרץ סגל: את מתכוונת בתוך 45 הימים או לאחר ה-45 ימים?
< נועה ברודסקי-לוי: זאת בעצם הייתה השאלה.
< נועה ברודסקי-לוי: אני מבינה מהתשובה שלך שאתם מדברים על התקופה שאחרי 45 ימים.
<פרץ סגל: הסיבה לכך, כפי שהסברתי, היא משום שממילא 45 ימים זה זמן מינימלי.
<פרץ סגל: אנחנו מוסיפים בסך הכול עשרה ימים לתקופה שממילא קיימת היום.
< נועה ברודסקי-לוי: השאלה אם אלה לא יהיו תקופות במצטבר.
<פרץ סגל: הלוואי ותביעות מזונות זמניות היו נדונות ב-55 ימים בבתי-המשפט.
< נועה ברודסקי-לוי: אני עוברת לסעיף 5.
< נועה ברודסקי-לוי: ביצוע ותקנות שר המשפטים רשאי לקבוע הוראות בעניינים אלה: טופס להגשת בקשה ליישוב סכסוך.
< נועה ברודסקי-לוי: רשימת מקרים חריגים בהם רשאית הערכאה השיפוטית להאריך או לקצר את התקופה במהלכה לא ניתן להגיש תובענה.
< נועה ברודסקי-לוי: הליכים ליישוב סכסוך בהסכמה, בין במסגרת יחידת הסיוע ובין בהפניה להליכים מחוץ ליחידת הסיוע, באישור ועדת חוקה חוק ומשפט של הכנסת.
< נועה ברודסקי-לוי: אני מציעה גם ב-(2) להוסיף באישור ועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת.
< נועה ברודסקי-לוי: הגשת בקשה לסעדים דחופים או זמניים לפי סעיף 3(ו) ודרכי הדיון בה לרבות טופס להגשת הבקשה ורשימת נושאים בהם ניתן להגיש בקשה לסעד דחוף, באישור ועדת חוקה חוק ומשפט של הכנסת
<מוריה בקשי-כהן: קיצור ואולי גם דרך הגשה.
<פרץ סגל: בדרך ההגשה.
< נועה ברודסקי-לוי: בסדר.
דוד רותם: כבר דיברנו על טופס.
שולי מועלם-רפאלי: הבסיס הוא שיהיה טופס.
אברהם מיכאלי: למה שינינו את ה"רשאי"?
< נועה ברודסקי-לוי: בדרך כלל אנחנו כותבים רשאי לקבוע.
אברהם מיכאלי: אם יש חשיבות לביצוע של החוק הזה, צריך להיות בו חיובי.
אברהם מיכאלי: פרץ, למה ביקשתם לכתוב רשאי?
אברהם מיכאלי: אתם חוששים שלא תעמדו בזה?
< נועה ברודסקי-לוי: במקור זה היה "יקבע".
< נועה ברודסקי-לוי: לקראת הדיון בכל זאת ביקשתם לשנות ל"רשאי לקבוע".
אברהם מיכאלי: רשאי, זה לתת לכם עוד ארבע שנים.
אברהם מיכאלי: ארבע כנסות.
<פרץ סגל: יש אולי דברים שאין צורך בהם.
< נועה ברודסקי-לוי: אני רוצה שוב להבהיר את פסקה (2), רשימת מקרים חריגים בהם רשאית הערכאה השיפוטית להאריך או לקצר.
<מוריה בקשי-כהן: לא, לא לקצר.
<קריאה: לבטל.
<קריאה: לייתר.
<פרץ סגל: למה לקצר?
< נועה ברודסקי-לוי: לפי מה שהבנתי יהיו מקרים שגם אתם חשבתם שאין טעם בתקופה.
<מוריה בקשי-כהן: דיברנו על כך קודם לגבי המקרים של המקלט.
<מוריה בקשי-כהן: בדחוף אנחנו נטפל ובלא דחוף, בכל זאת זה יבוא ואחרי הפגישה הראשונה יחליטו.
< נועה ברודסקי-לוי: אבל אתם דיברתם על מקרים שאנשים בחוץ לארץ או כל מיני דברים כאלה.
< נועה ברודסקי-לוי: יש מקרים שאחד הצדדים בחוץ לארץ ויש מצבים כאלה שאין טעם.
<פרץ סגל: זה להאריך.
<מוריה בקשי-כהן: זאת תהיה החלטה של הוועדה.
<מוריה בקשי-כהן: לא היינו רוצים ליצור מצב שיתקצרו התקופות אחר כך ואז אי אפשר יהיה לעמוד בזה וזה בפועל יהיה משהו שהוא יהיה מהיר מדי בלי הסבלנות ומספר הפגישות שנדרש ליחידת סיוע.
