GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אופיר פינס-פז: אם לא תהיה הסכמה של ממשלה, לא נעשה את זה.
אופיר פינס-פז: אני לא אכניס נושא חדש ללא הסכמת ממשלה.
אופיר פינס-פז: אם תהיה הסכמת ממשלה, במקום להריץ את כל התזכירים, נכניס את זה פנימה.
אופיר פינס-פז: אם נסיים את הדיון הזה, נעשה חוק חדש.
סיגל קוגוט: למה מחקתם את סעיף קטן (5)?
גלוריה וייסמן: זה היה כתוב פעמיים.
אופיר פינס-פז: למה מחקתם את המלים "ושל בעל שליטה בתאגיד".
סיגל קוגוט: כי הם כתבו "ושל כל מי שפורט בסעיף 11ד(א)(1)".
גלוריה וייסמן: בסעיף קטן (ד) רוצים שבכל מקרה, גם אם יש לאדם שרוצה להירשם כנותן שירותי מטבע תעודת זיהוי כלשהי מהמדינה, רוצים גם את מספר הדרכון שלו.
אופיר פינס-פז: גם לתושב יש תעודת זהות, בשביל מה זה?
גלוריה וייסמן: כשיש תאגיד שהוא תאגיד שהואגד בחוץ-לארץ, אנחנו בכל זאת מבקשים פרטים על בעלי השליטה שלהם, אז אותו תאגיד צריך להיות רשום בישראל כתאגיד זר וצריך את הפרטים של בעלי השליטה.
אופיר פינס-פז: גם אם הוא לא ספק השירות בפועל, אלא רק בעל השליטה.
אופיר פינס-פז: לספק השירות בפועל, את מסתפקת בתעודת הזהות?
גלוריה וייסמן: נכון, כי הוא כאן.
אופיר פינס-פז: מה זה תושב?
אופיר פינס-פז: תושב קבע?
גלוריה וייסמן: תושב קבע.
אופיר פינס-פז: השאלה אם זה ברור.
גלוריה וייסמן: כך אנחנו כותבים בכל המקרים.
אופיר פינס-פז: יש שני סוגים של תושב.
יהודה שפר: הכוונה המעשית היא הסקטור של סאלח א-דין, זה קשור למזרח ירושלים שהם תושבים ולא אזרחים, ובהחלט עוסקים בתחום הזה.
אופיר פינס-פז: מי שלא יודע, הם גם תושבי קבע.
גלוריה וייסמן: על התנאים של 11ה דיברנו.
גלוריה וייסמן: 11ו מתייחס לשינויים שיכולים להיות באותו נותן שירותי מטבע במשך הזמן.
גלוריה וייסמן: השינויים יכולים להיות מכמה סוגים: יכול להיות שיש לו מספר סניפים, והוא משנה את המקום של הסניפים.
גלוריה וייסמן: לפי מה שקבוע כאן, אחרי שהוא נרשם, הוא מקבל תעודה לכל מקום שבו הוא פועל, והוא צריך להראות את התעודה הזאת.
גלוריה וייסמן: אם חל שינוי, למשל, הוא עובר ממקום למקום, הוא צריך להודיע, ואז יש כאן שינוי ממה שהיה בהצעת החוק.
גלוריה וייסמן: בהצעת החוק אמרנו, שהוא צריך תוך שבעה ימים להודיע לרשם על השינוי שחל ולהחזיר את התעודה.
גלוריה וייסמן: אז אנחנו אומרים: לא.
גלוריה וייסמן: הוא יודיע תוך שבעה ימים, כי את זה אפשר לעשות בפקס, אפשר במכתב רשום, אבל להחזרת התעודה נותנים 30 ימים, כדי שהדברים יהיו בטווח זמן יותר סביר.
גלוריה וייסמן: מה קורה עם אדם שנרשם ונפטר או הוכרז כפסול דין?
גלוריה וייסמן: על זה בהצעת החוק לא היתה התייחסות.
גלוריה וייסמן: כתבנו "נודע למרשם שנותן שירותי המטבע נפטר או הוכרז כפסול דין, יורה על החזרת תעודת הרישום, ועל סגירת עסקו".
גלוריה וייסמן: הוא יכול גם לתת זמן מסוים של 30 ימים, כדי שיסדרו את העניינים באותו מקום שבו פועלים, אחרת יכול להיות שיהיה מצב של פגיעה בזכויות של צד ג'.
אופיר פינס-פז: למה על פסול דין אי-אפשר לקבל מידע מסודר?
אופיר פינס-פז: למה זה נודע, למה אי-אפשר לכתוב שצריך להעביר לכם החלטה מסודרת?
גלוריה וייסמן: אם הוא פסול דין, מי ידווח?
אופיר פינס-פז: מי שפסל אותו.
סיגל קוגוט: איך הוא יודע שהוא חלפן?
גלוריה וייסמן: בית-המשפט לא תמיד יודע שהוא חלפן.
אופיר פינס-פז: ב-11ז, יש משהו מיוחד?
גלוריה וייסמן: אין שום שינוי.
גלוריה וייסמן: סעיף 11ט.
גלוריה וייסמן: הוספנו זכות טיעון בפני הרשם, לפני שהוא מחליט למחוק אדם.
גלוריה וייסמן: אותו דבר לגבי התליה.
גלוריה וייסמן: יש ערעור על החלטות הרשם לבתי-הדין המינהליים.
