GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אופיר פינס-פז: הדברים צריכים לתת תמונה כללית.
אופיר פינס-פז: יהיה דיווח בכתב, ועל הדיווח בכתב יתקיים דיון.
אופיר פינס-פז: "בדלתיים סגורות", האם הכוונה ללא אמצעי התקשורת?
אופיר פינס-פז: דיון סגור?
יהודה שפר: דיון סגור שהוצאת פרטים ממנו אסורה.
גלוריה וייסמן: גם הפרוטוקולים סגורים.
אופיר פינס-פז: אני לא בטוח שזה נכון.
אופיר פינס-פז: אני מסכים לגבי חלק מהדברים.
סיגל קוגוט: לפחות שיקול דעת של הוועדה.
יהודה שפר: אפשר להפריד בין דיווח שקשור למדינות חוץ ולשב"כ.
סיגל קוגוט: הדיווח לפי סעיפים קטנים (1) ו-(2) יכול להיות גלוי.
סיגל קוגוט: כלומר, "מספר הדיווחים שהתקבלו" וכן הלאה.
סיגל קוגוט: מה לגבי מספר בקשות שביקשו?
גלוריה וייסמן: זה צריך להיות סגור.
אופיר פינס-פז: יש שם נתון לא רק לגבי הבקשות, אלא גם מספר הדיווחים שהרשות נותנת ביוזמתה?
סיגל קוגוט: את זה הם רוצים בדלתיים סגורות.
סיגל קוגוט: אולי המספר הכולל לא חייב להיות חסוי ורק מה שהשב"כ ביקש, מה שצרפת ביקשה – רק שזה יהיה בדלתיים סגורות.
גלוריה וייסמן: המספר הכולל לא נותן כלום לאף אחד.
סיגל קוגוט: השאלה מה מותר לדווח אחר כך לעיתונות.
יהודה שפר: אין שום גוף מודיעיני אחר, לא באמ"ן, לא בשב"כ, שמדווח על מספר הבקשות שהתקבלו אצלו או שהוא העביר.
יהודה שפר: יש פה רגישות.
אופיר פינס-פז: אני מאוד מחשיב את גאוות היחידה שכבר הצלחתם לפתח בזמן כל כך קצר, אבל אתם עדיין לא אמ"ן ולא השב"כ, אולי תהיו פעם.
אופיר פינס-פז: אל תהיו כל כך יומרניים.
יהודה שפר: לא התכוונתי לשמץ של יומרה, אלא שאין לי דוגמאות אחרות לגופים אחרים בישראל.
יהודה שפר: זה שישראל בחרה לבנות "FIU" כל כך קטן, זה מה שיש.
אופיר פינס-פז: אנחנו נאשר אחרי זה, ואתם תחליטו מה פתוח, מה סגור.
אופיר פינס-פז: ניתן לכם את המרווח.
אופיר פינס-פז: מה הנושא השלישי?
סיגל קוגוט: אנחנו חייבים להעלות לדיון את הרעיון של תקופת צינון לאנשי הרשות.
סיגל קוגוט: בניגוד לגופים אחרים, שיש להם תקופות צינון, לרשות הזאת אין כאן סמכויות של פיקוח על אף אחד.
סיגל קוגוט: בדרך כלל, כשאתה עושה תקופות צינון, אתה מדבר על גופים שיש להם סמכות להפעיל את שיקול הדעת שלהם באופן שאתה לא רוצה ששיקול הדעת הזה יתעוות בגלל טובת הנאה שהם מצפים לה.
סיגל קוגוט: כאן הרשות היא יותר רשות של מאגר מידע, וגם אם היא מקבלת איזה דיווח על עסקה גדולה של מישהו, אם אחר כך האדם הולך לעבוד בגוף מסוים, השאלה מה הוא כבר יכול לעשות עם המידע שאגור בראשו, כי הרי חובת סודיות כבר קבענו בסעיף אחר, ולכן זה לא דומה לגופים אחרים שיש להם תקופת צינון, כשהם עוברים לעבוד מגוף לגוף.
סיגל קוגוט: האם יושב-ראש הוועדה רוצה לומר לנו ממה בדיוק הוא חושש?
אופיר פינס-פז: קודם כול, אמרתי לך, וכבר אמרתי בוועדה, ואני אגיד את זה שוב.
אופיר פינס-פז: ברשות הזאת יישבו אנשים שמידע רוחבי, משמעותי ביותר, יהיה נתון בידיהם.
אופיר פינס-פז: אם הייתי שלמה נחמה או מישהו אחר, הייתי מאוד שמח שאדם כזה יבוא לעבוד אצלי.
אופיר פינס-פז: מה רע?
אופיר פינס-פז: אם זה לא יועיל, זה ודאי לא יזיק.
אופיר פינס-פז: בסופו של דבר, זה נכון שיש חובת סודיות, ואני גם בטוח שאנשים יכבדו אותה, אבל יש ידע נצבר.
אופיר פינס-פז: אדם לא יכול להוציא את הדיסקט מהראש ברגע שהוא גמר את העבודה.
אופיר פינס-פז: יכול להיות שזה יהיה קשור ביומיום של העבודה החדשה שלו, באחד מהבנקים או באחת מחברות הביטוח.
אופיר פינס-פז: לא יכול להיות שזה לא יקרה.
אופיר פינס-פז: לא צריך לעשות דווקא, אלא צריך לעשות דווקא לא לדעת.
