GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ישראל פלג: כפי שאמרתי, מכיוון שהיו"ר לא היה בדיוני החברה, הוא ביקש לצאת החוצה כשזה עלה לדיוני הדירקטוריון של החברה, הוא ביקש מראש להודיע שהוא לא השתתף בחלק הזה בדיון בוועדה דווקא מפאת כבודה של הוועדה, ולא משום סיבה אחרת.
<ישראל פלג: עכשיו שנשאתי את עמדתנו העקרונית כפי שהיא מופיעה בנייר, אני מציע שברשותך נעביר לאמיר, ואולי לנציג רשות החברות שיוכל לאשר את הדברים ואת המסמכים כפי שקיבלנו.
<אמיר שורץ: בוקר טוב, כפי שנאמר, אנחנו בהנהלת החברה בחנו בצורה שקולה ובאישור הדירקטוריון וועדות הדירקטוריון את הנושא של כוח אדם שמצד אחד יש קיצוץ מאוד מאסיבי של התקציב, קיצוץ בכוח אדם, ומצד שני, אנחנו צריכים לשמור על כוח האדם האיכותי שלנו כדי לעמוד באותן משימות שלמעשה הוגדלו פה במסגרת תיקוני החקיקה.
<אמיר שורץ: לאור זאת, למעשה, אנחנו פנינו לרשות החברות שמולם אנחנו עובדים בנושא הזה, כדי לברר למעשה מה ההליך של סגירת חברה, איך אנחנו מכינים את עצמנו לקראת זה, ומה הזכויות שמגיעים.
<אמיר שורץ: כל מה שפורסם ונאמר בנושא של משכורות של תכנית שימור המנהלים, זאת הייתה הצעת הרשות בעקבות שיחות שאנחנו קיימנו איתם שניתן לזה היום אישור.
<אמיר שורץ: מדובר בתכנית שהיא תכנית מינימלית לעומת מה שהרשות מציעה בחוזרים שלה, בחוזר שפורסם ביום 25 במרץ 2014.
<אמיר שורץ: למעשה הרשות מאפשרת תשלום של עד 6.2 משכורות פנסיוניות לשנה, לתמרץ עובדים שעמדו ביעדים שנבנו להם במסגרת תכנית העבודה השנתית.
<אמיר שורץ: לכן, פה אנחנו באמת רואים בכך, במה שהרשות הציעה והחברה קיבלה את ההצעה שלה, דבר מינימלי שיעזור לנו לשמור את כח האדם האיכותי שאנחנו זקוקים לו לצורך העמידה במשימות בזמן הקצר שנותר לחברה ולאורך חייה.
דוד רותם: בבקשה, רשות החברות.
<זאב ליכטנפלד: אין לי הרבה מה להוסיף מעבר לזה שהרשות רואה בנושא הזה של תגמול של העובדים הבכירים כלי עבודה בידי הדירקטוריון כדי ליישם את המדיניות שלו ואת המטרות שלו.
<זאב ליכטנפלד: מה שהרשות אישרה, גם האישור העברנו לוועדה – זה שש משכורות, כמו שפורט.
<זאב ליכטנפלד: מעבר לזה אם יש לכם שאלות ספציפיות, אני יכול לענות.
<אמיר שורץ: אני רוצה להתייחס לנושא של הפיצויים.
<אמיר שורץ: פה באמת הנתון שפורסם הוא לא נכון, מעולם לא היה הנושא של המאה אחוז, כמו שאתם רואים באישור הרשות צירפה.
<אמיר שורץ: מה שמגיע, וזה שוב, על פי ההנחיות ועל פי המקובל ברשות החברות – 50% למנהלים ולא 100% כפי שפורסם תוספת.
<אמיר שורץ: אני מדבר על תוספת, במקום 200%, מדובר ב-150%, ולא ב-200%, למעט המנכ"ל, שזה שוב על פי הנחיות הרשות ובהתאם למה שמקובל בכל החברות.
<זאב ליכטנפלד: בהתאם לנוהל, ובהתאם לנוהג, ובהתאם לסמכות הדירקטוריון לאשר לעובדים בכירים בעת פרישתם עד 100% פיצויים נוספים למנכ"ל, ועוד 50% לעובדים האחרים הבכירים.
מרב מיכאלי: יש לי שאלות, ברשותכם.
מרב מיכאלי: כמה עובדים אתם מקצצים, ומי העובדים המקוצצים?
<ישראל פלג: הקיצוץ שמיועד, הדירקטוריון עוד לא אישר את זה, אבל קרוב לוודאי הוא יאשר את זה בישיבת הדירקטוריון שתדון בתכנית עבודה לשנה הבאה - יקצצו כ-10 עובדים בשנה הבאה.
