GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<גיל סלומון: לגבי הקושי של הבחינה.
<גיל סלומון: סטטיסטית ואך ורק סטטיסטית – אני לא יודע לאמוד דרגת קושי, אני יודע להסתכל על האחוזים.
<גיל סלומון: סטטיסטית, למרות המילים הקשות שנאמרות פה אין הבדל.
<גיל סלומון: אנחנו יודעים לקחת נתונים סטטיסטיים שנים אחורה.
<גיל סלומון: אני יודע להגיד לך לפי פילוח של מוסדות לימוד, מה היו הממוצעים שלהם כל שנה.
<גיל סלומון: יש מוסדות לימוד שהממוצעים שלהם יותר גבוהים ויש כאלה שהממוצעים שלהם יותר נמוכים.
<גיל סלומון: ברור שבמחזור שבו יש יותר נבחנים ממוסדות שסטטיסטית הממוצע שלהם יותר נמוך, אז זה מושך את הממוצע למטה.
<גיל סלומון: לגבי דרגת הקושי, לפי הציונים שקיבלנו, אנחנו לא רואים פער בין המבחן הזה לבין מבחנים קודמים.
<גיל סלומון: תקשיבו, זה לא נתון סכמתי, זה תלוי בכמות הנבחנים.
אורי מקלב: במקרה הזה אני לא רק מבקש זכות דיבור אלא אני אחד מארבעה שהציעו את ההצעה לדיון מהיר.
אורי מקלב: נשיאות הכנסת אישרה את זה ולכן אנחנו נמצאים בשולחן הזה.
אורי מקלב: בשונה מחבר הכנסת מיכאלי שהוא עורך דין ומשפטן במקצועו, אני לא.
אורי מקלב: אני רוצה להגיד לכם.
אורי מקלב: אתם יודעים מדוע יוסף התמנה למלך?
אורי מקלב: כי הוא הצליח לפתור את החלום של פרעה.
אורי מקלב: תגיד לי, מה ראה המלך הזה, שהחלום הציג לו כל-כך, שהיה צריך מישהו שיפתור לו.
אורי מקלב: כמה חלומות אנחנו חולמים חלומות ואנחנו עושים הטבת חלום או שעוברים לסדר היום.
אורי מקלב: התורה מתייחסת לזה ואמרת שזה הציק לו מסיבה אחת, מכיוון ששנה אותו חלום פעמיים.
אורי מקלב: הוא ראה את אותה תוצאה של חלום בשני מקרים שונים.
אורי מקלב: פעם הפרות הדקות בולעות את הפרות השמנות ופעם השיבולים השדופים בולעים את השיבולים העבים יותר.
אורי מקלב: הוא חשב שמכיוון שראה את אותה משמעות פעמיים, סימן שנכון הדבר.
אורי מקלב: רבותיי, הנושא הזה של הדיון בתוצאות קושי של מבחן של לשכת עורכי הדין חוזר על עצמו פעם שנייה ואולי שלישית לכנסת וסימן שהדבר נכון.
אורי מקלב: נמצא כאן חבר הכנסת שמולי שהיה יו"ר אגודת הסטודנטים הארצית.
אורי מקלב: הוא היה פעיל מאוד, כתובת לכל הסטודנטים, עומד על הזכויות שלהם.
אורי מקלב: הכנסת הזאת פתוחה לכולם.
אורי מקלב: אין עוד מקצוע שבאים להגיד על הקושי.
אורי מקלב: למה דווקא אצלכם באים?
אורי מקלב: יש עוד אחד שבאים, אבל לא באותה חריפות ובאותה תוצאה ואלה רואי החשבון.
אורי מקלב: בשניהם יש משהו משותף, שבשניהם הלשכות הן אלה שעושים את הבחינה, הם אלה שבודקים את עצמם.
<גיל סלומון: זה לא נכון.
אורי מקלב: זה לא באותה מתכונת של המל"ג.
אורי מקלב: מה לעשות, זאת המציאות ואנחנו רואים את ההבדל.
אורי מקלב: שמעתי שחבר הכנסת מיכאלי ציטט את שר המשפטים.
אורי מקלב: אני מקריא מתוך פרוטוקול של הכנסת.
אורי מקלב: זה מופיע גם ב"כלכליסט" ואני מצטט: "שר המשפטים סיפר כי עבר וקרא 34 עמודי הבחינה.
אורי מקלב: אני לא בטוח מה יקרה אם עשרות אלפי עורכי הדין הקיימים היום ינסו לעבור את הבחינה.
אורי מקלב: הנושא הזה טעון ליבון ובדיקה.
אורי מקלב: הבחינה היא לא בדיקת ידע אלא כמה נקודות זיכרון יש למבחן.
אורי מקלב: הגענו לתוצאה אבסורדית".
אורי מקלב: לא אני אומר את זה אלא שר המשפטים.
אורי מקלב: הוא גם אומר בעצמו: אני לא הייתי עובר.
אורי מקלב: הוא נחשב עורך דין מהשורה הראשונה, פרופסור, משפטן גדול.
אורי מקלב: המקצוע שלו והידע שלו הוא אחד מהגדולים שיש לנו כאן במדינה והוא אומר שהוא לא היה עובר את הבחינות של לשכת עורכי הדין.
אורי מקלב: אני אומר לכם בכנות מלאה.
אורי מקלב: אנחנו כאן שולחן שמגן עליכם, על עורכי הדין, בהרבה מקרים ובהרבה דיונים.