אופיר פינס-פז: דווקא לשכוח, לא דווקא לזכור.
סיגל קוגוט: השאלה היא מה השימוש שאתה חושש שייעשה בידע?
אופיר פינס-פז: השימוש יכול להיות בפוטנציאל רחב מאוד, ומי שלא מבין את זה היום, אני מקווה שהוא לא יצטרך להבין את זה כשזה יקרה.
אופיר פינס-פז: לא צריך לשים מכשול בפני עיוור.
אופיר פינס-פז: צריך לראות מי האנשים שהולכים לתפקידים.
אופיר פינס-פז: מובן שלא מדובר על כל עובד, אבל האנשים שהולכים לעבוד ברשות לאיסור הלבנת הון, הם צריכים להיות אנשים שיידעו שהם אחר כך לא הולכים לעבוד, תקופת זמן מסוימת, במוסדות שהם מפקחים עליהם, נקודה.
סיגל קוגוט: הם לא מפקחים, זאת הבעיה.
אופיר פינס-פז: הם מפקחים והם גם חוקרים.
סיגל קוגוט: הם לא חוקרים והם לא מפקחים.
אופיר פינס-פז: בפרשנות שלי לעבודה שלהם הם עושים, ודאי לא את הכול, הם עושים גם בדרכים אחרות – מעבירים מידע לגורמי חקירה אחרים.
אופיר פינס-פז: אבל זה עדיין ודאי סוג של פיקוח וזה אפילו סוג של חקירה.
יהודה שפר: מבחינה ציבורית אני ודאי מבין מה שיושב-ראש הוועדה אומר, וגם ניסחנו סעיף, אבל אני מבקש עוד הזדמנות אחת להשיב.
יהודה שפר: אני חושב שיש כאן טעות אופטית.
יהודה שפר: מה שנאמר כאן, שיש לנו מבט רוחבי, זה לא מדויק.
יהודה שפר: הדיווחים אלינו כל כך מצומצמים, כל כך פרטניים, כל כך נקודתיים, פה פעולה, שם פעולה, אין לנו את הדוחות הכספיים, אין לנו את הפרטים, אם מדובר על חברה פרטית, כי זאת הכוונה, הרי בחברה ציבורית ממילא הכול שקוף.
יהודה שפר: בחברות פרטיות, אין לנו את המסמכים הנלווים.
יהודה שפר: גם בחברות ציבוריות יש לנו מעבר הון כזה או אחר, וכל ההסתכלות שלנו היא באוריינטציה, האם זה מתחבר למידע אחר שקיים, שקשור לפעילות פלילית או פעילות טרור.
אופיר פינס-פז: לא הכול שקוף גם בחברה ציבורית.
אופיר פינס-פז: באופן כללי נכון מה שאתה אומר, רק שלא לקחת את פרמטר הזמן.
אופיר פינס-פז: כשאתה עושה את זה עשר שנים, אתה מקבל תמונה רוחבית.
אופיר פינס-פז: כשאתה עושה את זה שעה, אתה רואה תמונה נקודתית.
אופיר פינס-פז: כשאתה רואה "פיק" אחד, אתה לא יכול ללמוד ממנו כלום, אבל כשאתה רואה במשך עשר שנים, מאות תיקים, אתה בהחלט יכול לראות תמונה רוחבית, גם על הבנקים וגם על חברות הביטוח, ועם יכולת ניתוח ויכולת השוואה ומידע, וגם לקוחות גדולים וגם לקוחות קטנים.
יהודה שפר: אני בספק גדול.
אופיר פינס-פז: השוק הישראלי פתוח, יש אלפי מקומות עבודה.
אופיר פינס-פז: אני לא בעד לאסור או להגביל את חופש העיסוק, אבל יש עיקרון המידתיות והאיזון.
אופיר פינס-פז: אני לא מציע, מצד אחד, לתקן משהו גורף ומרחיק לכת, ומצד שני, אני לא מציע להשאיר מצב שהוא לא נכון בעיני.
פרדי וידר: עניין הפיקוח הוא לא רלוונטי, כי לאורך זמן, מי שעיניו בראשו, יכול לבנות לעצמו תמונה של מבנה עסקי, סוג מסוים של עסקאות, שיותר טיפוסיות לגוף א' מאשר לגוף ב'.
פרדי וידר: זה מידע שהוא רלוונטי.
יהודה שפר: הלוואי שאתם צודקים.
יהודה שפר: אני חושב שזה רחוק מאוד.
יהודה שפר: גם אם מישהו יישב בפנים, ומטרתו תהיה לנסות ולמפות סוג עסק, הוא לא יצליח.
אופיר פינס-פז: אני בטוח שזאת לא תהיה מטרתו.
אופיר פינס-פז: אני מקווה שתעסיקו את האנשים הכי מתאימים והכי נכונים.
אופיר פינס-פז: אבל אנחנו צריכים לנקוט אמצעי זהירות.
יהודה שפר: אני חושב שזה מיותר, אבל אני לא מתנגד.
אופיר פינס-פז: יכול להיות שזה לא יועיל, אבל זה בוודאי לא יזיק.
אופיר פינס-פז: אני גם לא מציע ללכת לדבר מרחיק לכת.