גלוריה וייסמן: כדי שהציבור יוכל לדעת, כשהוא עובד עם נותן שירותי מטבע, אם הוא נרשם או לא, הרשם יפרסם ברשומות או באינטרנט הודעות שונות.
אופיר פינס-פז: למה באינטרנט?
אופיר פינס-פז: אני רוצה גם בעיתון.
סיגל קוגוט: למה לא באמצעי תקשורת זמין.
גלוריה וייסמן: זה כסף.
סיגל קוגוט: תעשו כמו במכרזים שגם בעיתון צריך לפרסם.
יהודה שפר: במכרזים היום מסתפקים בפרסום קטן בעיתון שמפנה לאינטרנט.
סיגל קוגוט: לפחות את זה.
סיגל קוגוט: לפחות תפרסמו פרסום שבו מפנים למקום שבו אפשר למצוא את הפרסום הגדול.
סיגל קוגוט: אל תפרסמו ב-50,000 שקלים על עמוד שלם, אבל שתהיה הפנייה לפחות לציבור למקום שבו הם ימצאו את המידע הכולל.
אהרון אברומוביץ: עולה לנו המון כסף הפרסום בעיתון.
יהודה שפר: האינטרנט הפך כלי עממי.
אופיר פינס-פז: זה חייב להיות בעיתון.
עדי דיסקין: אם אפשר להשוות זה כמו התלית רשיון לעורך-דין, התלית רשיון לרופא.
אופיר פינס-פז: אין בכלל ויכוח, זה חייב להיות בעיתון.
אופיר פינס-פז: אני מוכן שתהיה מודעה בולטת בעיתון שתפנה לאינטרנט.
אופיר פינס-פז: אבל זה חייב להיות בשני עיתונים יומיים לפחות.
אופיר פינס-פז: אני מבקש שזה יהיה בולט, שלא ינצלו את זה אחר כך לעשות דבר רק לצאת ידי חובה.
אופיר פינס-פז: יש רציונל בזה שהציבור צריך לדעת.
אופיר פינס-פז: בעונשין יש שינויים.
גלוריה וייסמן: אנחנו מציעים שיהיו רק שתי עבירות.
גלוריה וייסמן: האחת, העבירה העיקרית – מי שעוסק במתן שירותי מטבע ללא רישום במרשם, בניגוד לסעיף 11ג ו-11ו(ג), כשהוא נמחק מהמרשם.
אופיר פינס-פז: מה העונש?
גלוריה וייסמן: שנת מאסר אחת.
גלוריה וייסמן: זו עבירה של מחשבה פלילית.
גלוריה וייסמן: אנחנו מציעים לעשות עבירה של אחריות קפידה עם עונש של קנס בלבד.
גלוריה וייסמן: זה אומר שלא צריך להוכיח את המחשבה הפלילית של אדם, אבל הוא יכול, על-פי חוק העונשין, להראות שהוא לא התרשל, ושהוא עשה את כל מה שמוטל עליו.
גלוריה וייסמן: מעבירים אליו את נטל ההוכחה.
אופיר פינס-פז: פה זה רק לגבי כל נושא הרישום, זה לא לגבי עבירות אחרות.
גלוריה וייסמן: תראה את העבירות: החזרת התעודה או אי הצגת תעודה.
אופיר פינס-פז: אדם, שהיום לא יירשם במרשם, מקסימום הוא יכול לקבל שנה.
סיגל קוגוט: או קנס.
גלוריה וייסמן: עברנו על עיסוקים אחרים, ואלה העונשים.
אופיר פינס-פז: כמה אנשים נרשמו?
אופיר פינס-פז: הדיווח השנתי צריך להתייחס לכל מרכיבי החוק.
יהודה שפר: אבל הדיווח הוא של הרשות, והרשות לא עוסקת בזה.
סיגל קוגוט: כאן זה רשם של משרד האוצר.
סיגל קוגוט: אם אתה רוצה שגם הרשם הזה ידווח, זה משהו אחר.
אופיר פינס-פז: כל מה שקשור לחוק וכל מה שקשור למידע.
אופיר פינס-פז: למשל, כמה חלפנים נרשמו.
אופיר פינס-פז: זה מעניין את הוועדה, גם כשזה לא קשור ישירות לרשות.
סיגל קוגוט: הרשות צריכה לרכז את הרישומים של כמה אנשים נרשמו כחלפנים?
אופיר פינס-פז: כדאי שהיא תדע את זה.
סיגל קוגוט: השאלה ממי אתה רוצה את הדיווח.
גלוריה וייסמן: המרשם הוא מרשם פתוח לציבור.
אופיר פינס-פז: סיגל קוגוט, אני מבקש שתרשמי את זה.
אופיר פינס-פז: אנחנו עוצרים כאן, ונשמע הערות לגבי פרק ד'1.
אופיר פינס-פז: אם יישאר לנו זמן, כשנגמור לשמוע הערות על פרק ד'1, נעבור לפרק ד2.
אדווין פרידמן: ההערה הקודמת שלי מתייחסת לסעיף 11ג(3).
אדווין פרידמן: על מנת לא לגרום לכך שעורך-דין או רואה חשבון או מישהו, שבמהלך עיסוקו הרגיל ימצא את עצמו במצב של נאמן וזה יחייב אותו להירשם, אני מציע שנוסיף כאן מילה אחת.
אדווין פרידמן: איפה שכתוב "כל מי שעיסוקו העיקרי".