אורי מקלב: כשבאים להטיל עליכם כל מיני חוקים ומטלות.
אורי מקלב: אנחנו חברי הכנסת מכבדים את עמדת לשכת עורכי הדין מול משרד המשפטים ומול מקומות אחרים כי אנחנו חושבים שצריך להגן על המקצוע שלכם.
אורי מקלב: אתם מקבלים את ההגנה הזאת.
אורי מקלב: אבל אתם עושים כאן משהו שהוא באופן אמיתי הוא חוסר יושר.
<גיל סלומון: חבר הכנסת מקלב, זה לא אנחנו, זה אצלכם, זה אצל המחוקק.
אורי מקלב: אל תיתלה בדבר הזה.
אורי מקלב: זה לא אתה, אז הוועדה הזאת.
אורי מקלב: אני כבר עניתי לך בקריאת ביניים כי כל כלה יודעת עם מי נכנסה לחופה וגם אותה ועדה יודעת למה היא נבחרה ומי האנשים שנבחרו ומה מצפים ממנה.
<גיל סלומון: זה נשיא העליון ממנה.
אורי מקלב: אנחנו יודעים את זה ומעניין שזה דווקא מגיע לפה.
אורי מקלב: מבחן התוצאה מוכיח את המגמה ומה רוצים ומה היעדים שרוצים ולמה מצפים.
אורי מקלב: אתם רוצים לעשות הסדרה של המקצוע דרך המבחן.
אורי מקלב: זה דבר לא הוגן.
אורי מקלב: אתם עוצרים בסוף, בקצה.
אורי מקלב: אין הגינות בדבר הזה.
אורי מקלב: רוצים לעשות הסדרה של המקצוע?
אורי מקלב: תעשו את זה.
אורי מקלב: תודיעו מראש מה הקריטריונים.
אורי מקלב: אי-אפשר להשאיר דלת פתוחה למקום הזה ובסוף, כשאדם מגיע לקצה, הוא מקבל מבחן שהוא לא מבחן.
אורי מקלב: זה מבחן מכשיל, זאת לא תוצאה.
אורי מקלב: יש מבחנים קשים ויש מבחנים מכשילים.
אורי מקלב: המבחנים האלה הם לא מבחנים קשים.
אורי מקלב: יש עוד מקצועות עם מבחנים קשים.
אורי מקלב: לכן, אלה מבחנים מכשילים כי אתם רוצים לראות את התוצאה.
אורי מקלב: ובאמת, האחוזים הנמוכים שעוברים זה גם משקף את המציאות.
אורי מקלב: אתם משנים את כללי המשחק תוך כדי המשחק אבל בצורה מאוד מאוד לא הוגנת.
אורי מקלב: במיוחד, כשמדובר כאן בעתידם של אנשים שהשקיעו את כל עתידם בלימוד הזה.
אורי מקלב: הם שנים משקיעים.
אורי מקלב: לא כולם בגיל של סטודנטים.
אורי מקלב: אלה אנשים שעזבו דברים בגיל יותר מאוחר.
אורי מקלב: הם הלכו והשקיעו הכול, גם כסף, גם זמן, גם משפחה, גם את הילדים, כדי להגיע לזה ואתה מכשיל אותם בסוף הדרך במבחן, שלדעת משפטנים הוא לא קל.
אורי מקלב: אתה לא התשובה אז אני לא מדבר אליך ואל תענה לי.
אורי מקלב: אם אתה לא התשובה אז אל תענה לי מכאן ואילך ואל תניד בראש לא.
אורי מקלב: בסופו של דבר אני מדבר על המבחן ואחרי זה שמישהו אחר יחליט מי אשם לא אתם.
אורי מקלב: אני מדבר עכשיו על המבחן.
אורי מקלב: המבחן הזה משקף את מה שקורה.
אורי מקלב: הם מבקשים מאיתנו חבל הצלה.
אורי מקלב: מה מבקשים בשולחן הזה?
אורי מקלב: מבקשים רחמים וקרש הצלה על כל ההשקעה שלהם, על כל עתידם.
אורי מקלב: אין להם עוד דרך אחרת, הם לא יכולים להתחיל הכול מהתחלה.
אורי מקלב: אני חושב שמכל הסיבות שמניתי – גם מבחינת היושרה, זאת לא דרך.
אורי מקלב: אנחנו יודעים לכבד את המקצוע שלכם אבל לעשות דבר כזה בשלב הזה, זה לא נכון.
אורי מקלב: לשנות את כללי המשחק זה לא נכון.
אורי מקלב: אם רוצים לסדר את המקצוע אפשר לעשות זאת.
אורי מקלב: אני חושב שזה לא נכון לעשות אבל אם יהיה צורך, אנחנו בהצעת חוק שלנו נשנה את הדברים.
אורי מקלב: אנחנו קוראים לכם את הקריאה.
אורי מקלב: אתם תכבדו את מה שאתם אמונים עליו, שתעשו אותו כמו שצריך לעשות, לתקן דברים לא דרך חקיקה.
אורי מקלב: שלא יהיה מצב שבגלל משהו לא טוב, אנחנו נבנה את בית החולים מתחת לגשר השבור.
אורי מקלב: אנחנו רוצים לתקן את הגשר.
דוד רותם: זאת הצעת חוק ששרת המשפטים מובילה.
אורי מקלב: יש פתגם באידיש שאומר שעד בית המרזח גם צריך כוסית שתייה.
אורי מקלב: בסדר, אני אגיע לשם, אבל עד שאני אגיע, אני גם צריך איזה כוסית.
