GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים רמון: אם הם היו מקבלים את הפתרון של ועדת נאמן, הם לא היו הולכים לבג"ץ.
שאול יהלום: לא, המדינה לא קיבלה את הפתרון.
אופיר פינס-פז: שאול יהלום, אני מבקש ממך לשמור על שקט.
אופיר פינס-פז: מספיק.
חיים רמון: עתרו 30 איש, שרוצים שירשמו אותם כיהודים, למרות שהם התגיירו גיור רפורמי וקונסרבטיבי.
חיים רמון: משמעות הדבר היא, שלא קיבלו את ועדת נאמן.
חיים רמון: הופעתי בפני ועדת נאמן ואמרתי להם: לא יעזור.
חיים רמון: יש עימות אמיתי, מהותי, בין זרמים ביהדות.
חיים רמון: הרפורמים לא יוותרו, הקונסרבטיבים לא יוותרו, וודאי וודאי האורתודוקסים לא יוותרו.
חיים רמון: בסופו של דבר, אנחנו לא יכולים ליישב את הסתירה.
חיים רמון: נוצר מחזה אבסורד – יש ויכוח הלכתי על איך ירשמו מוסד הלכתי בתעודת זהות חילונית, שאין לה נפקות לשום דבר.
חיים רמון: אם הולכים עם תעודת זהות לרבנות, שבה כתוב יהודי, הרבנות לא מכירה בכך, היא בודקת וחוקרת.
חיים רמון: היא אומרת: תביא עדים, תביא את המשפחה.
חיים רמון: אין לרישום, מבחינת הרבנות, שום דבר.
חיים רמון: חבר הכנסת יהלום תלה בעניין הזה את כל מהותה של התנועה הציונית והיהדות.
חיים רמון: גם הוא יודע שזה קשקוש.
חיים רמון: יש לו חשבונות אחרים, שהם לגיטימיים.
חיים רמון: אין בין חוסנה של מדינת ישראל, כמדינה יהודית, לבין תעודת זהות חילונית, שאיננה מהווה הוכחה לגבי היהדות, דבר וחצי דבר.
חיים רמון: במציאות הקשה הזאת להכניס את עם ישראל למחלוקת קשה, מסובכת, להביא את חוק ההמרה?
חיים רמון: אני מאמין שאחרי שיימחק סעיף הלאום, למרות מה שאמר השר אלי ישי, המחלוקת הזאת תרד מסדר-היום, ולא נביא את חוק ההמרה.
חיים רמון: זה לא מחייב אותך, השר אלי ישי, זו דעתי כפרשן פוליטי לגבי מה שיקרה.
חיים רמון: אחרי עשר שנים שבהן לא השכלנו לעשות את הדבר האלמנטרי הזה של מחיקת סעיף הלאום, כדי להוריד מחלוקת קשה, הגענו לכך רק בלחץ הבג"ץ, לצערי, אבל נעשה את זה ונגמור את הצעד הטכני הזה, שהוא גם מתיישב עם מסורת של מדינות מתקדמות בכל העולם.
חיים רמון: זה דבר מאוד פשוט.
חיים רמון: כולם מוותרים פה.
חיים רמון: שמעתם את השר אלי ישי, הוא לא נלהב.
חיים רמון: אני מניח שגם אחרים לא נלהבים והיו רוצים שיישאר סעיף הלאום, ויהיה יהודי, גם על-פי גיור רפורמי וקונסרבטיבי.
חיים רמון: אני פונה גם לרפורמים וגם לקונסרבטיבים וגם לאלי ישי: בואו נוריד את המחלוקת הנוראה הזאת והמיותרת, שהיא קורעת אותנו סתם.
חיים רמון: אין צורך.
חיים רמון: בואו נחפש את הפשרות בינינו, ופשרה זה, שכל אחד מוותר.
חיים רמון: פשרה זה לא שכל אחד אומר: כולה שלי.
חיים רמון: ואף אחד פה לא אומר כולה שלי.
חיים רמון: אני גם פונה ליושב-ראש הוועדה בעניין הזה, שגם הוא יוותר.
חיים רמון: נקבע לגבי 22 גרים, שהם זכאים להירשם בתעודת הזהות כיהודים.
חיים רמון: אנחנו נאשר את התקנה היום, או בשבוע הבא.
חיים רמון: את המחלוקת מה קורה עם 22 הגרים האלה, נשאיר לדיון משפטי, האם צריך לרשום אותם או לא צריך לרשום אותם.
חיים רמון: אומרים לי שחלק מהגרים בגיור הקונסרבטיבי והרפורמי מוכנים לוותר על העניין הזה.
חיים רמון: אני לא יודע אם זה רוב, אני מקווה שזה יהיה רוב, אבל אם רובם גם מוותרים, אני פונה ליושב-ראש הוועדה.
חיים רמון: הם מוותרים על הזכות לעשות זאת, הרפורמים, לדעתי, מוותרים, שמעתי את כולם.
חיים רמון: אני מציע ומבקש שנצביע על כך מה שיותר מהר ונסיר את המחלוקת הזאת מסדר-יומנו, ונתמקד בנושאים שבהם המחלוקת היא מהותית ולא טכנית.
שאול יהלום: לא חשוב לכם מה יקרה לגרים?
אופיר פינס-פז: שאול יהלום, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.
חיים רמון: אתה רוצה דם, אתה רוצה מחלוקת.
חיים רמון: זה מה שאתה רוצה.