מרב מיכאלי: מה תפקידיהם?
<ישראל פלג: תפקידים שונים ומגוונים מעבר לכל אגפי החברה.
מרב מיכאלי: מה הייתה עלות שכרם אילו היו נשארים?
<אמיר שורץ: כמיליון וחצי שקלים לשנה, זה הקיצוץ שאנחנו מקצצים, זאת אומרת, אם את מכפילה את זה ב-3 שנים, זה 4.5 מיליון שקלים.
מרב מיכאלי: אתה לא יודע להגיד לי מה הם עושים האנשים האלה.
<אמיר שורץ: כרגע אנחנו עובדים על התוכניות, עוד לא סגור שמית.
<אמיר שורץ: כמו שנאמר זה בחתך רוחבי לאורך כל רוחב החברה.
מרב מיכאלי: כשאמרת יותר עבודה לאלה שנשארים, הרי על פניו חלק ממה שקורה עם החברה, זה שהיא אמורה להפסיק לאתר ולעבור אך ורק למימוש ומכירה וכו'.
מרב מיכאלי: אז למה בעצם צפויה פגיעה בעבודה?
מרב מיכאלי: למה בעצם תהיה יותר עבודה לאלה שנשארים?
דוד רותם: כי הצטרכו לעבוד בארבע שנים מה שהיו עושים ככה ב-10 שנים.
<אופיר פורת: היינו כאן השנה בחודש מרץ, והחוק שלנו תוקן בשיתוף של כל הגורמים, גם של משרד המשפטים, ביוזמות שלנו, ויחד עם חברי העבודה, והוסרו חסמים שהיו עד אז בחוק והגבילו מאוד את אפשרות החברה להגשים את מטרותיה.
<אופיר פורת: בתיקון של חודש מרץ נפתחו שני מסלולים להגשמת שתי המטרות העיקריות.
<אופיר פורת: הראשונה והחשובה היא השבת נכסים ליורשי נזקי השואה, זו המטרה הראשונה שבחוק.
<אופיר פורת: והמטרה השנייה, סיוע לניצולי שואה, לצורך הסיוע מוכרחים למכור את הנכסים.
<אופיר פורת: בשני התחומים האלה בוצעו תיקונים, ובחצי השנה שחלפה מאז התיקון כבר כפי שראיתם במסמך, הצלחנו להתקדם יפה מאוד בשני המישורים הללו, גם בהוצאת צווים - - - של נספי השואה, כדי לסייע ליורשים לשחרר את הרכוש, שהיה שייך לבני משפחותיהם, וגם לממש נכסים בהיקף של עשרות מיליוני שקלים.
<אופיר פורת: שתי המטרות האלה ימשיכו ללוות אותנו עד סוף חיי החברה.
<אופיר פורת: המטרה, שוב, הראשונה והחשובה של החוק, של השבת הנכסים ליורשי הנספים, לא פוקעת ולא מתבטלת, ואנחנו ממשיכים במאמץ להגשים אותה עד סוף חיי החברה, ואפילו אחרי פירוק החברה, יש הוראות מעבר כדי לוודא שהמשימה הזאת תושלם, כי קודם כל הנכסים האלה הם פרטיים, הם של נספי השואה, והמטרה הראשונה היא להשיב להם.
<אופיר פורת: כדי לממש את המטרה השנייה של הסיוע, כפי שכתבנו ואמרנו, מוכרחים לממש נכסים, זה הליך מורכב מאוד, גם פנימה בתוך ההליכים המקדמיים שנעשים בחברה לפי החוק, וגם כמובן אחר כך בשוק במימוש הנכסים, כדי לעשות את שתי המטרות האלה, החברה עובדת בקצב משמעותי, מאז תיקון החוק היא עבדה גם קודם, אבל היו גם חסמים, מאז שהוסרו החסמים, יש גם פרות יפים למאמצים האלה, והיא צריכה להמשיך ולעשות את אותם מאמצים בשנים המעטות שנותרו.
<אופיר פורת: זה הרקע לתכנית שאושרה כאמור על ידי רשות החברות.
<אופיר פורת: אמר נציג הרשות, האישור של הנושאים האלה בתחום שימור עובדים היא בסמכות הדירקטוריון.