<גלית שמש: צריך פתרון עכשווי לנו.
<אלי גבאי: בגלל שאנחנו נמצאים בלוח זמנים כל-כך קצר, ה-15.12, אז הפתרון המתבקש פה הוא לא בעוד חצי שנה ועד שתתכנס עוד ועדה.
<אלי גבאי: זה משהו שחייב להיות במיידי כי ב-15 לדצמבר יש טקס.
אורי מקלב: אדוני היושב ראש, אני פה למתמחים.
אורי מקלב: בהיותך משפטן ועורך-דין, יושב ראש ותיק ומאוד מוערך של ועדת החוקה.
אורי מקלב: צריך לפנות ללשכה וגם להעביר את המסרים, שאנחנו רואים את זה שנעשה משהו לא הוגן.
אורי מקלב: שלא נצטרך להשתמש במאמר בפרקי אבות: ואל תהיו כעורכי הדינים.
אורי מקלב: אנחנו רוצים להגיד שאנחנו עורכי הדין שבאמת עושים צדק ושותפים לצדק שצריך לעשות.
אורי מקלב: צריך לראות איך אנחנו עוזרים למתמחים האלה.
אורי מקלב: הם לא צריכים לבוא להתחנן ולבכות פה.
אורי מקלב: הם צריכים את העזרה האמיתית המגיעה להם בדין.
דוד רותם: דנה יפה, משרד המשפטים.
דוד רותם: <דנה יפה:> בכל הנוגע למתכונת של בחינת הלשכה, כפי שאמר אדוני היו"ר, אתם מתפרצים לדלת פתוחה, במובן הזה שהצעת חוק ממשלתית כבר עברה בוועדת שרים ביום ראשון שעבר.
דוד רותם: לפי תקנון עבודת הממשלה, שבועיים לאחר מכן עם טיפה שינויים היא תונח על שולחן הכנסת והדבר יהיה מצוי בפני הכנסת.
דוד רותם: <אורי מקלב:> היא עושה הסדרה רק במבחנים?
דוד רותם: היא עושה הסדרה בכל הלשכות.
דוד רותם: זה אחד מהדברים וזה בדרך אגב.
דוד רותם: <דנה יפה:> אחד מהדברים שיש בהצעת החוק זה אימוץ של המלצות של צוות מנכ"ל משרד המשפטים, גיא רוטקוף.
דוד רותם: <איציק שמולי:> דנה, זה יוחל רטרואקטיבית לבחינה הזאת?
דוד רותם: <דנה יפה:> לא.
<יורם פומרנץ: חסרה לנו כוסית היין עד בית המרזח.
אורי מקלב: אל תשתמשו בזה הרבה, רק למקרים מיוחדים.
אורי מקלב: <היו"ר דוד רותם:> דנה, מה אם אני מקבל החלטה שציון 60 זה ציון עובר בבחינה הזאת?
אורי מקלב: <דנה יפה:> הציונים נקבעים על-פי תקנות לשכת עורכי הדין.
אברהם מיכאלי: אבל לשכת עורכי הדין לא בתמונה בכלום.
אברהם מיכאלי: <גיל סלומון:> לא, השרה.
אברהם מיכאלי: את לשכת עורכי הדין נוציא מהכותרת.
אברהם מיכאלי: הם אומרים שהם לא קובעים כלום.
<גיל סלומון: אני פועל על-פי חוק, חוק לשכת עורכי הדין.
<גיל סלומון: <דנה יפה:> בתקנות לשכת עורכי הדין, סדרי בחינות ודיני מדינת ישראל, זה בסמכותה של השרה להתקין.
<גיל סלומון: הקביעה הזאת של הציונים העוברים נעשתה בשנת 1997.
<גיל סלומון: גם אם תשונה התקנה היא תחול לעתיד לבוא.
<גיל סלומון: כלומר זאת לא תהיה חקיקה רטרואקטיבית.
<גיל סלומון: <איציק שמולי:> מה לגבי אפשרות של מועד מיוחד?
<גיל סלומון: <דנה יפה:> לגבי אפשרות של מועד מיוחד, עמדת המדינה, שהוצגה גם בבית משפט היא, שהכוונה לסמכות למועד מיוחד נתונה לאירועים שהם מחוץ לבחינה עצמה.
<גיל סלומון: כלומר, אם היה איזה - - -
<קריאה: היה "צוק איתן".
<דנה יפה: לגבי "צוק איתן", הפסקת האש נכנסה לתוקף לקראת סוף אוגוסט.
<דנה יפה: פקיעת תוקף הכרזת המצב המיוחד נעשתה ב-3.9, כך שמועד סיום ההתמחות גם כך היה בתחילת ספטמבר.
<יורם פומרנץ: מה קשור סיום ההתמחות?
<יורם פומרנץ: ההכנה היא חודשיים וחצי.
<דנה יפה: עד כה לא נעשה מעולם שימוש בסמכות הזאת.
<דנה יפה: אני אוסיף ששרת המשפטים באופן אישי לא נדרשה לבקשה הזאת נכון לעכשיו והיא לא הספיקה טרם הדיון.
<דנה יפה: <איציק שמולי:> לשון החוק מדברת על נסיבות מיוחדות או על אירועים חיצוניים?
<דנה יפה: <דנה יפה:> אני אקריא את לשון החוק: "על אף האמור בתקנה 15, רשאי שר המשפטים, בהתייעצות עם המועצה הארצית של לשכת עורכי הדין לקבוע מועד נוסף לבחינות במקצועות מעשיים מסיבות מיוחדות שירשום בהחלטתו.