יהודה טברסקי: זה לא יכול להיות, משום שייווצר מצב שעיסוקו העיקרי הוא אחר, אבל בצד הוא עוסק בחלפנות במאות אלפי דולרים או במיליוני דולרים לשנה.
אדווין פרידמן: מי שעוסק בזה במאות אלפי דולרים, זה לא עיסוקו הצדדי.
אדווין פרידמן: אני לא מדבר על אדם שמחזיק רשיון כעורך-דין או כרואה חשבון ועוסק במשהו אחר, כי יש הרבה אנשים כאלה.
אדווין פרידמן: אני מדבר על מי שעוסק במקצוע.
אדווין פרידמן: דיברנו בחוק העיקרי על כך שאם מעבירים אלי כספים, כדי לרכוש ניירות ערך, אם אני מחזיק כספים של תושב זר, כדי שהוא ירכוש כאן ניירות ערך בחברה ישראלית, ואני מחזיק את הכסף עד שהעסקה יוצאת לפועל, לפי זה אני חייב להירשם.
יהודה שפר: עיסוקך לא בזה.
יהודה שפר: עיסוקך כנאמן.
אדווין פרידמן: אני מציע להוסיף את המלים "עיסוקו העיקרי".
אופיר פינס-פז: הבעיה שהצגת היא בעיה מובנת.
אופיר פינס-פז: הפתרון שהוא מציע הוא בעייתי.
אדווין פרידמן: אני פתוח לפתרון אחר.
אופיר פינס-פז: נכון שיכול להיות מצב שעורך-דין מחזיק כסף עד להשלמת עסקה בין שני צדדים או יותר, לתקופת זמן מוגבלת.
אדווין פרידמן: הסעיף הזה לא מחייב אותי לעסוק בהמרת כסף.
אהרון אברומוביץ: עיסוקו בעריכת-דין.
אדווין פרידמן: כתוב כאן "כל מי שעיסוקו במתן אחד מהשירותים...".
אופיר פינס-פז: יש עורך-דין שיש לו לקוח בארצות-הברית, שאמר: תרכוש לי בית בשני מיליוני דולרים בארץ.
אופיר פינס-פז: הלקוח נותן לעורך-הדין שני מיליוני דולרים, והוא רוכש בית, והוא כמובן ממיר את זה, המכירה לא נעשית בדולרים.
יהודה שפר: כמו שהוא מבקש לרכוש ניירות ערך, זה לא מחייב אותו להירשם כמנהל תיקים, כך גם כשהוא קונה דולרים, עיסוקו לא בזה.
אדווין פרידמן: הפרשנות שלך לא מתיישבת עם מה שכתוב בסעיף.
יהודה שפר: עיסוקך צריך להיות בקבלת נכסים פיננסיים.
אדווין פרידמן: אם אנחנו מסכימים שמי שעושה את זה בדרך אגב לעסקה, וזה לא עיסוקו, צריך ניסוח אחר.
אדווין פרידמן: אם ההצעה שלי לא מוצלחת, אני פתוח להצעה אחרת.
יהודה שפר: יש הרבה מקרי ביניים.
יהודה שפר: הצגתי את זה כבר בהתחלה עם בית-המלון, ויכולים להיות עוד מקרי גבול בכל התחומים.
יהודה שפר: הפרשנות מפעילה שכל ישר.
אדווין פרידמן: אני לא רוצה שייווצר מצב לגבי כל אחד, לא רק עורכי-דין, גם רואי חשבון, ואפילו מי שעוסק בהשקעות נדל"ן.
שי קומפל: בסעיף 11 בוצע תיקון להצעת החוק, מחקו את המלים "גוף המפורט בסימן א' לתוספת השלישית", ומה שאנחנו מציעים זה להחיל, כמו שמחילים על תאגיד בנקאי, להחיל מבטח, מפני שסעיף 3, למשל, בהחלט יכול להחיל גם מבטח.
שי קומפל: יש היום לא מעט תושבי ישראל שיש להם פוליסות ביטוח חיים בישראל, שנמצאים בחוץ-לארץ, ואם מישהו רוצה לקבל הלוואה או לצורך הפדיון של הפוליסה בחוץ-לארץ, לכאורה סעיף 3 נכנס לתוקף.
שי קומפל: יש לזה התייחסות בצו של המבטחים באופן ספיציפי, ולכן מן הראוי שהם לא ייכנסו למסגרת הזאת.
יהודה שפר: הבעיה שלנו עם ההחרגה היתה שאדם כזה, למשל, סוכן ביטוח, שלא על זה מדבר שי קומפל, ומנהל תיקים, יכול בהחלט, תוך כדי עיסוקו, לפתח עיסוק נוסף, לא מזדמן, של חלפנות.
יהודה שפר: לגבי מבטח התייעצנו עם אגף שוק ההון, ונאמר לנו שזה לא איסור.
יהודה שפר: חברת ביטוח יכולה תיאורטית לעסוק גם במתן שירותי מטבע כעסק מרכזי, מה שלא רלוונטי לגבי בנק, כי יש לו רגולציה אחרת לגמרי.
יהודה שפר: לגבי ביטוח, כל עוד אין איסור שמופיע כהוראה בחוק, מן הראוי שזה יופיע כאן.
שי קומפל: זה פשוט לא רלוונטי.
שי קומפל: אני טוען שבעיסוק הקיים שלהם כרגע, הם נכנסים לצו מכוח הפעילות הרגילה שלהם בלי להיכנס לעסקי חלפנות.
שי קומפל: יש התייחסות מפורשת בצו לדיווחים במצבים כאלה.