חיים רמון: זאת מחלוקת מיותרת.
אופיר פינס-פז: אני מבקש מכם להירגע.
שאול יהלום: היתה פשרה אמיתית.
חיים רמון: לא היתה פשרה אמיתית - - -
אופיר פינס-פז: אני מודיע לכם שאני אעשה הפסקה בדיון, אם לא תתנו לנהל אותו.
אופיר פינס-פז: חבר הכנסת רומן ברונפמן, אחריו – חבר הכנסת נסים זאב, אחריו – אברהם רביץ, אחריו – טלב אלסאנע, אחריו – דוד טל, אחריו – נחמה רונן, אחריה – עזמי בשארה, אחריו – טומי לפיד, אחריו – זהבה גלאון, ואחריה – זאב בוים.
רומן ברונפמן: קודם כול, אני רוצה לברך גם את חברי חיים רמון וגם את יושב-ראש הכנסת על כך שהחזירו בעיתוי הנכון את ההצעה הישנה-חדשה למחוק את סעיף הלאום.
רומן ברונפמן: אני רוצה לברך גם את שר הפנים, את אלי ישי, על מהלך שמבחינתו הוא פשרה לא פשוטה וכואבת.
רומן ברונפמן: הבעיה שלנו לפעמים היא בכך שאנחנו מגיעים לישיבות רק כדי להשמיע ולא כדי להקשיב, ומגיעים משוכנעים בצדקתנו, ולא מוכנים לצאת מהחדר אחרי הישיבה ולהשתכנע בצדקתו של מישהו אחר.
רומן ברונפמן: אני מבקש משאול יהלום לא להפוך את הדיון הזה לדיאלוג שלך עם כל מי שמופיע פה.
רומן ברונפמן: רוב העם היהודי לא יושב עדיין בציון, הוא פזור בפזורות ובגלות, והיום רוב העם היהודי בגלות איננו שייך לזרם האורתודוקסי.
רומן ברונפמן: אם יש לך, שאול יהלום, אינטרס ציוני להביא את העם - - -
אופיר פינס-פז: אל תפנה אליו, הוא לא יענה לך.
רומן ברונפמן: סליחה, הוא קבע את הכללים.
רומן ברונפמן: אם אנחנו רוצים להביא את העם היהודי ארצה, והרוב, כפי שאמרתי, איננו בארץ, והרוב היום לא שייך לזרם האורתודוקסי, וההתבוללות בעם היהודי היא בגבול של 55%, אז ודאי וודאי שאנחנו צריכים ללכת לפשרה שמוצעת היום.
רומן ברונפמן: אני אמשיך את הקו של חיים רמון על אותם 250,000-300,000 איש, שהבאנו על-פי חוק השבות, על-פי חוק המדינה, ואנחנו לא מאפשרים להם זכויות שוות, כאזרחים שווים במדינת ישראל.
רומן ברונפמן: אני לא אומר שהפשרה שמוצעת היום היא צעד מהותי, והאפליה תיפסק, אבל זה צעד קטן מאוד לכיוון נכון, לכלול אותם כאזרחים שווים במדינת ישראל.
רומן ברונפמן: אם אנחנו מדברים על ארצות, אבל זה כבר לא חשוב, כי מה שאני אגיד עכשיו, יגידו שזו פצצה, ואני לא רוצה את זה.
רומן ברונפמן: אני רוצה שהפשרה תתקבל.
שאול יהלום: אתה מסתיר משהו?
אופיר פינס-פז: שאול יהלום, הוא אדם אחראי.
רומן ברונפמן: אני לא מסתיר שום דבר.
נסים זאב: בתחילת דבריו של יושב-ראש הוועדה, כאשר הוא אמר שהוא לא ייתן לפגוע בבית-המשפט ושיש פה ביזיון של בית-המשפט, אני חושב שאתה מבזה את הוועדה, את הסמכות של הכנסת, כאילו אנחנו מין חגורה שקשורה לבטנו של בית-המשפט.
נסים זאב: אנחנו לא קשורים לטבורו של בית-המשפט, עם כל הכבוד.
נסים זאב: אנחנו בית-המחוקקים, אין פה שום מניעה, וודאי מחובתנו לדון בסוגיות האלה, ובית-המשפט ייתן את הפרשנות לחוקים כאלה ואחרים, הוא יכול גם, להבנתנו, אפילו לעוות אותם, וזו זכותו.
נסים זאב: לכן, כשאנחנו רואים איזה עיוות או איזו אי-הבנה, וכבר יש דוגמה שבית-המשפט החליט שיום השבת נכנס ב-12 בלילה, כשכל ילד יהודי יודע שהשבת נכנס עם כניסת השבת.
נסים זאב: לטומי לפיד, למשל, יש שאלה בנושא הזה, מה אפשר לעשות.
שאול יהלום: הפתרון יהיה למחוק את השבת.
אופיר פינס-פז: שאול יהלום, אתה מכריח אותי לעשות מה שאני ממש לא רוצה לעשות.
אופיר פינס-פז: אלא אם כן תגיד לי שאתה רוצה, אז תסמן לי כשאתה רוצה שיוציאו אותך מהישיבה, ואני אוציא אותך.