<דנה יפה: מדובר בתקנה 15א לתקנות לשכת עורכי הדין, סדרי בחינות ודיני מדינת ישראל, אתיקה מקצועית החלה על עורכי דין.
אברהם מיכאלי: אז יש סמכות.
<דנה יפה: אני רק אבקש להבהיר שהקביעה בתקנות של שני מבחנים בשנה נועדה לאזן בין היקף העבודה סביב כזה מבחן, עם מספר המבחנים הרב שבו וההוצאות הלוגיסטיות וכל הסדרים של הוועדה הבוחנת, של הרכב השאלות וכו'.
<דנה יפה: לכן באופן כללי נקבעו שני מועדים וזאת החלטה מכוונת.
<דנה יפה: כפי שאמרתי, הסמכות הזאת לא נעשה בה שימוש מעולם ועמדת המשרד היא שהשימוש בה צריך להיות לא אגב תוצאות מבחן קודם אלא אגב נסיבות חיצוניות למבחן שגרמו לכך שהוא לא יוכל להתקיים כהלכה.
איציק שמולי: כלומר, מבחינת
איציק שמולי: כם האפשרות היחידה להתערבות מצד המדינה זה אם השרה מתקינה תקנות שמתייחסות לציון.
<דנה יפה: גם אז זה יהיה מכאן והלאה, כמו כל תקנות שמותקנות.
<דנה יפה: אני שוב אחזור על מה שאמרתי בהתחלה, שיש הצעת חוק ממשלתית שדנה בכל הטענות שנאמרו כאן, לעניין המתכונת של הבחינה והטענות שהעלו לגבי מה שהיא בוחנת ומה שהיא לא בוחנת.
<דנה יפה: זה בהמשך למסקנות של צוותים וועדות שקדמו לכך.
<דנה יפה: גם זה, כמובן, כמו כל חקיקה, חל מיום החקיקה והלאה ולא רטרואקטיבית.
<דנה יפה: <היו"ר דוד רותם:
<דנה יפה: > ואם נציע שהחקיקה תהיה רטרואקטיבית?
<דנה יפה: <דנה יפה:> זה קשה.
<דנה יפה: כפי שאמרתי, השרה לא נדרשה לזה נכון לעכשיו.
<דנה יפה: זה לא נעשה מעולם.
<דנה יפה: כמו שאמרת, בזמנו שר המשפטים נאמן, החליט שלא לעשות מהסיבה שהפרשנות של נסיבות מיוחדות הן נסיבות חיצוניות למבחן ולא הנסיבות של התוצאות של המבחן.
<דנה יפה: <היו"ר דוד רותם:> אנחנו שומעים שהיה עניין של "צוק איתן".
<דנה יפה: <יורם פומרנץ:> חודשיים וחצי זה היה הכנה לבחינות.
<יורם פומרנץ: ההמלצה של החברות המכינות זה ללמוד 3 חודשים.
<יורם פומרנץ: <אברהם מיכאלי:> אנחנו נעזור לשרת המשפטים איזו סוגיה משפטית להכשיר.
<גלית שמש: יש פה טעמים מיוחדים.
אברהם מיכאלי: אני יודע שבעבר שר המשפטים הקודם לא קיבל את ההמלצה של ועדת החוקה וצריך להגיד את זה על השולחן ותקדים לא היה.
אברהם מיכאלי: מצד שני, גם בג"צ לא התערב.
<יניב לנקרי: הוא התערב בנקודה מסוימת, לא בנקודה הזאת.
אברהם מיכאלי: יש פה קבוצה לא קטנה.
אברהם מיכאלי: עורכת הדין דנה יפה, מכיוון שאת הנציגה של משרד המשפטים.
אברהם מיכאלי: אנחנו צריכים לשמוע את הנכונות של המשרד כי לשכת עורכי הדין לא בתמונה.
אברהם מיכאלי: הם לא יכולים לקבל החלטות אבל שרת המשפטים כן יכולה לקבל החלטות.
אברהם מיכאלי: <דנה יפה:> שרת המשפטים יכולה לקבל החלטה רק לגבי קביעת מועד מיוחד.
אברהם מיכאלי: לגבי הציונים, הציונים קבועים בתקנות.
אברהם מיכאלי: כל תקנה שקובעים אותה היא מעתה והלאה.
אברהם מיכאלי: כלומר, להחיל ציון שונה אחרי שניגשו למבחן אנשים שהם יודעים מראש מה הציון, זה מאוד קשה.
<גלית שמש: קשה למי?
<גלית שמש: לנו או לכם?
אברהם מיכאלי: נציע כמה חלופות כדי לעזור לכם.
<ערן בן ארי: כל אחד מגלגל אותנו לפתחו של האחר.
<ערן בן ארי: כל אחד אומר זה לא אני.
<ערן בן ארי: <אלי גבאי:> אף אחד לא יכול לתת תשובה כזאת או אחרת.
<ערן בן ארי: לשכת עורכי הדין אומרת לא אני.
<ערן בן ארי: משרד המשפטים אומר לא אני.
<ערן בן ארי: תגידו לנו מי.
<ערן בן ארי: משרד המשפטים אומר לא אני, לשכת עורכי הדין אומר לא אני.
<ערן בן ארי: רק ברצונו לקחת קרדיט אז הוא אומר: כן זה אנחנו.
<ערן בן ארי: כל אחד כפי יכולתו.