< נועה ברודסקי-לוי: השאלה אם יש רצון לקבוע מצבים - - -
שולי מועלם-רפאלי: האם במצבים שאמרנו שצריך יהיה או לקצר או לייתר את תקופת הזמן הזאת אנחנו מטפלים בסעיפים אחרים?
דוד רותם: אנחנו נחליט שזה יהיה כך.
<פרץ סגל: נועה, את מתכוונת ששר המשפטים יוסמך לקצר או להאריך?
< נועה ברודסקי-לוי: לא.
< נועה ברודסקי-לוי: שר המשפטים יהיה רשאי לקבוע בתקנות את רשימת המקרים בהם הערכאה השיפוטית מחליטה להאריך או לקצר או לייתר את התקופה.
< נועה ברודסקי-לוי: זאת השאלה.
<פרץ סגל: אם זאת סמכות שר המשפטים, אין לנו בעיה.
< נועה ברודסקי-לוי: סמכות שר המשפטים היא לעניין רשימת המקרים.
< נועה ברודסקי-לוי: מי שיחליט מתי זה חל, זה כמובן בית המשפט או בית הדין.
<מוריה בקשי-כהן: אבל שר המשפטים ינחה את הסיטואציות.
< נועה ברודסקי-לוי: כן.
שולי מועלם-רפאלי: את רשימת המקרים.
< נועה ברודסקי-לוי: אנחנו בסעיף התקנות.
<מוריה בקשי-כהן: וזה רשאי.
< נועה ברודסקי-לוי: רשאי לקבוע.
< נועה ברודסקי-לוי: לקצר או לייתר?
<פרץ סגל: לא.
<פרץ סגל: לייתר לא כותבים.
< נועה ברודסקי-לוי: אם כן, להאריך או לקצר.
<פרץ סגל: או לשנות את המועדים ואז זה מובן שזה גם לקצר וגם להאריך.
<קריאה: לשנות.
<קריאה: זה מצוין.
<קריאה: במקום להאריך – לשנות.
< נועה ברודסקי-לוי: אני מציעה שחוץ מפסקה (1) כל הדברים יובאו לאישור ועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת.
< נועה ברודסקי-לוי: הוראות כאמור בסעיף קטן (א)(1) ו-(4) לעניין בית דין דתי, ייקבעו בהתייעצות עם ראש בית הדין הדתי.
< נועה ברודסקי-לוי: לעניין זה "ראש בית הדין הדתי" – כל אחד מאלה, לפי העניין: לעניין בית דין רבני – נשיא בית הדין הרבני הגדול.
< נועה ברודסקי-לוי: לעניין בית דין דתי דרוזי – ראש בית הדין הדתי הדרוזי לערעורים.
< נועה ברודסקי-לוי: לעניין בית דין שרעי – נשיא בית הדין השרעי לערעורים.
< נועה ברודסקי-לוי: לעניין בית דין של עדה נוצרית – ראש ערכאת הערעור בישראל של אותה עדה נוצרית.
< נועה ברודסקי-לוי: שמירת דינים הוראות חוק זה אין בהן כדי לפגוע בדיני נישואין וגירושין, והן אינן באות להוסיף על סמכויות השיפוט של הערכאות השיפוטיות או לגרוע מהן.
< נועה ברודסקי-לוי: דיווחים שר המשפטים ידווח אחת ל-12 חודשים מיום תחילתו של חוק זה, לוועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת על מספר המשפחות שטופלו ביחידות הסיוע, מספר המשפחות שבתום הליכי יישוב הסכסוך סיימו את הסכסך בהסכמה ומספר המשפחות שפנו להתדיינות משפטית.
< נועה ברודסקי-לוי: אני מציעה להוסיף גם את מספר התיקים שנפתחו לאחר מכן בבתי-הדין הדתיים או בבתי-המשפט לענייני משפחה.
<מוריה בקשי-כהן: זאת באמת שאלה אם זה שר המשפטים או שר הרווחה כי זאת בעצם עבודה של יחידת הסיוע.
<קריאה: יחידת הסיוע היא תחת משרד הרווחה.
<מוריה בקשי-כהן: מספר המשפחות שטופלו ביחידת סיוע.
< נועה ברודסקי-לוי: צריך לעשות הבחנה.
<מוריה בקשי-כהן: הדיווח צריך להיות לפי נושאים.
< נועה ברודסקי-לוי: הוספתי את מספר התיקים שנפתחו בבתי-הדין הדתיים ובבתי-המשפט לענייני משפחה לאחר ההליך.
< נועה ברודסקי-לוי: זה כמובן שר המשפטים.
< נועה ברודסקי-לוי: אנחנו נעשה הבחנה בין שר הרווחה לשר המשפטים.
<מוריה בקשי-כהן: רק המשפט האחרון הוא שר המשפטים.
<קריאה: ההתדיינות היא שר המשפטים.