יהודה שפר: בצו, לא בחוק.
יהודה שפר: מה יקרה אם הצו ישונה מחר והם יתחילו לתת שירותי מטבע?
שי קומפל: אני מדבר על פעילות שיכולה להיות בין מדינות לגבי מעגל נכסים פיננסיים.
שי קומפל: יש שתי הוראות בצו, גם לנושא של העמדת הלוואות וגם לנושא של העברת תשלום לחוץ-לארץ.
שי קומפל: יש התייחסות בצו באופן מפורש.
שי קומפל: כרגע אני לא מדבר על עיסוק של חלפנות.
יהודה שפר: אם הצו ישונה בעתיד ואם חברת ביטוח קיקיונית כלשהי תתחיל לעסוק במתן שירותי מטבע, איך נדע על זה?
שי קומפל: היא לא יכולה לעסוק בזה, מפני שיש שאלה של סיכונים, שהמפקח שעוקב - - -
יהודה שפר: אתה סומך על הרגולציה שלו.
יהודה שפר: למה שהוא לא יירשם?
שי קומפל: יש פה סיכונים שצריך להביא בחשבון.
אופיר פינס-פז: אתה מדבר על מצב היפותטי.
אופיר פינס-פז: אתה מסכים שהמצב בחוקי, נכון לרגע זה, מאפשר החרגה.
אופיר פינס-פז: אתה רק שואל מה יקרה בעתיד.
יהודה שפר: אני אומר על מה מוצדק לעשות החרגה.
יהודה שפר: לגבי תאגיד בנקאי, ודאי שמוצדק לעשות החרגה, זה לא רלוונטי.
ורדה לוסטהויז: שי קומפל אומר שגם חברות הביטוח, בנושא מאוד ספציפי, למעשה נותנים שירות שמוגדר פה חלופה.
יהודה שפר: לגבי היתר, הוא אומר, שלא נותנים להם במסגרת הרגולציה, שמקפידים שהם לא יעשו זאת.
שי קומפל: זה לא מה שאני אומר.
יהודה שפר: מה ההחלטה?
שי קומפל: מבטח בלבד.
שי קומפל: לגבי 11ה.
שי קומפל: יש התייחסות לתאגידים בכלל.
שי קומפל: אנחנו חושבים שמן הראוי לצמצם את זה רק לחברות, ולא לתאגידים אחרים, מפני שיכולים להיכנס למסגרת הזאת גופים שיש בעיה מבחינת כללי ההתאגדות שלהם.
שי קומפל: למשל, עמותות, כשמדברים על בעל שליטה, מי זה בעל שליטה.
שי קומפל: איך נפקח על זה, לא ברור לי.
אופיר פינס-פז: זה אומר שלא צריך לפקח על זה?
שי קומפל: אני טוען שלא ראוי שעמותה תעסוק בחלפנות.
אופיר פינס-פז: ודאי שלא ראוי.
שי קומפל: היא יכולה להיכנס למסגרת החוק, לעניין הרישום.
שי קומפל: מה שאני אומר שמי שרשאי להיכנס יהיה חברה בלבד.
אופיר פינס-פז: צודק.
אופיר פינס-פז: הוא אומר שבאופן תיאורטי עמותה יכולה להירשם היום כחלפנית, וחלפנות צריכה להיות עניין עסקי.
סיגל קוגוט: בסעיף קטן (2) אתה רוצה לשנות.
סיגל קוגוט: במקום לכתוב "תאגיד התאגד בישראל" לכתוב "תאגיד שהתאגד לפי חוק החברות"?
שי קומפל: זה יכול להיות גם חברה מחוץ-לארץ.
סיגל קוגוט: אני מדברת על הארץ.
שי קומפל: אני טוען בכלל.
יהודה שפר: ההערה שלך רלוונטית רק לעמותות שלא למטרת רווח, ולכן ממילא זה לא יכול להיות עסק.
שי קומפל: גם לאגודה שיתופית.
יהודה שפר: למה שאגודה שיתופית לא תירשם?
סיגל קוגוט: הוא אומר שאסור יהיה לה לעסוק בזה.
יהודה שפר: זה לא חוקתי.
סיגל קוגוט: הוא רוצה להגיד שרק חברה תוכל לעסוק בזה.
אופיר פינס-פז: תסביר למה אגודות שיתופיות לא צריכות להירשם.
שי קומפל: למשל, באגודה שיתופית, בפקודת האגודות השיתופיות יש נושא של עיקרון הקואופרציה- - -
יהודה שפר: בכל עיסוק אחר ההתאגדות בלתי מוגבלת, למה דווקא בעיסוק הזה?
שי קומפל: זה לא מדויק.
שי קומפל: גם לעניין מבטחים מותר לשני תאגידים, וגם את זה אנחנו רוצים לתקן, בגלל אותה בעייתיות שהתחלנו לגלות כרגע במבנה.
אופיר פינס-פז: העמותות יוצאות החוצה.
סיגל קוגוט: תכתוב בסעיף 11ה(2) "למעט עמותות".
שי קומפל: בסעיף קטן (2) במקום "לפחות בעל שליטה אחד בו", תכתבו "בעל השליטה בו".
אופיר פינס-פז: מה קורה אם זה יותר מאחד?
שי קומפל: בעל השליטה יכול להיות גם התאגדות להסכמי הצבעה.
שי קומפל: אין שום בעיה עם זה.
שי קומפל: הוא לא חייב להיות אחד.