<ערן בן ארי: אני פונה למחוקקים, רבותיי, תעזרו לנו ותביאו לנו את המזור.
דוד רותם: <גלית שמש:> פסילת שאלות וקבלת ההשגות שלנו גם תיתן מענה למה שאנחנו מבקשים.
דוד רותם: פסילת שאלות תביא אותנו למצב שאנחנו מבקשים.
דוד רותם: <ערן בן ארי:> פסילה גורפת של כל השאלות של המתמחה במחשבות.
<גלית שמש: הוגשו השגות מאוד ענייניות.
<גלית שמש: אנחנו נגיע לתוצאה מאוד קרובה.
<אלי גבאי: אפילו חברות ההכנה אמרו שבעשר שנים האחרונות לא היה קושי של מבחן כזה.
<אלי גבאי: המתמחה במחשבות, החברות שמכינות אותנו למבחן.
<ערן בן ארי: נמצאים שם טובי עורכי הדין שיודעים לנתח את השאלות ולתת את האסמכתאות הנכונות.
<שלי שלומית גל זכריה: זה בדיוק הזמן שבו נדרשנו לאבחן בין הבחירה הנכונה לנכונה ביותר.
<שלי שלומית גל זכריה: זאת מחברת הבחינה ונתבקשנו לסמן את התשובה הנכונה ביותר.
<שלי שלומית גל זכריה: זה אומר שאם בחרתי תשובה נכונה אבל היא לא הנכונה ביותר, אחרי שהתחבטתי ובזבזתי את הזמן על השאלה ואני נדרשת לעבור לשאלה הבאה, אני נפסלתי.
<שלי שלומית גל זכריה: בדיוק נקודה מפרידה בין קטיפת התואר הנכסף לבין להיות עורכת דין ראויה וטובה.
<שלי שלומית גל זכריה: <אלי גבאי:> כאחד שעשה את הבחינה שלוש פעמים ונכשל ולמדתי, נותר לי להבין שהמבחן בנוי כך: 30% לימוד, 70% ניסים, אין דרך אחרת.
<שלי שלומית גל זכריה: <רוני קדמי:> יש דרך נוספת שניתן לעזור לנו.
<שלי שלומית גל זכריה: ועדת הבחינות צריכה להתכנס בימים אלה כדי לדון בהשגות שלנו.
<שלי שלומית גל זכריה: יש סדר גודל של 10-12 השגות.
<שלי שלומית גל זכריה: גם לגישה של הוועדה יש חשיבות גדולה מאוד.
<שלי שלומית גל זכריה: אפשר לגשת לזה בנפש חפצה ואפשר לגשת לזה ולהתעקש איתנו על קוצו של יו"ד.
<שלי שלומית גל זכריה: אם אפשר לקרוא לוועדה הזאת לבחון באופן ענייני ולא להתעקש איתנו על קוצו של יו"ד, גם בזה יהיה מזור וגם זה יוכל לתת פתרון.
<שלי שלומית גל זכריה: לא משנה איך נגיע לפתרון.
<שלי שלומית גל זכריה: זה יכול להיות דרך שרת המשפטים, דרך הוועדה שתקרא או לא תקרא.
<שלי שלומית גל זכריה: כל אלה שיושבים פה הגיעו לציונים של כמעט עובר.
<שלי שלומית גל זכריה: גם אם ועדת ההשגות תדון בהשגות שלנו ברוחב לב ובפתיחת ועם יד פתוחה, מבחינתנו זאת אותה תוצאה.
<שלי שלומית גל זכריה: <ערן בן ארי:> חבר הכנסת רותם, אתם חייבים להבין.
<שלי שלומית גל זכריה: אנחנו נמצאים בין הפטיש לסדן.
<שלי שלומית גל זכריה: כל אחד מגלגל את זה לפתחו של אחר.
<שלי שלומית גל זכריה: כל אחד אומר זה לא אני.
<שלי שלומית גל זכריה: אוקיי, זה לא אתה, אז מי כן?
<שלי שלומית גל זכריה: אנחנו בינתיים באמצע.
<שלי שלומית גל זכריה: אנחנו נשארים חסרי כל.
<שלי שלומית גל זכריה: בסך הכול אנחנו רוצים ציון עובר 60 או שתקבלו את כל ההשגות של החברות.
<שלי שלומית גל זכריה: יש פה טענות עם אסמכתאות, אז שיקבלו אותם.
<שלי שלומית גל זכריה: <יורם פומרנץ:> ולא לגשת בעוד חצי שנה, שיעשו מועד נוסף.
<שלי שלומית גל זכריה: בחינה בעל-פה יש 4 פעמים בשנה.
<שלי שלומית גל זכריה: אני לא רואה שום בעיה להצמיד למועד הבעל-פה הבא.
<שלי שלומית גל זכריה: <יניב לנקרי:> אגב, המונח חקיקה רטרואקטיבית הוא לא מונח אבסולוטי.
<שלי שלומית גל זכריה: הוכחנו את זה לקודמתך, ראש תחום חקיקה באותו בג"צ.
<שלי שלומית גל זכריה: אין לי כרגע את פסקי הדין, אבל בוודאי שזה ניתן לפרשנות לכאן או לכאן.
<שלי שלומית גל זכריה: זה בוודאי משהו שהוא אבסולוטי, שאין חקיקה רטרואקטיבית.
<שלי שלומית גל זכריה: את העניין הזה אפשר לבדוק.
<שלי שלומית גל זכריה: <אורי מקלב:> לפעמים כשבאים אזרחים לכנסת, אנחנו דואגים שהם הפסידו יום עבודה.