נסים זאב: שאלת נישואי התערובת ויהדותם של ילדים שנולדים מנישואי תערובת, ודאי לא תוכרע על סמך רישום במסמך רשמי חילוני, ולכן אין נפקה מינה אם רישום הלאום ייכתב בתעודת הזהות כיהודי או לא, כי בפועל אנחנו עדים לכך שמאות אלפים, על-פי ההלכה היהודית אינם יהודים, והם יהודים רק מכוח חוק השבות.
אברהם רביץ: הם לא יהודים, הם זכאים.
שאול יהלום: הם לא יהודים ולא נרשמים כיהודים.
נסים זאב: מנחם בגין, כשהיה שר בשנת 1970 אמר: הווה ידוע שהמדינה בה הכירה ברית-המועצות לא נקראה ישראל, לא נקראה פלסטין, לא נקראה מדינה בשום שם אחר, זולת מדינת היהודים, על יסוד החברה הכפולה – לאום יהודי ומדינה יהודית.
נסים זאב: אנו תובעים מרוסיה את הזכות לאפשר לבני הלאום היהודי לבוא למדינת היהודים, כפי שהרוסים קראו לבני הלאום הארמני לבוא לרפובליקה הארמנית".
נסים זאב: אולי אנחנו מראים קצת זילות בעניין של להיקרא יהודים גם בתעודת הזהות.
נסים זאב: אנחנו בהחלט חושבים שזה דבר מאוד חשוב.
נסים זאב: אבל, למשל, לעזמי בשארה אין לו רק בעיה להירשם כיהודי, גם כישראלי.
נסים זאב: הוא אומר: פה זאת מדינת פלסטין.
עזמי בשארה: אתה מצהיר.
עזמי בשארה: אני מצהיר?
נסים זאב: שמעתי אותך אתמול.
עזמי בשארה: אני שותק, ואתה מציע.
נסים זאב: אתה הצהרת את זה אתמול מעל במת הכנסת.
עזמי בשארה: תמשיך להצהיר.
אברהם רביץ: הנושא הזה הוא אחד הקשים ביותר לכל החברה בישראל.
אברהם רביץ: הכי פחות קשה לציבור הדתי והחרדי.
אברהם רביץ: לנו יש מסגרות שישמרו עלינו, ועם ישראל ימשיך להתקיים בכל מקרה.
אברהם רביץ: ואנחנו לא זקוקים כדי להמשיך את הקיום שלנו, שנמשך כבר למעלה מ-3,000 שנה, לחוק.
אברהם רביץ: חוק כזה או אחר לא ישנה בכלל את צורת החיים שלנו.
אברהם רביץ: האמת שהבעיה היא יותר של הציבור החילוני, כאשר הוא רואה את המחר לנגד עיניו, הוא יודע שהוא ינק עוד משהו, והוא היה רוצה שתהיה המשכיות לעם היהודי, אלה שרוצים, יש כאלה שאולי לא רוצים, ולהם זה מאוד נוגע, וחייב להיות מאוד נוגע.
אברהם רביץ: כי אותו שבריר של דבר שכתוב בתעודת הזהות, כל נער דתי, חרדי, מה זה משנה לו בכלל?
אברהם רביץ: יש כאלה שעצם העובדה שזה כתוב אצלם בתעודת הזהות, זה יוצר אצלם או מחזק אצלם את הזהות היהודית שלהם.
אברהם רביץ: אין לאדם כזה הרבה דברים.
אברהם רביץ: הוא אדם אוניברסלי, אבל הוא גם יהודי, והוא מחפש את הדברים הקטנים, את הפיצי'פקעס האלה, שהוא יוכל להיאחז בהם.
אברהם רביץ: זו סוגיה שהיתה צריכה להיות בלב לבו של הדיון אצל הציבור החילוני, מה עושים עם זה, וגם לאור העובדה שרצון להיות ליברלי ולהיות אחד מחברי המין האנושי בכלל, ולא להיות מיוחד, בצד זה שיש רצון להיות מיוחד.
אברהם רביץ: הבעיות הן מאוד קשות, והן לא בעיות של הציבור החרדי, אלא מתוך הערבות.
אברהם רביץ: אני אומר באופן מפורש שאנחנו מחויבים על הערבות, מחויבים על הקרבה, מחויבים לקרב, מחויבים לדאוג לכך שהעם הזה ימשיך להתקיים עוד שנים רבות.
אברהם רביץ: על זה היה צריך להיות דיון ברמה אחרת, ברמה פילוסופית, ולא דיון של שלוש דקות לכל אחד.
אברהם רביץ: מכיוון שזה דיון של שלוש דקות, אני לא אמשיך את הדברים בכיוון הזה.
אופיר פינס-פז: חברים, אין לי בעיה.
אופיר פינס-פז: אני מוכן להזמין גם את א. ב.
אופיר פינס-פז: יהושע ואת עמוס עוז – את המורים שלנו.
אברהם רביץ: כל אחד יכול לתרום.
אברהם רביץ: למה לא? שא.
אברהם רביץ: ב.
אברהם רביץ: יהושע או שעמוס עוז יאמרו איך הם רואים את פני העתיד, אם זה אכפת להם, אם הם רוצים שבעוד 100 שנה, עדיין יוכל להיערך ויכוח כזה, כפי שאנחנו עושים היום.
יוסף לפיד: אולי נזמין את הרמב"ם שיגיד מה הוא חושב על החרדים של היום.
אברהם רביץ: תן לנו קרדיט, שאנחנו גם מכירים את הרמב"ם.
יוסף לפיד: למשל, הרמב"ם אמר שצריך להתגייס להגנת המולדת, ולא להשתמש בדת כדי להשתמט.