סיגל קוגוט: מה מפריע הניסוח?
שי קומפל: בעלי השליטה הם פחות רלוונטיים, בנושא הזה יותר חשוב המנהל הכללי.
שי קומפל: כשאתה אומר "לפחות בעל שליטה אחד בו", תהיה בעיה לבדוק את זה.
גלוריה וייסמן: יכול להיות יותר מבעל שליטה אחד בתאגיד.
שי קומפל: אני צריך לבדוק את זה, כי אני אמור לאשר את זה.
יהודה שפר: אם נכתוב "לפחות אחד מבעלי השליטה".
שי קומפל: אין שני בעלי שליטה, יש, או אחד או קבוצה.
גלוריה וייסמן: בעל שליטה זה אחד שיש לו לפחות 5%.
דניאלה גורני: שליטה זה לא 5%, בעל עניין זה 5%.
שי קומפל: בעל שליטה זה מכוון פעולתו של תאגיד, זה לא יכול להיות מישהו אחר.
גלוריה וייסמן: נכתוב "בעל השליטה".
שי קומפל: סעיף 11י1.
שי קומפל: בנושא של פרסום.
שי קומפל: מבחינתנו יש בעיה לפרסם כשנותן שירותי מטבע סוגר סניף או פותח סניף.
שי קומפל: יש רלוונטיות לפרסם את סעיף קטן(1) וסעיף קטן (3), בנושא של מתן רשיון ומחיקת רשיון, ולצמצם את השאר.
סיגל קוגוט: אתה מתכוון לציבור, אבל ברשומות הכול.
שי קומפל: ברשומות זה חייב להיות מעודכן.
אופיר פינס-פז: שי קומפל, אני מבקש פתרון לאדווין פרידמן.
שי קומפל: זו שאלה של היגיינה עסקית.
שי קומפל: אין שום בעיה לבצע את כל מה שהוא דיבר כרגע בטרנסאקציות דרך המערכת הבנקאית בישראל, ואז אין בעיה של בין מדינה למדינה.
שי קומפל: כלומר, אם אותו תושב חוץ רוצה לבצע רכישה של נכסים פיננסיים בישראל, שיעביר בהעברה בנקאית לחשבון בנק בישראל, ואז אותו עורך-דין יוכל להיות נאמן לצורך העניין, ולהחזיר את זה על אותו חשבון, ושם תתבצע ההעברה של תושב החוץ.
שי קומפל: זה יעבור דרך המערכת הבנקאית, דרך המסננת של המערכת הבנקאית.
אופיר פינס-פז: הם לא רוצים לעבוד כך.
שי קומפל: אז הוא ייכנס לצו.
סיגל קוגוט: חד-פעמי, הוא צריך להירשם?
שי קומפל: אם יש משרד עורכי-דין שנותן שירותים לתושבי חוץ, ודאי.
אופיר פינס-פז: יש הרבה משרדי עורכי-דין שיש להם לקוחות בחוץ-לארץ, זאת ההתמחות שלהם.
יהודה שפר: הוא לא צריך להיבהל מהעניין הזה.
יהודה שפר: ברגע שעורך-דין הופך דה-פקטו לנותן שירותי מטבע, כדאי שיירשם, כדי שיהיה פיקוח גם עליו.
יהודה שפר: אם זה עיסוק צדדי ושולי, שלא יירשם.
אופיר פינס-פז: ההגדרה פה היא מאוד אמורפית, ויש שיקול דעת גדול מאוד לרשם בעניין הזה.
גלוריה וייסמן: להפך, כמעט שאין לו שיקול דעת.
גלוריה וייסמן: הדברים הבסיסיים הם אובייקטיביים: מעל גיל 18, אזרח ישראלי או תושב ישראל, תאגיד שהואגד בישראל- - -
אופיר פינס-פז: אנחנו יוצרים בעייתיות.
יהודה שפר: עסקי המרת כסף זה דבר מקובל בכל העולם.
יהודה שפר: יש רגישות לכך בכל מקום.
יהודה שפר: כל פעם שיש נאמן, נהנה, עורך-דין או רואה חשבון, תמיד מתעוררות השאלות האלה.
יהודה שפר: בכל אופן, מי שעיסוקו במתן שירותי מטבע.
יהודה שפר: בהגדרות שהעתקנו בסעיפים מקבילים בעולם, גם מארצות-הברית, גם מאנגליה, זה הסטנדרט היום.
יהודה שפר: בגלל רגישות העניין הזה, בגלל אופי החיים, זה עניין של מידה.
יהודה שפר: ניקח שוב לדוגמה את בית-המלון.
יהודה שפר: בית-המלון מחליף 100 דולר, 200 דולר, לתייר מזדמן, זה לא שירותי מטבע.
יהודה שפר: הוא פותח חדר ומפנה את הלקוחות שלו, זה מקרה גבולי.
יהודה שפר: הוא פותח חדר ושם עליו שלט, זה כבר הפך להיות עיסוקו.
יהודה שפר: זה המצב בכל העולם.
יהודה שפר: זה לא אומר שצריך לוותר, זו סגירת פרצות.
אופיר פינס-פז: להפך, כל בית-מלון שמחליף כסף, צריך להיות רשום.
יהודה שפר: בית-מלון שמחליף 50 דולר?
אופיר פינס-פז: יש בית-מלון שמחליף 50 דולר?
יהודה שפר: זו השגרה.
יהודה שפר: בא תייר רוצה להחליף "טרוולרס שיק" בשקלים.