סיגל קוגוט: הלכנו לפי מודל של חוק ניירות ערך, עם תקופה מאוד קצרה, של שלושה חודשים: "ראש הרשות המוסמכת ועוד שהוסמך כאמור בסעיף 29(ד) להיות בעל גישה למאגר המידע" – אנשים שעובדים עם מאגר המידע – "לא יהיו רשאים לעבוד או לקבל זכות או טובת הנאה מגוף מדווח" – כלומר, גם לעבוד וגם להיות יועצים חיצוניים – "אלא אם כן עברו שלושה חודשים מיום פרישתם" – לקחנו שלושה חודשים מחוק ניירות ערך.
אופיר פינס-פז: צריך לתקן גם את חוק ניירות ערך.
אופיר פינס-פז: שלושה חודשים זה בדיחה.
ורדה לוסטהויז: יש שנה לדברים מסוימים.
סיגל קוגוט: שנה זה מוגזם לגמרי.
סיגל קוגוט: אפילו בריצה לכנסת לא קבענו דבר כזה, קבענו חצי שנה.
דניאלה גורני: כשמצטטים את החוק, צריך להביא בחשבון שיש גם תקופה של שנה.
גלוריה וייסמן: כתוב שמי שרוצה להיות חבר בורסה – שנה, ומי שרוצה להיות עובד – שלושה חודשים.
אופיר פינס-פז: בשוק לניירות ערך שלושה חודשים, זו בושה וחרפה.
אופיר פינס-פז: הדבר שאני הכי לא אוהב זו פוליטיקה של פקידים.
אופיר פינס-פז: פוליטיקה של פוליטיקאים, אני יודע, צריך להיזהר.
אופיר פינס-פז: פוליטיקה של פקידים זה דבר מסובך.
אופיר פינס-פז: הם שומרים על עצמם.
דניאלה גורני: ההוראה הזאת היא מחקיקה ראשית, זה לא פוליטיקה.
דניאלה גורני: יש כמה דברים שזה שלושה חודשים, ויש עניין אחד שהוא שנה.
דניאלה גורני: "עובד רשות שפרש לא יהיה רשאי להיות בעל עניין וחבר בורסה.
דניאלה גורני: .. כל עוד לא עברה שנה מיום פרישתו".
דניאלה גורני: זו המגבלה של שנה.
גלוריה וייסמן: כאשר מדובר על עובד בכיר ברשות לניירות ערך, שבאים בפניו התשקיפים, באמת אז יש לו ידע מה קורה בעולם של חברי הבורסה, מגבילים אותו להיות חבר בורסה או לעבוד אצל חבר בורסה.
גלוריה וייסמן: זאת אומרת, ההגבלה מאוד מצומצמת, רק לדבר הזה, ולתקופה מאוד מצומצמת.
גלוריה וייסמן: כאן אנחנו אומרים שהוא לא יוכל לעבוד באף אחד מהגופים האלה.
גלוריה וייסמן: זה לא רק שהוא לא יכול להיות חבר בורסה, הוא לא יכול לעבוד בבנק וכן הלאה.
סיגל קוגוט: אנחנו לא נותנים לו לעבוד בשום גוף מדווח.
אופיר פינס-פז: מי הגופים המדווחים?
גלוריה וייסמן: חלפן כספים, מנהל תיקים, הוא לא יכול להיות סוכן ביטוח ויש עוד.
אופיר פינס-פז: הרשימה מצומצמת באופן יחסי.
גלוריה וייסמן: יכולתי לחשוב שיש מקום לזה, אם הוא היה נותן טובת הנאה.
אופיר פינס-פז: נקבע חצי שנה, אבל בלי ועדה.
אופיר פינס-פז: אין לו פטור לוועדה.
גלוריה וייסמן: אי-אפשר בלי פטור.
אופיר פינס-פז: שנה עם פטור, חצי שנה בלי פטור.
אופיר פינס-פז: תחליטו.
אופיר פינס-פז: אתם חושבים שהיום נולדתי?
סיגל קוגוט: הוועדה הזאת לא נותנת פטור לכל אחד.
אופיר פינס-פז: חצי שנה בלי ועדה או שנה עם ועדה.
אופיר פינס-פז: תסדרו לכם ועדות.
סיגל קוגוט: מה זה "תסדרו לכם"?
אופיר פינס-פז: אני לא רוצה את הוועדה הזאת.
יהודה שפר: חבר הכנסת פינס, נשאלת השאלה מה חטאה של הרשות הזאת, שאסור ברשות ניירות ערך ובבנק ישראל.
אופיר פינס-פז: חברים, תנו לי שנה לנהל את המדינה, כולכם בצינונים מפה עד אמריקה.
אופיר פינס-פז: תנו לי שנה להיות שר אוצר, כולכם עם הגבלות צינון מפה עד אמריקה.
אופיר פינס-פז: בכל הגופים.
אופיר פינס-פז: הענקנו לכם בגוף עוצמה אדירה.
יהודה שפר: אחריות אדירה לשמור על מידע, לא הרבה יותר מזה.
אופיר פינס-פז: לא, עוצמה אדירה ואחריות כבדה, והדברים האלה צריכים להיות מוגבלים.
יהודה שפר: עוצמה זה כשאתה יכול לשנות, יכול לפקח, יכול לתת הוראות, יכול להוציא צווים.
יהודה שפר: אין אצלנו את זה.
אופיר פינס-פז: אני מוכן חצי שנה בלי ועדה - אגב, זה למספר מצומצם של אנשים - או שנה, ואז אפשר יהיה לכנס את הוועדה ולקבל קיצור, וזה סביר.
אופיר פינס-פז: אני לא אתן חצי שנה וועדה, זה כאילו לא עשיתי כלום.