אברהם רביץ: אבל יש עוד כמה דברים שאמר הרמב"ם.
אברהם רביץ: אם הוא נר לרגליך, אדרבה, נלך יחד.
יצחק גאגולה: לא הייתי רוצה לחשוב מה הרמב"ם היה אומר עליך.
אברהם רביץ: אני רוצה להגיע לשורה התחתונה.
אברהם רביץ: אני חושב שזה יכול לתת תשובה לדברים רבים שנשמעו כאן.
אברהם רביץ: אני, למשל, שמעתי בדברי השר ריבלין כאב מן העומק, שצריך להגיע לדבר הזה.
אברהם רביץ: הוא יהודי, הוא לא מגדיר את עצמו כאדם דתי, אבל הוא עם שורשיו, נמצא בעולמות שאני נמצא בהם.
אברהם רביץ: מאחר שאף אחד לא שבע רצון מן ההצעה, אבל נוצר כאן מצב שאני לא רואה לנגד עיני, למשל, שכבוד השר ישי מסוגל לחתום על שקר, שקר בעיניו לפחות.
שאול יהלום: איך הוא חותם על גיור חוץ-לארץ?
שאול יהלום: אם אדם מתגייר בחוץ-לארץ, הוא רושם אותו כיהודי.
אופיר פינס-פז: שאול יהלום, אין לך זכות דיבור.
אברהם רביץ: אני רוצה להציע הצעה מעשית.
אברהם רביץ: לאור העובדה האמיתית, שאנחנו לא פותרים את הבעיה בתיקון הזה, יש בעיות רבות: יש בעיה של חוק השבות, שצריך לתקן וכן הלאה.
אופיר פינס-פז: יש סוגיות מהותיות, וכאן זו טכניקה.
אברהם רביץ: הכול יגיע לזה.
אברהם רביץ: אני רוצה להציע שהתקנה שהיום אנחנו מציעים לקבל אותה תהיה הוראת שעה.
אברהם רביץ: בית-המשפט העליון כבר קבע כמה דברים, ובחוכמה, הוראת שעה בנושאים אחרים.
ראובן ריבלין: הוראת שעה עד שיבוא המשיח.
אברהם רביץ: נקבע זמן.
אברהם רביץ: בזמן הזה ייערכו דיונים.
אברהם רביץ: אני חושב שזה ייתן ביטוי לחוסר שביעות הרצון שלנו מן התקנה ומן המצב שהתהווה, שאנחנו לא יכולים להתגבר עליו.
אברהם רביץ: לא קרה שום אסון אם נקבע את זה לשנה או לשנתיים, ובמשך התקופה הזאת נעשה את התיקונים שאנחנו מאמינים בהם, יהיו ניסיונות של תיקונים, שרומן ברונפמן חושב שיש לעשותם, ואחרים, אבל במשך התקופה הזאת גם נדע שלא קבענו לדורות שאין זהות יהודית.
אברהם רביץ: אולי נלמד שזה לא נורא, כמו שאומר היושב-ראש בורג.
אברהם רביץ: לא נורא, אפשר לחיות עם זה.
טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, האמת שאני לא שואב את ההגדרה העצמית שלי ממה שרשום במשרד הפנים.
טלב אלסאנע: אני ערבי, ולא משנה מה אומרים אחרים ומה משרד הפנים רושם.
טלב אלסאנע: הרישום הזה לא מעלה ולא מוריד, ואין לנו את הבעיה הזאת.
טלב אלסאנע: אבל כל המצב המורכב שמערכת היחסים בינינו, בין האזרחים, לבין המדינה נקבעת על-פי שייכות דתית, לאומית וכל מיני דברים אחרים שהם לא רלוונטיים.
טלב אלסאנע: הדבר החשוב הוא האזרחות, ולא שום אלמנט או מרכיב אחר.
טלב אלסאנע: כשאנחנו נמצאים בחוץ-לארץ, בפספורט רשום רק האזרחות, לא רשום שייכות דתית ולא לאומית ולא שום דבר אחר.
טלב אלסאנע: טוב שהסעיף הזה יימחק, ואפשר לומר שצדיקים – מלאכתם נעשית על-ידי אחרים.
טלב אלסאנע: אבל אם משאירים את הסעיף של הלאום, הייתי מציע במקום סעיף הלאום, שנרשם שם ערבי, למשל, שיירשם פלסטיני, וכל מי שרוצה שיירשם כפלסטיני.
נסים זאב: גם המדינה תהיה פלסטינית, לא רק בסעיף ירשמו פלסטיני.
נסים זאב: אתה רוצה מדינת פלסטין.
טלב אלסאנע: מבחינת הזהות הלאומית, יש לאום כזה.
נסים זאב: יש גם יהודים במצרים ובסוריה.
אופיר פינס-פז: חבר הכנסת נסים זאב, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.
טלב אלסאנע: הבעיה הזאת היא סימפטום לבעיה, זו לא הבעיה.
טלב אלסאנע: הבעיה האמיתית היא העובדה שמדגישים את הממד הדתי על חשבון הממד האזרחי במדינה.
טלב אלסאנע: ולכן בג"ץ היה בבעיה.
טלב אלסאנע: זה מוסד אזרחי שבא לפסוק בעניינים דתיים, ושר הפנים, שהוא דתי, הוא רוצה להתמודד עם עניין אזרחי במרשם האוכלוסין, שהוא מוסד אזרחי.