אופיר פינס-פז: יש לו 100 תיירים כאלה ביום.
אופיר פינס-פז: 50 דולר כפול 100 זה כבר 5,000 דולר כל יום.
יהודה שפר: זה לא הופך את זה לעיסוקו.
אופיר פינס-פז: ברגע שאדם מסתובב כל היום, ומחליפים 5,000 דולר, 10,000 דולר כל יום, הוא כנראה מחליף יותר.
אופיר פינס-פז: למה זה לא עיסוקו?
אופיר פינס-פז: אומנם זה עיסוקו המשני, אבל זה עיסוקו.
יהודה שפר: כאן קובעים סדרי הגודל, אין מה לעשות.
אופיר פינס-פז: תכתבו שסדרי הגודל קובעים.
יהודה שפר: יש את סדרי הגודל לגבי חובת הדיווח.
יהודה שפר: מי שנמצא מתחת לסדר הגודל הזה, לא יירשם.
אופיר פינס-פז: כשעורך-דין יעשה את זה פעם אחת בשני מיליוני דולרים, זה אולי יותר מבית מלון שעוסק את זה כל יום ב-50 דולר.
פרדי וידר: חשבנו על הבחנה בין עסקו לעיסוקו.
פרדי וידר: ולכתוב עסקו, שזה העסק שלו.
יהודה טברסקי: ההבחנה היא שהשירות, שנותן אותו עורך-דין, היא במטרה אחרת, המטרה היא להשלים עסקת נדל"ן לצורך העניין.
יהודה טברסקי: אנחנו לא מדברים על זה, אנחנו מדברים על אלה שמקבלים כסף עבור ביצוע הפעולה עצמה.
יהודה טברסקי: קרי, השירות של העברה.
אופיר פינס-פז: בית-מלון שמחליף כסף לוקח עמלה לפעמים.
אופיר פינס-פז: זה עסק או לא עסק?
אופיר פינס-פז: זה צריך להיות רשום, כי המלון עושה מזה כסף.
אופיר פינס-פז: הוא מתחרה בחלפן.
אופיר פינס-פז: יש לו שער כזה, שער אחר, עמלה כזאת, עמלה אחרת.
אופיר פינס-פז: זה שהוא גם מוכר חדרים, זה נכון.
יהודה שפר: יש לנו הצעת פשרה.
יהודה שפר: אפשר להוסיף בסעיף 3, לסעיף המטריד "שירות של קבלת נכסים", כלומר, מה שהוא מעניק זה השירות כעסק.
יהודה שפר: עסק של הענקת שירות של קבלת נכסים.
גלוריה וייסמן: זה אותו דבר.
סיגל קוגוט: זה לא עוזר בכלום.
אדווין פרידמן: אנחנו מחפשים לחדד קצת.
אדווין פרידמן: אם המטרה היא לא החלפת המטבע או הנכסים, אלא זאת פעולת אגב לעיסוק אחר או למטרה אחרת, אז הוא לא צריך להירשם.
יהודה שפר: אם, אגב העסקה הזאת, הוא מעניק אשראי לעוד שלושה לקוחות, הוא כבר הופך להיות בנק שצריך להירשם אצל המפקח על הבנקים?
אדווין פרידמן: לא, הנאמן שמחזיק את הכסף לא נותן שירות של החלפת הנכסים.
יהודה שפר: לכן הוא לא צריך להירשם.
אדווין פרידמן: זה לא מה שכתוב כאן.
יהודה שפר: נכתוב "עסקו".
אופיר פינס-פז: לא נכריע בסוגיה הזאת, תחשבו על זה.
אופיר פינס-פז: יש לנו שתי בעיות, הבעיה הראשונה היא הבעיה שאדווין פרידמן מתייחס אליה, והבעיה השנייה, אני מתייחס אליה, ואלה שני דברים שונים.
אופיר פינס-פז: כל אדם שמרוויח כסף מהחלפת כספים, צריך להיות רשום, נקודה.
אופיר פינס-פז: חבל על הזמן לבדוק אם זה עיסוקו הישיר, המרכזי, העקיף וכן הלאה.
אופיר פינס-פז: הוא חלפן, הוא גם מוכר דירות, הוא גם משכיר חדרים, הוא עושה הרבה דברים, זה עסק קטן אצלו, אבל זה עסק, הוא עושה מזה כסף, ויש לו מחזור, ויש לו הכנסה מזה.
אופיר פינס-פז: הוא יהיה רשום.
אופיר פינס-פז: אם הוא לא רוצה להירשם, שיסגור את העסק שלו במלון.
יהודה שפר: לנו יש גישה שונה.
יהודה שפר: אנחנו יודעים, למשל, שחברות האשראי הגדולות, ויזה, כ.א.ל.
יהודה שפר: וכן הלאה, לא נותנות רגולציה של הלבנת הון, אין עדיין צו בעניינן בכלל.
יהודה שפר: יש עוד פרצות רבות בחוק הזה.
יהודה שפר: אנחנו בהתקדמות.
יהודה שפר: כרגע מוצע כאן לעשות צעד אחד מרכזי, משמעותי, ויכול להיות שהוא לא סוגר את כל הפרצות.
אופיר פינס-פז: אני רוצה לייצג את החלפן שבא לכאן במיוחד.
אופיר פינס-פז: אני אייצג אותו, כי אני מייצג את הציבור.
אופיר פינס-פז: הוא יבוא ויגיד: תראה כמה אתה מנוול אתי.