יהודה שפר: אני מעדיף שנה עם ועדה, כדי להשאיר שיקול דעת למקרים.
יהודה שפר: לא ברור לי מה חטאה של הרשות, שיש לה אחריות כבדה, אבל אין לה סמכויות דומות לגופים שאנחנו מדברים עליהם.
אופיר פינס-פז: אנחנו חוזרים לצו.
אורנה ואגו: מדובר על דיווח מעל 50,000 דולר או שווה ערך לדולר, או 200,000 שקלים.
אורנה ואגו: כששאלתי אם יש 20,000 שלא זכורים לי, אמר לי מי שמטפל בזה, שעל-פי מה שידוע לו, מס-הכנסה דורש 20,000, אבל זו עדות שנייה.
מרדכי ריבלין: לנו זה לא משנה.
אופיר פינס-פז: מה עם הבקשות של נציג החלפנים שלא לצלם כל תעודת זהות או דרכון?
יהודה שפר: אולי המשטרה יכולה להסביר מדוע זה חשוב.
אופיר פינס-פז: למה צריך לשמור שבע שנים?
אופיר פינס-פז: הכול נשמר שבע שנים?
יהודה שפר: חלק גדול מהסטנדרט הבין-לאומי בנושא של שמירה על מסמכים נועד לא רק למקרה של דיווח מיידי, אלא למקרה של היכולת לבצע את החקירה בשלב ב' ו-ג', אחרי שאתה עולה על זה.
יהודה שפר: כאשר חלפן כספים ברחוב סלאח א-דין מבצע המרה בנושא טרור, ואנחנו עולים על זה שנתיים-שלוש שנים אחרי, אנחנו רוצים שתהיה לנו היכולת לחזור למסמכים, לדרוש לקבל אותם, ואם לא שמרו עליהם, יש כאן עבירה, יש כאן סנקציה, יש כאן יכולת פיקוח.
יהודה שפר: יש כאן הכבדה, אבל זה סטנדרט בין-לאומי.
יהודה שפר: יש לי כאן הצילומים של החוקים בארצות-הברית ובאנגליה, זה סטנדרט בין-לאומי מקובל, היום צילום זה לא סיפור גדול, צריך לקנות ב-100 דולר סורק, להצמיד אותו למחשב, ולסרוק את המסמכים פנימה.
יהודה שפר: לא צריך לקנות מכונת צילום משוכללת לעניין הזה.
יהודה שפר: זה נראה לנו מידתי, ולאור המטרה של לחימה בפשע החמור, המאורגן, והטרור, זה הגיוני.
אופיר פינס-פז: כמה חלפנים יש בארץ?
מרדכי ריבלין: המון.
מרדכי ריבלין: אני מעריך שעסקים מסודרים בחלפנות יש בין 50 ל-60, חוץ מאלה יש מאות לא מסודרים.
אופיר פינס-פז: עסקים לא מסודרים, לא מעניין אותם החוק הזה.
מרדכי ריבלין: עד היום לא היתה שום רגולציה.
מרדכי ריבלין: לא היה צריך רישום, לא היה צריך אישור.
אופיר פינס-פז: האם למישהו נראה מרחיק לכת שבע השנים לשמור את המסמך המצולם או שזה נראה סביר?
אופיר פינס-פז: אם לכולם זה נראה סביר, נקבל את זה.
אופיר פינס-פז: הסכום לדעתי גבוה מדי, הייתי מוריד את הסכום מ-50,000 שקלים לפחות.
אופיר פינס-פז: אדם שמחליף גם 30,000 שקלים, זה הרבה.
יהודה שפר: 10,000 דולר זה תואם את הסטנדרט הבין-לאומי.
יהודה שפר: אגב, שבע שנים זה גם תואם את הדרישות של מס-הכנסה.
מרדכי ריבלין: לא מדובר פה על ניירת של קבלות, זה רק תצלום תעודת הזהות של הלקוח.
עדי דיסקין: מבחינת הבנקים חובת הרישום והזיהוי של לקוחות היא נמוכה מ-50,000 שקלים, ולא רק להמרות מטבע.
אופיר פינס-פז: נלך על מחיר אחד.
אופיר פינס-פז: אבל עדיין אני רוצה להמליץ לכם לעשות את זה 40,000 שקלים.
גלוריה וייסמן: אז אנחנו צריכים לתקן את כל הצווים.
יהודה שפר: צריך אחידות.
יהודה שפר: היום לתייר יש אפשרות ללכת לבנק או ללכת לחלפן, זה לא הוגן שהמדינה, ברגולציה, תיתן יתרון לזה מול האחר.
יהודה שפר: צריך לקבוע סטנדרט ולהחיל אותו על כולם.
אופיר פינס-פז: זה יישאר על 50,000 שקלים.
אופיר פינס-פז: התשס"ב-2002 – אושר
אופיר פינס-פז: שלושת הסעיפים שדיברנו עליהם קודם אושרו, זאת אומרת, סעיף הסודיות, סעיף הצינון וסעיף הדיווח.
אופיר פינס-פז: סיכמנו את העקרונות של דלתיים פתוחות וסגורות בדיון, ואתם תעבדו רק על הסעיפים הקטנים, להגיע לנוסחה מדויקת.
אופיר פינס-פז: כל מה שאפשר להשאיר פתוח, יהיה פתוח.