טלב אלסאנע: לכן הפתרון הוא להפריד את הדת מהמדינה, ואז המוסדות האזרחיים ידונו על-פי קריטריונים אזרחיים, על-פי כללים אזרחיים, ולכל עדה יהיו המוסדות הדתיים שלה.
טלב אלסאנע: ליהודים, כעדה, יהיו המוסדות הדתיים.
טלב אלסאנע: למוסלמים, כעדה, יהיו המוסדות הדתיים.
טלב אלסאנע: כל תקנות מרשם האוכלוסין הן תקנות שיש בהן בעיה אמיתית, וזה בסמכות ועדת החוקה, חוק ומשפט לקיים דיון בתקנות מרשם האוכלוסין, כדי להתאימן למצב המשתנה.
טלב אלסאנע: דיברתי עם שר הפנים, וצריך לתקן את הדבר האבסורדי הזה.
טלב אלסאנע: התקנות האלה בעייתיות, הן לא משקפות את האמת.
טלב אלסאנע: צריך לשנות אותן ולהתאים אותן למציאות המשתנה.
דוד טל: אדוני היושב-ראש, צר לי שבימים הללו, שבהם אנחנו אמורים לחזק את הזהות היהודית, אנו נאנסים על-ידי החלטה של הבג"ץ למחוק את סעיף הלאום.
זהבה גלאון: נאנסים זה לא הביטוי.
דוד טל: לצערי, חברת הכנסת גלאון, בג"ץ בהחלטתו תקע את המסמר האחרון בארון המתים של המדינה היהודית.
דוד טל: חד משמעית.
דוד טל: המדינה היהודית, זו שעליה מסתמך כבוד נשיא בית-המשפט העליון במגילת העצמאות כמדינת יהודית דמוקרטית, שהיא למעשה החוקה של המדינה, שהוא מנופף בה, בעצם החלטתו הוא מרסק אותה וקובר אותה.
דוד טל: נכון אמר קודם ידידי, ואמרתי את זה על דוכן הכנסת לפני יומיים: אנחנו משחקים לידיו של עזמי בשארה בצורה פנטסטית.
דוד טל: עזמי בשארה יוצא עם כל תאוותו בידו, אפילו לא חצי תאוותו בידו.
דוד טל: בג"ץ עושה לו את העבודה.
דוד טל: לולא ההחלטה של בג"ץ לא היינו יושבים פה.
דוד טל: אנחנו יושבים פה, משום שבג"ץ אנס אותנו.
זהבה גלאון: מה זה הביטויים האלה "נאנסנו", "אנס אותנו"?
אופיר פינס-פז: חבר הכנסת טל, תשתמש בביטויים פחות ציוריים.
זהבה גלאון: חבר הכנסת טל, תחזור בך מעניין הנאנסים.
דוד טל: אדוני היושב-ראש, החלטת בג"ץ נותנת הכשר להוציא תעודה מזויפת.
דוד טל: מעצם החלטתו מוציאים תעודה מזויפת.
דוד טל: למי שאינו יהודי, נותנים לו תעודה שהוא יהודי.
דוד טל: זה זיוף.
עזמי בשארה: לא כותבים שהוא יהודי, לא כותבים כלום.
דוד טל: אמרנו בעבר שאסור לבג"ץ, בהרכבו הנוכחי, לעסוק בנושאים ערכיים שכאלה, וההרכבים בבג"ץ, מה לעשות, הם מאוד מאוד מסוימים.
אופיר פינס-פז: תפסיקו להתעלל באנשים, בג"ץ לא יצטרך להתערב.
דוד טל: תאר לעצמך שהיינו מבקשים מבית-הדין הרבני הגבוה, שיפסוק בדברים שכאלה.
דוד טל: איזו זעקה היתה יוצאת מהציבור החילוני, ובצדק, מפני שהשקפות עולמם של הרבנים לא דומה להשקפות עולמם של החילונים.
דוד טל: לו היה איזון בהרכב בג"ץ, ניחא, אפשר היה לומר: היה איזון, נשמעה דעתכם.
דוד טל: אבל לא נשמעה דעתנו.
2545: אפשר לראות זאת לפי הפסיקה.
2545: היה שופט אחד דתי, וראו מה היתה דעתו.
שאול יהלום: אדוני היושב-ראש, תהיה הצבעה היום?
אופיר פינס-פז: היושב-ראש יודיע בבוא העת.
דוד טל: לצערי, דחקו אותנו כרגע לפינה, ואנחנו נאלצים למצוא דרכים, כדי שנשמר בצורות, כאלה ואחרות, את העם היהודי.
דוד טל: אין לי ספק, אדוני היושב-ראש, שבית-המחוקקים צריך לאזור אומץ ולהתמודד עם הבעיה, לא להתעלם מהבעיה, ולחוקק חוק ראוי, שצריך לחוקק אותו, כדי להתמודד עם זה, כדי שלא תהיה שום פרשנות לשום בית-משפט.
אופיר פינס-פז: אין לכם רוב לחוק הזה.
דוד טל: נעלה אותה ונבחן את זה.
שאול יהלום: אם הם היו יוצרים משבר, היה להם רוב.
דוד טל: כשיהיה חוק נעשה אותו כך שלא תהיה שום פרשנות לשום בית-משפט בישראל.
נחמה רונן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתחיל עם סעיף טכני.