אופיר פינס-פז: אתה סוגר אותי מלמעלה, מלמטה, ולמתחרים שלי אתה נותן.
אופיר פינס-פז: היום יש לי סוג מסוים של תחרות.
אופיר פינס-פז: אני מנצח בתחרות, כי יש לי יתרון לגודל.
אופיר פינס-פז: אני עוסק בזה כעסק ראשי ולא כעסק משני, ואני מרוויח מה שמרוויח, מפסיד מה שמפסיד.
אופיר פינס-פז: עכשיו אתה עושה עלי רגולציה מאוד קפדנית, ואת החברים שמתחרים בי, אומנם בצורה אחרת, אתה משאיר מחוץ למשחק.
יהודה שפר: לא, כי כל מי שעיסוקו בזה נרשם.
יהודה שפר: יש מקרי גבול.
מרדכי ריבלין: למה ההגדרה של מתן שירותי המרת מטבע מתאימה?
מרדכי ריבלין: כל פעם אתה חוזר לבית-המלון.
מרדכי ריבלין: אין כל כך הרבה גופים שמתעסקים במתן שירותי המרת מטבע.
מרדכי ריבלין: יש מלונות, יש אולי כמה אתרי תיירות מיוחדים שאנחנו מדברים עליהם.
אופיר פינס-פז: אתה לא מבין שעכשיו, כל אחד שירצה להחליף כסף, ילך למלון ולא אליו?
אהרון אברומוביץ: זה לפחות עיסוקו של מלון.
אופיר פינס-פז: מי יקבע?
מרדכי ריבלין: ברגע שהמלון החליט שהוא נותן שירותי המרת מטבע, הוא צריך להיות רשום.
אופיר פינס-פז: יש תחרות, הוא לא רוצה שיחזיקו מסמכים שבע שנים, הוא לא רוצה שיישבו לו על הראש.
אופיר פינס-פז: מהר מאוד הדברים האלה ייוודעו, וילכו כולם למלונות במקום אליו.
אופיר פינס-פז: אתם לא מבינים את זה?
אופיר פינס-פז: אתם יוצרים פרצה בחוק.
מרדכי ריבלין: יהיה שווה לפתוח בית-מלון קטן, ולתת משם שירותי המרת מטבע.
אופיר פינס-פז: נכון, זה לא מצחיק.
סיגל קוגוט: אם כולם יילכו למלון, זה כבר יהיה עיסוקו.
אופיר פינס-פז: ההגדרה היא בעייתית.
יהודה שפר: ההצעה היחידה היא גודל המחזור, ששר יקבע בצו את גודל מחזור.
אופיר פינס-פז: זה לא גודל המחזור, זה עיסוק שיש בצדו רווח.
אופיר פינס-פז: אם אדם מרוויח מזה, זה עסק.
יהודה שפר: אם בית-המלון מרוויח דולר על 100 דולר, הוא נותן שירותי מטבע?
אופיר פינס-פז: אם הוא ירוויח דולר על 100 דולר, הוא לא יעשה את זה.
יהודה שפר: אפשר להוסיף פה "בתמורה", וזה פותר את הבעיה.
סיגל קוגוט: אם הרווח מעצם ההחלפה.
אופיר פינס-פז: אם מקבלים כסף בשביל זה, לא בשביל הבית, למשל.
שי קומפל: יש בעיה בסיסית שבהמרת מטבע לא מקבלים תמורה.
שי קומפל: אם הוא מחליף תמורת שער חליפין, הוא לא מקבל עמלה.
שי קומפל: אם הוא מקבל עמלה בשביל לעשות את הפעולה, זה משהו אחר.
יהודה שפר: אני מציע להוסיף אחרי המלים "המפורטים להלן" את המלים "בעבור תמורה ושלא כשירות נלווה".
סיגל קוגוט: בבית-מלון זה שירות נלווה.
סיגל קוגוט: אל תכתוב "כשירות נלווה".
יהודה שפר: בסדר, נכתוב "בעבור תמורה", ואז זה פותר את הבעיה של עורך-הדין, שייקח שכר טרחה עבור זה.
סיגל קוגוט: שי קומפל מסביר לך שההמרה היא ללא תמורה.
אופיר פינס-פז: תחשבו על זה.
אופיר פינס-פז: זו הגדרה רחבה, לטעמי.
יהודה שפר: "בעבור תמורה", מקובל עליך?
סיגל קוגוט: אי-אפשר לחוקק ולהוסיף "בעבור תמורה" כשאתה לא יודע מה זה תמורה, ואומרים לך ששער חליפין זה לא תמורה.
סיגל קוגוט: יש שני צווים שאישרנו היום, ואת החוק לא נגמור היום.
אופיר פינס-פז: נעבור לפרק ד'2.
סיגל קוגוט: לפני כן, גלוריה וייסמן, תרשמי לך בסעיף 5, כשאת מגדירה מה זה הליכים פליליים.
סיגל קוגוט: למשל, "התלית רשיון", כתבת "לרבות חקירה", וזה לא טוב.
סיגל קוגוט: אנחנו צריכים להחליט ממתי מתחילים ההליכים הפליליים שבגינם ניתן להתלות רשיון, ולא לכתוב "לרבות", וכל אחד יחליט מה שבא לו.
סיגל קוגוט: אם מחליטים שחקירה פלילית משטרתית זה הטריגר, נכתוב "הליכים פליליים מתחילת חקירה".
אופיר פינס-פז: משטרתית, או לא רק?