אופיר פינס-פז: רק הדברים שמעל לכל ספק, שהגילוי שלהם עלול לפגוע בעבודה של הרשות, נשאיר סגורים, על-פי סטנדרטים של משרד המשפטים, של חופש הביטוי וחופש העיתונות.
אופיר פינס-פז: לגבי הצינון החלטנו על שנה צינון עם אופציה לגשת לוועדה הקיימת לבקש פטור או קיצור.
אופיר פינס-פז: נעבור להצעת החוק עצמה.
אופיר פינס-פז: גלוריה וייסמן, תציגי את הצעת החוק.
גלוריה וייסמן: בהצעת החוק יש שני נושאים עיקריים: נושא אחד זה הסדר של רישום של מה שהיום אנחנו קוראים בחוק "חלפני כספים", ומאחר שאנחנו מרחיבים את המקצוע אנחנו מציעים לקרוא להם "נותני שירותי מטבע"; הנושא השני הוא פירוט סמכויות פיקוח שיהיה לכל הגופים, שהם הגופים הרגולטורים של אותם גופים שעליהם הטלנו חובות שונות בפרק ג', כדי שיהיה ברור לגבי הפיקוח, לפי חוק איסור הלבנת הון, מה הדברים שהם יכולים לעשות.
גלוריה וייסמן: אנחנו יודעים היום, שלגבי הפרק של הפיקוח, יש בחוק, בסעיף 7(ב), הוראה כללית מאוד בקשר לסמכויות פיקוח, ושלפחות לחלק מהגופים, יש סמכויות פיקוח, שניתנו בחוקים שלהם, שמאפשרים להם לפקח.
גלוריה וייסמן: למשל, המפקח על הבנקים יכול, על-פי סעיף 5 של פקודת הבנקאות, לפקח על תאגידים בנקאיים למטרות מסוימות, שיכול להיות שכוללות או לא כוללות גם את הפיקוח על איסור הלבנת הון.
גלוריה וייסמן: כדי שלא יהיו שאלות לעניין הזה, ומאחר שחוק איסור הלבנת הון התקבל אחרי חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, החלטנו לפרט את סמכויות הפיקוח בחוק.
גלוריה וייסמן: בנוסף לכך, יש תיקונים טכניים מסוימים, שיש צורך לעשות, שאני אפרט כשנגיע לכל סעיף.
גלוריה וייסמן: אנחנו יכולים להתחיל להיכנס לסעיפים עצמם.
גלוריה וייסמן: אנחנו רוצים להדגיש שהנושא של רישום נותני שירותי מטבע הוא נושא חשוב מאוד בכל העולם, כי רק הרישום הזה מאפשר לרשות, אחר כך, לפקח באופן יעיל על יישום החובות שהוטלו עליהם לעניין איסור הלבנת הון.
גלוריה וייסמן: לא יודעים מי זה החלפן, כמו שנאמר כאן.
גלוריה וייסמן: יש 60 או 90 מוסדרים, אני לא יודעת כמה, אבל יש מאות שאנחנו לא יודעים עליהם.
אופיר פינס-פז: איך נדע עליהם יותר אחר כך?
גלוריה וייסמן: אם הם לא נרשמים, ויגלו שהם עובדים - - -
אופיר פינס-פז: מי יגלה אותם?
אופיר פינס-פז: למה המשטרה לא גילתה אותם עד היום?
מרדכי ריבלין: היום הם לא חייבים להיות רשומים.
אופיר פינס-פז: היום זה חוקי להיות חלפן לא מבוקר?
גלוריה וייסמן: אין רגולציה.
גלוריה וייסמן: עד 1998 הרגולציה היתה דרך חוק הפיקוח על המטבע.
גלוריה וייסמן: מ-1998, כשעשו את הליברליזציה לגבי שוק מטבע החוץ - - -
אופיר פינס-פז: איך החלפנים יידעו על זה?
אופיר פינס-פז: צריך לפרסם מודעות.
גלוריה וייסמן: ודאי שצריך לפרסם.
אופיר פינס-פז: אתם תעשו את זה.
יהודה שפר: יש יחידה במשרד האוצר שמוקמת לעניין הזה.
אופיר פינס-פז: אתם צריכים להודיע שהם צריכים להירשם תוך שלושה חודשים מכניסת החוק לתוקף.
מרדכי ריבלין: רוב החלפנים שאנחנו מדברים עליהם, בכלל לא יודעים שמ-1998 הם כבר עושים את זה בצורה חוקית.
מרדכי ריבלין: הם עושים את זה באותה צורה כמו לפני 20 שנה.
גלוריה וייסמן: הרחבנו את מסגרת העיסוק הזה לדברים נוספים, שאנחנו נדבר עליהם כשנגיע לכל סעיף וסעיף.
גלוריה וייסמן: ההסדר ייעשה על-ידי משרד האוצר, ששם יהיה רשם של נותני שירותי מטבע, ומרשם של אותם נותני שירותי מטבע, עם החובות.
גלוריה וייסמן: בחרנו במינוח "רישום" ולא "רישוי", על אף שחוקתית זה היה נוח.
גלוריה וייסמן: יש כאן בהחלט הגבלה של חופש העיסוק, כשההגבלה היא מינימלית.
אופיר פינס-פז: אנחנו נתחיל לעבור על הצעת החוק.
גלוריה וייסמן: הנייר שמונח בפניכם, מתאריך 20 במרץ 2002, כולל הערות ונושאים שאנחנו מבקשים מהוועדה לדון בהם, אחרי שישבנו עם איגוד הבנקים, וקיבלנו גם הערות מבנק ישראל וממשטרת ישראל.