נחמה רונן: אני מניחה שאני מתפרצת לדלת פתוחה - - -
דוד טל: אפשר לשאול מתי תהיה הצבעה?
אופיר פינס-פז: כשאני אודיע.
נחמה רונן: אנחנו יוצאים היום לפגרה.
אופיר פינס-פז: אני יכול לנסות לעשות זאת היום.
נחמה רונן: כיוון שאנחנו יוצאים לפגרה היום, אני מציעה שנגיע גם להצבעה, כי בסופו של דבר, אם זה לא יהיה היום, אני לא יודעת מתי זה יהיה.
נחמה רונן: אני מבינה שיש אי-נחת קלה או גדולה מצד שר הפנים לגבי הצעת הפשרה שהציע חבר הכנסת רמון, שר הפנים הקודם, ויש פה אנשים שיותר מסכימים ואנשים שפחות מסכימים.
נחמה רונן: חברי הכנסת, כמנהיגי ציבור, נבחנים בשעה כזאת, ביכולת להגיע לפשרות ולא רק להורדת ידיים ולראות מי מצליח להביס את מי.
נחמה רונן: יש פה הצעה, שאולי היא לא נפלאה, אבל היא מקובלת על רוב חברי הכנסת.
נחמה רונן: צריך להביא את זה למיצוי, להצבעה, ללכת קדימה ולהתעסק בדברים החשובים, ולא בדברים שיש להם פתרונות.
אופיר פינס-פז: שלא תהיה אי-הבנה.
אופיר פינס-פז: הכוונה שלי היא בהחלט לקדם את הפתרון שמוצע.
אופיר פינס-פז: אמרתי את זה בפתח הדיון.
אופיר פינס-פז: ובתנאי, ואני מקווה שזה גם תנאי שלך, שהפתרון לא יהיה עוקף בג"ץ.
נחמה רונן: אולי הבנתי קלוקלת, אבל לפי מה שהבנתי מדבריו של חבר הכנסת חיים רמון, הפתרון הנוכחי הוא לא עוקף בג"ץ.
אופיר פינס-פז: חיים רמון הוא לא היועץ המשפטי של הוועדה.
דוד טל: אבל הוא האורים והתומים של מפלגת העבודה.
אופיר פינס-פז: הוא בהחלט מנהיג חשוב במפלגת העבודה.
נחמה רונן: אם הפתרון שהציע חיים רמון הוא עוקף בג"ץ, הוא בעייתי מבחינת הפסיקה, אנא, תאיר את עינינו.
אופיר פינס-פז: הפתרונות האלה ייבחנו מול שאלת הבג"ץ.
אופיר פינס-פז: חבר הכנסת עזמי בשארה.
שאול יהלום: עכשיו האידיאולוגיה שמאחורי הפתרון.
עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, אני לא ממהר לשמוח על מה שקורה פה, למרות שהייתי מוכן לשמוח, אם זה היה צעד - - -
אברהם רביץ: "יש אלוקים", תגיד.
עזמי בשארה: יש אלוקים, ודאי, אבל לא במקרה הזה.
עזמי בשארה: אני חושב שבית-המשפט קבע פסיקה שהיא לא בכיוון שאני מדבר עליו.
עזמי בשארה: הוא ביקש שירשמו אנשים שהם יהודים, בלי שהוא הולך צעד קדימה בכיוון ההתאזרחות.
עזמי בשארה: אנשים סירבו לחתום על שקר, וביקשו שזה בכלל לא יופיע בתעודת הזהות.
עזמי בשארה: להאשים את בית-המשפט שהוא הולך עכשיו בכיוון האזרחי ובכיוון פירוקה וזהותה של העדה היהודית, זה פשוט לא נכון.
עזמי בשארה: ההסדרה כאן היא הסדרה של האורתודוקסייה הדתית, שבשבילה חילוני יהודי קרוב יותר ללב היהודים מאשר יהודי דתי רפורמי, רק משום שאמא שלו יהודייה, שהיא גם היתה חילונית, ולא מכירה בדת, והיא ביקשה שלא ירשמו אותה בשום מקום בעולם כיהודייה, אלא כל מיני דברים אחרים – צרפתייה וכן הלאה.
עזמי בשארה: לפי ההגדרה האורתודוקסית, הבן שלה או הנכד הוא יהודי, יותר מיהודי רפורמי שהוא טוען על עצמו שהוא דתי.
עזמי בשארה: זה דיון תיאולוגי ופרשנות דתית, שאסור לדעתי בתכלית האיסור שיהיה קשור לתהליך ההתאזרחות.
עזמי בשארה: יש שני תהליכים שונים לגמרי במדינות מתוקנות.
עזמי בשארה: תהליך המרת דת, זה סיפור אחד, ותהליך התאזרחות, אני אפילו לא אומר כניסה ללאום, צריך להיות סיפור אחד.
רומן ברונפמן: אתה תומך בזה.
שאול יהלום: זה נכון מבחינתו.
ראובן ריבלין: מה הפירוש?
ראובן ריבלין: הוא רוצה לבטל את חוק השבות.
עזמי בשארה: תמיד יש הנחות לגבי מה שאני רוצה.
עזמי בשארה: תשמע אותי, ותדע מה שאני רוצה.
ראובן ריבלין: לא אמרתי מה שאתה רוצה, אמרתי מה שאתה חושב.
אופיר פינס-פז: חברים, תאפשרו לעזמי בשארה לדבר.