גלוריה וייסמן: לא רק משטרתית.
סיגל קוגוט: צריך לכתוב איזה, לפי איזה חוקים.
גלוריה וייסמן: מתחילת החקירה.
אופיר פינס-פז: צריך לכתוב מה זה חקירה.
גלוריה וייסמן: רשמתי.
אופיר פינס-פז: אנחנו עוברים לפרק ד2.
גלוריה וייסמן: קבענו באופן מפורט את כל הממונים לגבי כל אחד מהגופים שמחויבים לפי פרק ג'.
גלוריה וייסמן: אותם ממונים הם אלה שימנו מפקחים.
גלוריה וייסמן: המפקחים האלה צריכים לעבור הכשרה מסוימת לפני שהם יכולים לפעול, זה דבר שמקובל בכל החקיקה המודרנית, כדי שהדברים ייעשו בצורה יותר נאותה.
גלוריה וייסמן: הסמכויות שנתנו הן הסמכויות הבאות: דרישת מידע, כניסה לאחר הזדהות למקום, דרישה שיוצגו בפניו כל המסמכים הקשורים לפעילות של הגוף המפוקח - אנחנו מוסיפים "לעניין מילוי חובותיו לפי חוק זה" - זאת אומרת, הוא לא ייכנס ויגיד: תראה לי הכול, אלא רק לצורך הדיווח והזיהוי וכן הלאה - ולתפוס מסמכים.
אופיר פינס-פז: מי ממנה את המפקחים?
גלוריה וייסמן: כל ממונה.
סיגל קוגוט: אם זה בנק, המפקח על הבנקים.
אופיר פינס-פז: זה לא קשור רק לעניין החלפנות?
יהודה שפר: זה פרק נפרד שעוסק בהענקת סמכויות פיקוח לכל המפקחים שעד עכשיו לא היו להם סמכויות בכלל.
אופיר פינס-פז: אני מבקש ששר המשפטים יתקין תקנות לגבי מספר המפקחים.
אופיר פינס-פז: אני כבר מכיר את התרגילים שאנחנו נותנים סמכויות לכל העולם ובני דודו, ובסוף למפקח על כל הבנקים במדינת ישראל יהיה מפקח אחד.
גלוריה וייסמן: איך שר המשפטים יכול להורות למפקח על הבנקים?
אופיר פינס-פז: מישהו מהממשלה.
אופיר פינס-פז: עד שאני לא אדע שזה הולך להיות רציני, אני לא אאשר את זה.
אופיר פינס-פז: אם אני אראה שזה כמו ברשות של יוספה טפירו, שיש לה עובד וחצי, שצריך לפקח על כל מאגרי המידע, אני לא אסכים.
אופיר פינס-פז: אתם חושבים שאני אאפשר לעשות חוקים בשביל להגיד שיש לנו חוקים, כשאף אחד לא יכול למלא את החוקים, אני לא אהיה במשחק הזה.
אופיר פינס-פז: תעשו את זה עם מישהו אחר.
אופיר פינס-פז: באוקטובר יהיה יושב-ראש ועדת חוקה חדש, תעבדו אתו.
אופיר פינס-פז: אני רוצה לדעת כמה מפקחים יהיו, כדי לדעת שיהיה פיקוח.
יהודה שפר: כדי שהפיקוח יהיה רציני, הכנסנו פה סעיף שתשמע עליו היום, שהוא סעיף 7.
יהודה שפר: העלית את זה שאתה רוצה דיווחים מאתנו אליך, אז אפשר לכתוב פה לגבי התקנות של שר המשפטים.
יהודה שפר: אפשר שיהיה דיווח על מספר המפקחים, שיגיע אלינו, ואנחנו נעביר אליך במסגרת הדיווח השנתי.
אופיר פינס-פז: איך אני יכול להכריח את המערכת?
אופיר פינס-פז: משרד האוצר יגיד אין כסף וכן הלאה.
שי קומפל: אם אנחנו מדברים על 11יג, זה במידה מסוימת סמנטי.
שי קומפל: מה שנעשה פה, זה שהלכו וקבעו גופים סטטוטוריים שהגדירו אותם כמפקחים.
שי קומפל: במקום ששר האוצר ימנה מבין עובדי משרדו, או הנגיד ימנה מבין עובדי בנק ישראל, הגדירו את האנשים פורמלית.
שי קומפל: מפקח על הבנקים תמיד יהיה, מפקח על הביטוח תמיד יהיה, יושב-ראש הרשות לניירות ערך, אני מקווה שתמיד יהיה.
שי קומפל: הסעיף הגדיר בצורה מפורשת את האדם הספציפי, שהוא בתפקיד סטטוטורי קיים, שיש לו סמכויות.
יהודה שפר: הוא ממונה, הוא לא מפקח.
שי קומפל: זה אותו דבר.
יהודה שפר: היושב-ראש מדבר על 11יד(א).
יהודה שפר: רשאי, פלוס חובת דיווח אלינו - - -
סיגל קוגוט: למה "רשאי"?
סיגל קוגוט: ימנה מפקחים.
יהודה שפר: נכתוב "ימנה מפקחים" לא "רשאי".
אופיר פינס-פז: כולם רוצים להראות שיש חוק, אבל לא יבצעו את החוק.
אופיר פינס-פז: זה חוק בשביל האמריקנים.
אופיר פינס-פז: זה נכון, אם כי אני אומר את זה בהקצנה.
שי קומפל: אני יכול לדבר על דברים שכבר עושים בשטח היום.