גלוריה וייסמן: (קוראת סעיף 1 להצעת חוק איסור הלבנת הון (תיקון) (נותני שירותי מטבע וסמכויות פיקוח), התשס"ב-2002, רשומות מס' 3084.
גלוריה וייסמן: ) זה סעיף טכני.
גלוריה וייסמן: כשנגיע לסעיף 11(ג) נראה במה מדובר.
גלוריה וייסמן: סעיף 7 לחוק העיקרי קובע את החובות המוטלות על גופים פיננסיים – תאגידים בנקאיים וכל הגופים שנמצאים בתוספת.
גלוריה וייסמן: החובה הראשונה של הגופים האלה היא לזהות את הלקוח.
גלוריה וייסמן: זיהוי הלקוח זה קודם כול לזהות מי שמבקש לפתוח חשבון או לעשות פעולה בבנק, ואם מדובר באדם שפועל כנאמן לגבי מישהו אחר, הוא צריך לזהות גם מיהו הנאמן, ואם מי שעושה את הפעולה, עושה אותה בשם תאגיד, צריך בנוסף לשם של מי שפותח פיזית את החשבון או עושה את הפעולה, לתת את השם של בעלי השליטה או הנהנים.
גלוריה וייסמן: באותו סעיף יש הגדרה של נהנה, והגדרה לקונית.
גלוריה וייסמן: כתוב "כמשמעותו בחוק הנאמנות.
גלוריה וייסמן: חסרים לנו כמה דברים.
גלוריה וייסמן: קודם כול, חסרה לנו פונקציה אחת, שזה מקיים הנאמנות.
גלוריה וייסמן: זאת פונקציה שבחוק הנאמנות בישראל היא לא נמצאת, אבל היא מאוד משמעותית לגבי המצבים, שיש אדם שמקים את הנאמנות ואומר: יש פלוני שהוא הנאמן ואלמוני שהוא הנהנה, וצריך לעשות כך וכך, בנאמנות הזאת הוא בעצם יכול להיות האדם שמכוון את הפעולות של הנאמן, ובסופו של דבר אנחנו לא יודעים מיהו, והוא הנהנה האמיתי.
גלוריה וייסמן: הפיגורה הזאת לא נמצאת לנו כרגע.
אופיר פינס-פז: איך את מגדירה אותו?
גלוריה וייסמן: "יוצר הנאמנות".
גלוריה וייסמן: דבר שני הוא, כאשר יש חברה, שהיא הנהנית.
גלוריה וייסמן: יש יוצר נאמנות שהוא פלוני; הנאמן - בשר ודם, מי שהולך לבנק ופותח את החשבון או עושה את הפעולה; מי הנהנה?
גלוריה וייסמן: חברה.
גלוריה וייסמן: כאן, לגבי חברה, בחוק הקיים, לא כללנו את בעלי השליטה.
גלוריה וייסמן: אם אני יודעת שהנהנה זה אשתו, הבן, הנכד, אז יש בשר ודם, שהוא קיים היום או שיהיה קיים בעוד מספר שנים.
גלוריה וייסמן: כאשר יש חברה שהיא הנהנית, ואני לא יודעת מי בעל השליטה, יש שוב חור גדול.
גלוריה וייסמן: אלה היו ההערות, גם של איגוד הבנקים, גם של משטרת ישראל וגם של בנק ישראל.
גלוריה וייסמן: אנחנו מוסיפים לסעיף המהותי את יוצר הנאמנות ואת בעל השליטה של חברה שהיא הנהנית.
גלוריה וייסמן: אנחנו רוצים להרחיב את נושא הנהנה, שוב, למי שבאמת פועל ומכוון פעולה.
גלוריה וייסמן: הרישה של הסעיף שאנחנו מציעים "אדם שעבורו או לטובתו מוחזק הרכוש או נעשית פעולה ברכוש", זה הנהנה לפי חוק הנאמנות.
גלוריה וייסמן: אנחנו מוסיפים "או שביכולתו לכוון את הפעולה ברכוש, והכל במישרין או בעקיפין".
גלוריה וייסמן: זה ניסיון לסגור את הפתח.
אופיר פינס-פז: המכוון זה, לא פעם, עורך-הדין.
גלוריה וייסמן: הוא יכול להיות.
גלוריה וייסמן: בדרך כלל עורך-הדין הוא הנאמן, אבל הוא יכול להיות המכוון.
אדווין פרידמן: בחוק העיקרי הגבלנו לכך שהנאמן מחזיק את הכסף ממקור של אחת מעבירות המקור.
אדווין פרידמן: כאן, אנחנו הופכים את הנאמן למי שגם צריך להירשם.
אדווין פרידמן: אם אדם זר רוצה לקנות כאן נכס או אינטרס בחברה, והוא מעביר כספים דרך עורך-דין שמחזיק בנאמנות, כדי להבטיח שהנכסים יועברו אליו בעסקה, זה הופך כל עורך-דין לאדם שחייב להירשם, וזה לא מעשי.
גלוריה וייסמן: אם הוא נאמן, והוא עושה פעולה בבנק, גם היום הוא צריך להירשם.
גלוריה וייסמן: בחוק הקיים היום זה נכתב.
גלוריה וייסמן: החוק הקיים אומר שאם אדם פועל כנאמן לגבי מישהו, הוא צריך להגיד מי הנהנה.