עזמי בשארה: למדינה יש אופי לאומי, ולמדינת ישראל יש אופי לאומי יהודי.
עזמי בשארה: אני לא מתנגד לך.
עזמי בשארה: היא מביעה זכות להגדרה עצמית של רוב, רק שאתם, הקולקטיב, צריכים להחליט מי הקולקטיב הזה שמהווה לאומיות יהודית, שעצם המרת הדת מכניסה אותך ללאום, ויש לזה עוד השלכות לגבי התאזרחותך.
עזמי בשארה: אלה, במדינה מתוקנת צריכים להיות שני תהליכים שונים.
עזמי בשארה: כל עוד אין הפרדה בין שני התהליכים האלה, יצטרך שר לטעון שהוא לא חותם על שקר, ואז יעורר סערה גם לגבי הורדת סעיף הלאום.
נסים זאב: אתה בעד שערבי יישאר ישראלי?
נסים זאב: אתמול שמעתי אותך בכנסת.
עזמי בשארה: התמסטלתי היום.
נסים זאב: אתה חוזר בך?
נסים זאב: אמרת שערבי לא יכול להירשם כישראלי.
נסים זאב: אמרת שערבי הוא פלסטיני.
עזמי בשארה: כשאנחנו בחוץ-לארץ, ערבים כיהודים, ומתבקשים למלא טופס בבית-מלון, כתוב "Nationality".
עזמי בשארה: כולנו כותבים ישראלי.
עזמי בשארה: אני ואתה כותבים ישראלי.
עזמי בשארה: איש מאתנו לא כותב, לא יהודי ולא ערבי, כי בחוץ לארץ הלאום זה הדרכון שלך, אז גם אני כותב ישראלי בבית-המלון.
עזמי בשארה: אין לי דרכון פלסטיני.
עזמי בשארה: בכל מקום בעולם, אנחנו מייצגים את עצמנו בלאום כישראלים, אתה ואני.
עזמי בשארה: הוויכוח לגבי לאומיות.
עזמי בשארה: תעודת הזהות מעידה על המגורים, לא על האזרחות, היא גרין-קרד.
עזמי בשארה: איך תכתוב בה לאומיות, כשהוויכוח בינינו פה הוא פנימי, כאשר התהוו כבר שני לאומים, ואין המקרה של הלאום הצרפתי שהוא אזרחות או הלאום האמריקני שהוא אזרחות, אלא יש כאן שני לאומים?
עזמי בשארה: אני מוגדר, אני יודע מי זה ערבי ומה זה ערבי-פלסטיני, אני לא רוצה שמשרד הפנים יגדיר לי.
עזמי בשארה: אני ערבי פלסטיני.
עזמי בשארה: אני רוצה שהלאומיות היהודית תהיה מוגדרת בצורה כזאת, לא רק שלא תפריע לרב רביץ להגדיר לעצמו משך דורות מה הוא.
עזמי בשארה: הוא לא היה צריך את מדינת ישראל בשביל להגדיר את זהותו.
עזמי בשארה: איש לא יגדיר לו בשום משרד.
עזמי בשארה: אז למה זה כל כך מפריע לכם?
נסים זאב: זה השלב הבא, רבותי.
עזמי בשארה: אגב, לרמב"ם לא היה סעיף לאום, הוא לא הכיר את המילה.
עזמי בשארה: היא לא היתה קיימת.
נסים זאב: הרמב"ם לא היה צריך תעודת זהות, כדי שידעו שהוא הרמב"ם.
נסים זאב: אתה לא צריך תעודת זהות, כי כולם מכירים אותך.
אופיר פינס-פז: נסים זאב, תודה.
נסים זאב: מי שקורה למלחמה ויוצא נגד מדינת ישראל הוא לא צריך תעודת זהות.
נסים זאב: יודעים מי הוא.
אופיר פינס-פז: נסים זאב, החוצה.
נסים זאב: אתה לא יכול להוציא אותי, אדוני.
נסים זאב: אני חבר כנסת ולא תוציא אותי, זו זכות החסינות שלנו.
אופיר פינס-פז: אצלי, אין לך חסינות.
אופיר פינס-פז: זו אזהרה אחרונה.
אופיר פינס-פז: אתה לא מוציא הגה עד סוף הדיון.
יוסף לפיד: שר הפנים מורד במלכות כי הוא לא ממלא אחרי הוראות בית-הדין הגבוה לצדק, ולכן מקומו לא בוועדה הזאת--
יצחק גאגולה: מי המלכות פה?
אופיר פינס-פז: יצחק גאגולה, תיזהר.
יוסף לפיד: --ולכן מקומו לא בוועדה הזאת, אלא בבית-הסוהר.
יוסף לפיד: הוא יפגוש שם שר אחר.
שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, איך אתה נותן לו להגיד דברים כאלה?
שמואל הלפרט: להגיד לשר שבמקומו בבית-הסוהר?
יוסף לפיד: יש פה תופעה מאוד מוזרה.
יוסף לפיד: מכלל יהדות העולם, כ-20% הם אורתודוקסים, 80% הם קונסרבטיבים, רפורמים וחילונים גמורים.
יוסף לפיד: מתוך 20% האורתודוקסים, חלק מבוטל הם חרדים.
יוסף לפיד: זאת אומרת, יש לנו פה סיטואציה של מיעוט קטן ומבוטל ביהדות שמכתיב לנו את הטון ואומר לנו בשם היהדות, מה צריך לעשות כדי להיות יהודים.