<שלי שלומית גל זכריה: אני מבין שיום עבודה של מתמחה זה לא משהו.
<גלית שמש: אנחנו סיימנו את ההתמחות.
אורי מקלב: אני פונה גם למשרד המשפטים.
אורי מקלב: השולחן הזה מכיל הרבה פעמים בשבוע מיטב עורכי הדין שיש במדינה.
אורי מקלב: לפעמים השכר של כל עורכי הדין שמגיעים לכאן לישיבה אחת, יכול לפרנס שכונה שלמה בישראל.
אורי מקלב: אנחנו נחשפים, משתפים פעולה ושומעים את מיטב עורכי הדין.
אורי מקלב: האמן לי, אני שמעתי אותם, שמעתי את צורת ההתבטאות שלהם.
אורי מקלב: הם לא פחות טובים מעורכי הדין.
אורי מקלב: מבחינתנו הם עברו את המבחן.
אורי מקלב: אנחנו רואים אנשים רציניים, יודעים את המקצוע.
אורי מקלב: אלה לא איזה חאפרים.
אורי מקלב: לכן לעשות על גבם את המבחן של ההסדרה, זה ממש לא הוגן.
אורי מקלב: <גיל סלומון:> חבר הכנסת מקלב, אני חייב לומר כדי שזה יהיה ברור.
אורי מקלב: יש פה נציגת משרד המשפטים ואין בינינו חילוקי דעות.
אורי מקלב: אין לנו יכולת לשנות מצב חוקי.
אורי מקלב: בסיטואציה שהאנשים האלה נמצאים אין לנו - - -
אורי מקלב: אבל אתם כל הזמן מדברים שצריך – מה המשמעות של הדיבור שלכם?
אורי מקלב: אתם מדברים בחלל האוויר?
אורי מקלב: אתם לא עושים שום דבר בעניין הזה.
אורי מקלב: אתם אנשים חכמים, אתם לא עושים - - -
<גיל סלומון: אבל יש חוק.
<גיל סלומון: <אלי גבאי:> אז רק את הקרדיט אתם לוקחים?
<אלי גבאי: כי הלשכה כל הזמן טוענת: אנחנו נילחם בהצפת המקצוע.
<אלי גבאי: זה לא אני ומשרד המשפטים טענו את זה וגם לא הכנסת.
<יורם פומרנץ: הלשכה אמורה לעמוד מאחורי הודעות רשמיות של היושב ראש שלה, זה לא יתכן.
<יורם פומרנץ: יצאה הודעה רשמי.
<יורם פומרנץ: הודעת היושב ראש יצאה על נייר רשמי.
<אלי גבאי: אני לא מדבר ספציפית על ההודעה של היו"ר, אני מדבר בכלל.
<אלי גבאי: כל מי שמתעסק עם לשכת עורכי הדין טוען: אנחנו נעצור את הצפת המקצוע.
<אלי גבאי: <היו"ר דוד רותם:> אנחנו נקבל החלטה שאומרת כך: הוועדה שמעה את נציגי המתמחים ואת נציגי לשכת עורכי הדין.
<אלי גבאי: בסיום הדיון החליטה הוועדה לפנות אליך בהמלצה לקבוע כי ציון המעבר בבחינה שנערכה בחודש נובמבר 2014, יעמוד על 60.
<קריאה: מה עם מועד מיוחד?
<אלי גבאי: אנחנו לא רוצים מועד מיוחד.
<קריאה: יש כאלה שכן רוצים מועד מיוחד.
דוד רותם: אנחנו נחשוב גם על איזו פנייה לוועדת ההשגות הבוחנת כדי שיבדקו בצורה רצינית את ההשגות שהוגשו.
דוד רותם: נדון היום בהמלצות הוועדה לגבי פסיקת הוצאות משפט דרקוניות ככלי להרתעת תובעים ועותרים ציבוריים מלממש את זכות הגישה לערכאות.
דוד רותם: הדיון התקיים, ומסקנות הוועדה הן שהוועדה פונה לשרת המשפטים לשקול לאמץ את המלצות ועדת רונן בכל הקשור לפסיקת הוצאות משפט על-ידי בתי המשפט, מבלי להתערב בשיקול דעתם של השופטים היושבים לדין.
זהבה גלאון: אין לי מה להוסיף.
דוד רותם: אם אין הערות, אז אפשר להצביע.
דוד רותם: המסקנות נתקבלו.
דוד רותם: תודה, המסקנות אושרו ויועברו לשולחן הכנסת.
שולי מועלם-רפאלי: בוקר טוב, יום שני, ט' כסלו התשע"ה, 1 בדצמבר 2014.
שולי מועלם-רפאלי: אני פותחת את ישיבת הוועדה, שתהייה אחת מרצף ישיבות בנושא:
שולי מועלם-רפאלי: הצעת חוק להסדר התדיינויות בסכסוכי משפחה.
שולי מועלם-רפאלי: יש גם הצעת החוק הממשלתית וגם הצעות החוק הפרטיות.
שולי מועלם-רפאלי: בדיון הקודם סיימנו – למרות שלא הייתי עד סופו - לקרוא את ההגדרות.
מרב מיכאלי: למרות שלא סיימנו להסכים עליהן.
שולי מועלם-רפאלי: כן, רגע.
שולי מועלם-רפאלי: בשלב הראשון בדיון הזה נצביע על המיזוג, ואז אנחנו נפנה לוועדת הכנסת, שתאשר את זה.