שמשון אלבק: כעורך-דין תצטרך לרשום את הנהנים.
גלוריה וייסמן: זה קיים היום.
גלוריה וייסמן: אין שינוי בחוק.
אדווין פרידמן: החשש שלי הוא, שמכניסים אותנו לקטגוריה, כמו חלפנים.
גלוריה וייסמן: לא.
גלוריה וייסמן: תקרא את הסעיף הקיים.
אדווין פרידמן: אני מבקש שיהיה ברור שמי שבמהלך עסקיו, כרואה-חשבון או כעורך-דין, מקבל כספים כנאמן, שלא יהפוך להיות אדם שחייב להירשם.
שמשון אלבק: עורך-דין הוא ממיר כספים?
גלוריה וייסמן: אנחנו נמצאים בתיקון סעיף 7.
גלוריה וייסמן: ובסעיף 7, החובות של כל הגופים הפיננסיים.
אופיר פינס-פז: אנחנו עוברים לפרק ד'1 – נותני שירותי מטבע.
אופיר פינס-פז: תציגי בבקשה את כל הפרק.
גלוריה וייסמן: כדי שאפשר יהיה לפקח על מילוי חובות, לפי פרק ג', על-מה שהיום נקראים חלפני כספים, שבהצעת החוק אנחנו קוראים להם "נותני שירותי מטבע", אנחנו חושבים שמן הדין שהם יהיו רשומים במרשם רשמי, כפי שזה נעשה במדינות אחרות.
גלוריה וייסמן: זה נעשה בארצות-הברית, באנגליה, בבלגיה ובעוד הרבה מדינות.
גלוריה וייסמן: יש רישום של נותני שירותי מטבע.
אופיר פינס-פז: מי ירשום אותם?
סיגל קוגוט: הרשם במשרד האוצר.
שי קומפל: מקימים עכשיו יחידה במשרד האוצר.
אופיר פינס-פז: הם יבדקו מי כל החלפנים ומי כל נותני השירותים?
שמשון אלבק: הם יעשו גם פיקוח.
אופיר פינס-פז: זה יהיה באגף שוק ההון?
שי קומפל: כרגע יש התלבטות אם זה יהיה אחת המחלקות באגף שוק ההון או מחלקה שצמודה למנכ"ל משרד האוצר, כפופה למנכ"ל, אבל זה יהיה במשרד האוצר.
אופיר פינס-פז: למה שזה לא יהיה באגף שוק ההון?
שי קומפל: השאלה היא תקציב.
שי קומפל: אגף שוק ההון התנה את הקמת המחלקה בתנאי שייתנו לו תקציב לפעילות המחלקה הזאת ולא מהכוחות העצמיים.
שי קומפל: במידה והמנכ"ל לא יאשר את התקציב, הוא התחייב לקחת את זה תחת אחריותו.
אופיר פינס-פז: זאת פוליטיקה של פקידים.
גלוריה וייסמן: צריך להדגיש שתי נקודות.
גלוריה וייסמן: נקודה אחת, שמדובר על עיסוק, והוא יכול להיות עיסוק נוסף לעיסוק אחר.
גלוריה וייסמן: אני חוזרת על הערת היושב-ראש לגבי השאלה מה קורה בעולם, ואני חוזרת על ההסבר.
אופיר פינס-פז: מעניין אותי החוק, את ההסבר הבנתי.
אופיר פינס-פז: יש הבדל בין אדם שעוסק בזה כמקצוע יומיומי לבין מי שעושה את זה באופן אקראי.
אופיר פינס-פז: איך תהיה ההגדרה?
גלוריה וייסמן: ההגדרה היא בסעיף 11ג: "כל מי שעיסוקו במתן אחד מהשירותים המפורטים להלן והוא אינו גוף ציבורי שהוקם על פי דין" – בנק ישראל, בנק הדואר – "או תאגיד בנקאי".
גלוריה וייסמן: בהצעת החוק היה כתוב גם "גוף המפורט בסימן א' לתוספת השלישית", ואני אסביר למה אנחנו מבקשים למחוק את זה.
גלוריה וייסמן: "בחוק זה – נותן שירותי מטבע חייב ברישום במרשם.
גלוריה וייסמן: " מה זה עיסוק?
גלוריה וייסמן: המרת מטבע.
גלוריה וייסמן: לפי ההגדרה של מטבע, זה כולל גם אירו.
גלוריה וייסמן: הגדרת מטבע מתוקנת כאן.
גלוריה וייסמן: בהגדרת מטבע כתוב "לרבות שטרי כסף, שהם הילך חוקי של מדינה".
גלוריה וייסמן: בסעיף הקטן השני כתוב "קניה או פדיון של המחאות נוסעים בכל סוג של מטבע".
גלוריה וייסמן: זה כבר כלול היום.
גלוריה וייסמן: בסעיף הקטן השלישי כתוב "קבלת נכסים פיננסיים במדינה אחת כנגד העמדת נכסים פיננסיים במדינה אחרת".
גלוריה וייסמן: אנחנו רוצים את זה, מכיוון שכך אנחנו יכולים לדעת שנעשים ללא רישום כדין פעולות של זכויות פיננסיות בסופו של דבר, זה שווה כסף, ממדינה למדינה, בלי שיהיה רישום של מה קורה שם.
גלוריה וייסמן: אנחנו כתבנו דבר מקובל.
אופיר פינס-פז: המחאות בנקאיות, בפנים או בחוץ?