יוסף לפיד: זה מצב אנטי דמוקרטי מעיקרו.
שמואל הלפרט: זה כמו שינוי שזה מיעוט הרבה יותר קטן, ורוצה להכתיב לכולם.
אופיר פינס-פז: חבר הכנסת הלפרט.
יוסף לפיד: היהודים החילונים הם היום הרוב המכריע של יהדות העולם וגם הרוב במדינת ישראל.
יוסף לפיד: כידוע לך, יש 25 חברי כנסת דתיים וחרדים, היתר הם או ערבים או חילונים.
נסים זאב: בשביל זה יש הצבעה בכנסת.
אופיר פינס-פז: נסים זאב, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.
אופיר פינס-פז: תעזוב את הישיבה.
אופיר פינס-פז: תקראו לסדרנים.
נסים זאב: אני מבקש שאף אחד לא יתקרב אלי.
אופיר פינס-פז: אני לא אמשיך את הישיבה.
דוד טל: אדוני היושב-ראש, לא מקובל בוועדות להוציא.
נסים זאב: אל תדאג, אף סדרן לא יבוא לפה--
אופיר פינס-פז: אדוני, קראתי אותך לסדר פעם שלישית, תעזוב את הישיבה.
נסים זאב: --הסדרנים מכבדים אותי, זה לא יושב-ראש ועדה, שמזלזל בחברי כנסת.
דוד טל: אתה יוצר תקדים מסוכן.
אופיר פינס-פז: אני מבקש ממך לעזוב את הישיבה.
נסים זאב: אני לא אעזוב.
אופיר פינס-פז: אני לא אמשיך את הדיון עד שחבר הכנסת זאב יעזוב את הישיבה.
דוד טל: אתה יכול לחזור אחרי הפגרה.
נסים זאב: אני לא מתכוון לעזוב את הישיבה.
אופיר פינס-פז: תכבד את תקנון הכנסת.
נסים זאב: אני לא אצא, ולא תוציא אותי, ואל תזלזל בכנסת.
אופיר פינס-פז: הזהרתי אותך מספר פעמים.
נסים זאב: אתה לא יכול לזלזל בחברי כנסת.
נסים זאב: יש גבול.
נסים זאב: אתה יכול לזלזל, אבל לא עד כדי כך.
אופיר פינס-פז: קראתי אותך לסדר פעם אחת, פעם שנייה, פעם שלישית.
נסים זאב: אני מבקש לקרוא את הסעיף, ואני מבקשת מהיועצת המשפטית לתת לי הסבר.
אופיר פינס-פז: סעיף 130(א) – "חבר כנסת המתנהג בישיבת הוועדה בצורה הפוגעת בכבוד הכנסת או בכבוד הוועדה או בכבוד אחד מחבריה, יזהירו יושב-ראש הוועדה בהודיעו שהוא קורא אותו לסדר".
נסים זאב: אני מבקש הצבעה האם פגעתי בכבודה של הוועדה.
אברהם בורג: אין תהליך כזה.
נסים זאב: אז אני מבקש שיהיה פה.
אופיר פינס-פז: 103ב – "קרא יושב-ראש הוועדה את חבר הכנסת לסדר שלוש פעמים בישיבה אחת, רשאי היושב-ראש לשלול ממנו את רשות הדיבור באותה ישיבה או להוציא את החבר מהישיבה...".
נסים זאב: אני בדיוק פה לפי הסעיף.
נסים זאב: אתה לא תעלה לי את הסעיף.
אופיר פינס-פז: אדוני, תעזוב את הישיבה בבקשה.
נסים זאב: אני לא אצא, חד משמעית.
אופיר פינס-פז: אדוני, תעזוב את הישיבה.
נסים זאב: שהוא יעזוב את הישיבה, אני לא אעזוב.
נסים זאב: אתה גם כך מזלזל בנו בלי סוף.
אופיר פינס-פז: חברי הסדרנים, תוציאו אותו החוצה.
נסים זאב: אף אחד לא יוציא אותי בכוח.
אופיר פינס-פז: תצא מהישיבה.
נסים זאב: אני לא אצא.
אופיר פינס-פז: אתה לא ממלא אחרי תקנון הכנסת.
נסים זאב: אני מודיע לך שאני ממלא.
אופיר פינס-פז: לאור התנהגותו של חבר הכנסת נסים זאב, שלא ממלא אחר הוראות תקנון הכנסת ולא מאפשר לי לנהל את הישיבה, אני נאלץ להפסיק את הישיבה.
אופיר פינס-פז: אני אחדש אותה במועד יותר מאוחר היום.
אופיר פינס-פז: אני אודיע על השעה.
אופיר פינס-פז: אני אודיע לאחר תיאום עם יושב-ראש הכנסת לגבי השעה.
אופיר פינס-פז: תודה רבה לך, נסים זאב.
אופיר פינס-פז: שלום ולהתראות.
אופיר פינס-פז: נסים זאב, אני מציע שתגיד כמה מלים בפתח הישיבה, כדי שנוכל להתקדם.
אברהם בורג: אני אגיד.
נסים זאב: אתה רוצה שאני אתנצל בפני הוועדה?
אופיר פינס-פז: תעשה מה שאתה מבין.
נסים זאב: אני פשוט חסתי על כבודך.
אופיר פינס-פז: אני חושב שאי-אפשר לעבור לסדר-היום.