שולי מועלם-רפאלי: בשלב השני תגידי לנו מה ההגדרות שלא היו עליהן הסכמות והיו עליהן דיונים במשרד המשפטים, ולאילו הסכמות הגעתם בישיבה בין משרד המשפטים לבין חברת הכנסת מרב מיכאלי.
שולי מועלם-רפאלי: עד כאן בסדר, מרב?
שולי מועלם-רפאלי: אז אנחנו מצביעות על המיזוג.
<נועה ברודסקי-לוי: כעת יצביעו על מיזוג, לפי סעיף 84 לתקנון, ואז יועבר לוועדת הכנסת.
שולי מועלם-רפאלי: מי בעד המיזוג?
מרב מיכאלי: גם חברת הכנסת עליזה לביא ביקשה למסור שהיא בעד המיזוג.
שולי מועלם-רפאלי: ההחלטה תועבר לוועדת הכנסת לאישור של המיזוג של הצעות החוק הפרטיות עם הצעת החוק הממשלתית.
שולי מועלם-רפאלי: בבקשה, נועה, תעדכני אותנו בעניין ההגדרות וההסכמות שהגעתם עם משרד המשפטים.
<נועה ברודסקי-לוי: נתחיל בסעיף 1, מטרת החוק.
<נועה ברודסקי-לוי: יש הסכמה שתוסף בסיפא, שם ייאמר שזה לרבות היבטים ארוכי טווח וליישב את ההסכם באופן המבטיח את טובתם של כל ילד וילד בהתאם לאמנת האו"ם בדבר זכויות הילד, 1989.
קריאה: אנחנו במשולב?
<נועה ברודסקי-לוי: בדיון הקודם הקראנו גם את מטרת החוק וגם את ההגדרות.
<נועה ברודסקי-לוי: לא היו הסכמות.
<נועה ברודסקי-לוי: נאמר בדיון הקודם שנשב עם משרד המשפטים כדי להגיע להסכמות בעניין הזה.
<נועה ברודסקי-לוי: חזרתי לסעיף 1, למטרת החוק.
<נועה ברודסקי-לוי: הרישא זה כמו בהצעת החוק הממשלתית, ובסוף יצוין בעצם שהמטרה תהיה להבטיח גם את טובתם של כל ילד וילדה בהתאם לאמנת האו"ם בדבר זכויות הילד.
<אמיר זימן: הנוסח המוסכם עלה לאתר?
<נועה ברודסקי-לוי: לא.
<נועה ברודסקי-לוי: הוא יעלה לקראת הדיון הבא.
<נועה ברודסקי-לוי: אקריא את כל הסעיף, כדי שזה יהיה ברור: מטרת החוק.
<נועה ברודסקי-לוי: 1.
<נועה ברודסקי-לוי: מטרתו של חוק זה לסייע להורים ולילדיהם ליישב סכסוך משפחתי ביניהם בהסכמה ובדרכי שלום, ולצמצם את הצורך בקיום הידיינות משפטית מתוך התחשבות במכלול ההיבטים הנוגעים לסכסוך, לרבות היבטים ארוכי טווח, וליישבו בהסכם המבטיח את טובתם של כל ילדה וילד בהתאם לאמנת האו"ם בדבר זכויות הילד, 1989.
שולי מועלם-רפאלי: משרד המשפטים, אני מסתכלת עליכם.
שולי מועלם-רפאלי: אני רואה תהייה?
שולי מועלם-רפאלי: מוסכם.
<פרץ סגל: מבחינתנו זה נוסח מוסכם.
שולי מועלם-רפאלי: אפשר להתקדם.
<אדם אבזק: אדם, יועץ משפטי של בתי הדין השרעיים.
<אדם אבזק: אין בפנינו האמנה לזכויות הילד, כפי שמוגדרות שם, איך בתי הדין ובתי משפט פועלים.
<נועה ברודסקי-לוי: זו אמנה שמדינת ישראל אשררה.
<נועה ברודסקי-לוי: האמנה כמובן כוללת סעיפים רבים, אבל המרכזי שבהם הוא שטובת הילד תהווה תמיד שיקול ראשון במעלה בכל דבר הקשור לילדים.
<אדם אבזק: אין בעיה, אבל אם יש דברים אחרים, שמוסתרים מאחורי הקלעים- - -
<נועה ברודסקי-לוי: אין פה שום דבר מוסתר.
שולי מועלם-רפאלי: מדינת ישראל חתמה ואשררה את האמנה הזאת, אז אין בה שום דבר מוסתר.
שולי מועלם-רפאלי: היא גלויה לכל עין.
שולי מועלם-רפאלי: מדינת ישראל מתנהלת לפיה גם בחיי היום-יום.
שולי מועלם-רפאלי: משרד המשפטים, אני רוצה שתענו על האמירה של עו"ד אדם אבזק לשאלה שהוא מעלה.
<פרץ סגל: האמנה לזכויות הילד אושררה על-ידי מדינת ישראל.
<פרץ סגל: היום אחר הצהריים שרת המשפטים מביאה לקריאה ראשונה את הצעת החוק הממשלתית, חוק הורים וילדיהם, כלומר נושא עיגון זכויות הילד במשפחה, שהוא על דעת הממשלה, כולל בתי הדין הדתיים השונים, יובא היום לאישור הכנסת.
<פרץ סגל: לכן אני לא רואה מניעה לציין את זה בסעיף הזה.
מרב מיכאלי: גברתי היושבת-ראש, אני מבקשת הערה לפרוטוקול, בכללי.