גלוריה וייסמן: "המחאות בנקאיות", שזה מינוח שקיבלתי הערות לגביו, כי הסבירו לי, חברי מאיגוד הבנקים, שהמחאה בנקאית זה שיק בנקאי.
יהודה שפר: המחאה בנקאית כלול במונח שיק.
גלוריה וייסמן: אנחנו מדברים גם על שיקים אחרים.
גלוריה וייסמן: רצוי גם להוסיף "שטרי חוב ושטרי חליפין".
גלוריה וייסמן: אנחנו כותבים גם "ניירות ערך סחירים, אשראי או פקדונות כספיים".
גלוריה וייסמן: בסעיף הקטן הרביעי כתוב "החלפת שטרות כסף".
גלוריה וייסמן: זה החלפת שטרות כסף של אותה מדינה.
גלוריה וייסמן: בסעיף הקטן החמישי כתוב "נכיון שקים, שטרי חליפין ושטרי חוב".
עדי דיסקין: אולי כאן צריך לכתוב "מטבע" במקום "שטרות כסף", כי מטבע כולל שטרות כסף.
גלוריה וייסמן: בפקודת השטרות, שטר זה שיקים ושטרי חליפין, ובמשרד יש שטרי חוב.
שי קומפל: גלוריה וייסמן, הגדרה של מטבע היא לרבות שטר כסף.
אופיר פינס-פז: לא צריך את סעיף קטן (4), נהפוך את סעיף קטן (5) לסעיף קטן (4).
גלוריה וייסמן: צריך את הסעיף.
קריאה: אז לא ברור שזה פריטה.
גלוריה וייסמן: אולי נדבר על פריטת מטבע.
אדווין פרידמן: פריטה זה לשני הכיוונים.
אלינוער מזוז: בדרך כלל, בהלבנת הון זה הפוך.
אופיר פינס-פז: אנחנו משאירים "החלפת שטרות כסף".
אופיר פינס-פז: אנחנו עוברים לסעיף 11ד.
גלוריה וייסמן: שקלנו את הנושא של הגבלת העיסוק.
גלוריה וייסמן: הדרישות, כדי שאדם או תאגיד יוכלו להירשם כנותני שירותי מטבע, הן מינימליסטיות.
גלוריה וייסמן: אדם שהוא לפחות בן 18, הוא צריך להיות או אזרח ישראלי או תושב ישראל, והוא לא הורשע בעבירות של הלבנת הון או בעבירה אחרת שלדעת הרשם מונעת בעדו מלהיות רשום כנותן שירותי מטבע.
גלוריה וייסמן: למשל, אדם שהורשע בזיוף מטבע, או אדם שהורשע במרמה.
גלוריה וייסמן: צריך לחשוב על טובת הציבור.
גלוריה וייסמן: זה הדבר המינימלי שבמינימלי.
אופיר פינס-פז: תכתבי "לרבות עבירות מס", ופה זה לא רק הרשעה.
סיגל קוגוט: הכול פה זה לא רק הרשעה, זה גם חקירה.
אופיר פינס-פז: אני לא מדבר על חקירה, אני מדבר על כופר.
אופיר פינס-פז: לכופר יש הרשעה פלילית?
אופיר פינס-פז: אדם שעובר עבירות מס באופן סדיר, ומקבל כופר על העבירות שלו, ואז הוא נהיה חלפן כספים, זה נראה לכם סביר?
יהודה שפר: הוא יכול להיות רופא, הוא יכול להיות עורך-דין.
אופיר פינס-פז: ודאי שהוא יכול להיות, השאלה אם הוא יכול להיות חלפן כספים.
סיגל קוגוט: למה מס זה מיוחד?
אופיר פינס-פז: אם אדם הוא עבריין מועד מבחינת מיסוי, למשל, זה נראה לכם סביר שהוא יעסוק בחלפנות?
יהודה שפר: אני לא חושב שצריך למקד בחלפנים דברים שיש סיכון שלא יעמדו וייראו כהיטפלות יתר.
יהודה שפר: וכן, דווקא בקונטקסט של עבירת מס, הלבנת הון בחוק הישראלי, לא כוללת את עבירת המס כעבירת מקור, לכן זה יכול להתפרש כניסיון להכניס את העניין הזה בדלת האחורית.
יהודה שפר: לדעתי, בשלב הזה, זה מהלך לא נכון.
יהודה שפר: אני לא מתנגד מוסרית למה שאתה אומר, אבל אני לא חושב שצריך לייחד חלפנים לעומת בעלי מקצועות חופשיים אחרים חשובים.
אופיר פינס-פז: למה כל נושא עבירות המס לא נכנס במקור לעבירות?
גלוריה וייסמן: זה נושא שצריך לשקול מחדש אם נכון שזה לא נמצא.
גלוריה וייסמן: זו היתה המדיניות.
יהודה שפר: יש בקשה מיוחדת של נציבת מס-הכנסה, שוחחתי אתה על זה, וזה בהחלט מחייב דיון.
יהודה שפר: ברוב המדינות זה קיים.
מרדכי ריבלין: ברוב המדינות זה לא קיים.
אופיר פינס-פז: בדיון הבא בהצעת החוק הזאת, אם לא נשלים אותו היום, נזמין את נציבת מס-הכנסה.
אופיר פינס-פז: ואם תהיה הסכמה בממשלה, נכניס את זה כבר להצעת החוק הזאת.