מרב מיכאלי: אני חושבת שזה לא צריך להיות קביל על הוועדה, שמי שהגיע לדיון בשלב הזה יגיד: קראתי רק את ההצעות הממשלתיות.
מרב מיכאלי: ההצעות הפרטיות עברו קריאה טרומית.
מרב מיכאלי: הן נידונו פה כבר בדיון הקודם.
מרב מיכאלי: מן הראוי שמי שמגיע לדיון, ורוצה להשתתף בעיצוב החוק, יידע מה מונח לפניו, ויכיר את כל הגרסאות שנדונות כאן בוועדה, ולא יעכב את הוועדה כל פעם בלהתחיל מאפס.
<אדם אבזק: הייתי בישיבה הקודמת.
מרב מיכאלי: אז לא ברור לי איך פספסת ולמה לא לקחת לקרוא.
שולי מועלם-רפאלי: נועה, נמשיך, בבקשה.
<נועה ברודסקי-לוי: אני עוברת לסעיף ההגדרות.
<נועה ברודסקי-לוי: אני חוזרת להגדרות שהיו בסימן שאלה בפעם הקודמת, גירושים בשיתוף פעולה.
מרב מיכאלי: זה לא נסגר.
מרב מיכאלי: אנחנו צריכים להמשיך לדון בנושא הזה.
מרב מיכאלי: אנחנו נחזור לזה בהמשך.
מרב מיכאלי: רק אחזור ואגיד למה: לא מדובר בהתעקשות גרידא.
מרב מיכאלי: אולי אפילו אם תסתכלי על ניירות העמדה החדשים, שהוגשו לוועדה לקראת הדיון הזה, תוכלי לראות שהם מעידים כאלף עדים ניירות העמדה האלה על הדבר שממנו אנחנו חוששות – פרץ ומוריה, אני אומרת לכם – כי יש בהם התייחסות אך ורק לגישור.
מרב מיכאלי: אני יודעת שגם אתם, חשוב לנו לא להישאר רק בגישור, ולכן כן להכניס בסעיף ההגדרות הגדרות לדרכים אחרות אלטרנטיביות, שבהן לפחות אנחנו רוצות לפתוח את האופציה להשתמש בהן.
<פרץ סגל: תודה לחברת הכנסת מיכאלי.
<פרץ סגל: גם אנחנו היינו מודעים בהצעת החוק הממשלתית למנגנונים הנוספים ביישוב סכסוכים בהסכמה.
<פרץ סגל: ההגדרה שהוצעה על-ידי חברת הכנסת הנכבדה תואמת את ההגדרה של הגישור, אבל המנגנונים הנוספים לאו דווקא מתאימים לכך.
<פרץ סגל: למשל, אני לא משוכנע שההגדרה הזאת, שחלה כשיש צד שלישי מעורב בעניין מגשר, נכונה כשמדובר במה שנקרא עריכת דין משתפת, ושני הצדדים מופיעים עם עורכי הדין שלהם.
<פרץ סגל: לכן הייתי נזהר מלקבוע מסמרות לעניין שעדיין הולך ומתפתח, ובמדינת ישראל עדיין לא הוגדר מבחינה חוקית.
<פרץ סגל: לכן חשבנו שההגדרה שלנו עוסקת בנושא של יישוב סכסוכים בהסכמה באופן כללי, כיוון שהאלמנט הוא, ההסכמה ביניהם יכול להיות מנגנון כמו עריכת דין משתפת, יכול להיות גם הארכה, למשל, ניטרלית של צד שלישי.
<פרץ סגל: כלומר יש עוד מנגנונים ליישוב סכסוכים בהסכמה.
<פרץ סגל: הסיבה שהסכמנו לגישור, משום שאם רק נזכיר את המונח מנגנוני יישוב סכסוכים בהסכמה, אנשים אינם מבינים במה מדובר.
<פרץ סגל: ייתכן גם שיבינו שבוררות, למשל, חלה בתוך העניין הזה, על אף שזה מנגנון של הכרעה שאינו מבוסס על הסכמה.
<פרץ סגל: לכן הבאנו את הגישור כדוגמה, כדי שאנשים יבינו במה מדובר פה.
<פרץ סגל: ההגדרה, אין לי התנגדות לה, משום שזו ההגדרה שנקוטה בחוק לגבי הגישור, אבל איני בטוח שאנו יכולים לומר שהיא נכונה לגבי מנגנונים נוספים.
<פרץ סגל: לכן נראה לי שהדרך שהצענו בהצעת החוק, להשאיר את זה פתוח להתפתחויות בעתיד, כמו שהגישור למעשה, אמנם הוא בא לידי ביטוי בחוק בתי המשפט, אבל עיקרו אחר כך בתקנות, גם לגבי המנגנונים הנוספים, אנחנו יכולים לעגן אותם בתקנות, ברגע שיש לנו המטרייה הכללית של סעיף התקנת התקנות, ששרת המשפטים מוסמכת להתקין אותם.
מרב מיכאלי: דווקא הדוגמה של מה שקרה עם הגישור בדיוק מאפשר את מה שאני מבקשת.
מרב מיכאלי: הגישור הוזכר בחוק, ואחר כך התקנתם אותו בתקנות.
מרב מיכאלי: אין סיבה לא לעשות את זה גם כאן.
מרב מיכאלי: בואו נזכיר את הגירושים בשיתוף פעולה, ומה שנרגיש שיש צורך להוסיף, נוסיף בתקנות.
<פרץ סגל: אני מסכים.