<אופיר פורת: החברה עובדת באופן מכוון, כך רצתה הכנסת, זו חברה שהיא חיצונית למדינה, והיא לא מקבלת תקציב מהמדינה אלא משתמשת באחוז קטן מהנכסים כפי שקבוע בחוק, או כפי שצומצם עוד יותר בתיקונים לחוק, והדירקטוריון אחריותו היא לוודא שהמטרות של החוק מוגשמות עד סוף 2017, ובין היתר לצורך הזה, סמכותו לקבוע את התנאים ואת האמצעים שישמשו את החברה, הוא ראה לנכון לאשר את התכניות האלה באישור רשות החברות גם לגבי היושב ראש, גם לגבי המנהלים כפי שראיתם.
מרב מיכאלי: אז אם תוכלו, אחרי שאמרתם שהפרסום הוא שקרי, אז אם תוכל לפרט לי בבקשה מי מקבל איזה תוספות ומה העלות של כל הסיפור הזה בסך הכול.
<אמיר שורץ: לגבי הנושא כמו שמופיע באישור של רשות החברות הממשלתיות, סדר גודל של 6 משכורות למנהלים, העלות מוערכת בכ-900 אלף שקלים, מקבלים אותה בהתאם לאישור של הרשות המנכ"ל, ארבעת המנהלים, 3 מנהלי אגפים והיועמ"ש, ומזכיר החברה, אלה מוגדרים כהנהלת החברה, צמודי שכר המנכ"ל על פי הגדרת הרשות.
<אמיר שורץ: מבחינת התחשיב של הפיצויים המוגדלים הוא קצת יותר מורכב, אבל מדובר בסדר גודל של כ-700 אלף שקלים.
מרב מיכאלי: תפרט לי בבקשה, למי יש לנו 150%?
<ישראל פלג: עד 150%, זה בתנאי שהדירקטוריון יאשר בסוף, הערכה שאם העבודה תתבצע בקצב הנוכחי, זה יהיה 150%.
מרב מיכאלי: אז 150% האלה למי מיועדים?
<אמיר שורץ: 3 מנהלי האגפים בחברה, יועץ משפטי ומזכיר החברה, ותוספת של 100% למנכ"ל בהתאם לאישור של הרשות שניתן והונח לפניכם.
מרב מיכאלי: וזה כל ה-150% וה-200% זה 700 אלף שקלים?
<אמיר שורץ: כל מה שאני מדבר פה, הערכה היא נכון להיום כ-700 אלף שקלים.
מרב מיכאלי: זאת אומרת, זה כבר מליון ו-600, ואתם אמרתם שהתכנית היא 350 אלף שקלים בתגובה שלכם.
<אמיר שורץ: יש הבדל, ה-350 אלף שקלים, זה תכנית תמריצים שנועדה לעובדים ולא קשורה למנהלים הבכירים.
מרב מיכאלי: זאת אומרת זה בנוסף.
מרב מיכאלי: בנוסף יש לנו 350 אלף שקל.
מרב מיכאלי: לאיזה מנהלים זה הולך?
<אמיר שורץ: זה הולך לכלל עובדי החברה.
מרב מיכאלי: כולם מקבלים?
<אמיר שורץ: כולם יכולים לקבל בהתאם לעמידה.
<אמיר שורץ: יש תכנית יעדים אישית לכל אחד מהעובדים של החברה.
<אמיר שורץ: בכל מחצית שנה נערכת הערכת עובדים מסודרת, בהתאם להערכת עובדים והעמידה של העובד במשימות, מומלץ על ידי המנהל האישי שלו גובה התמריץ לתת לו בהתאם לחוות דעתו, לאחר מכן, זה מאושר על ידי מנכ"ל החברה, וזה מה שמשולם לעובד פעמיים בשנה.
דוד רותם: רשות החברות, בבקשה.
<זאב ליכטנפלד: בעניין הזה של תמריץ לעובדים זה עד 300 אלף שקל לשנה, וזו תכנית שהוצגה בדירקטוריון וקיבלה את כל האישורים הנדרשים בדירקטוריון.
<זאב ליכטנפלד: עדיין רשות החברות לא הוציאה אישור לתכנית הזאת.
<זאב ליכטנפלד: יש לנו דין ודברים מול החברה לעניין היישום של התכנית.
<זאב ליכטנפלד: אנחנו רצינו שזה יהיה יותר תואם לתוכניות שאישרנו בעבר בחברות ממשלתיות אחרות, אנחנו בשלבים אחרונים כדי כן לאשר להם את התכנית, במיוחד את העלות שלה.
<אמיר שורץ: גם בתחום זה ראוי לציין שאנחנו בשיתוף פעולה מלא עם הרשות.
<שרה זילברשטיין-היפש: אני מהמשרד לאזרחים ותיקים.
<שרה זילברשטיין-היפש: אני רוצה לציין שהחברה הזאת היא לא חברה ממשלתית רגילה, לא חברת חשמל ולא חברת מים, היא חברה שגם היום אמורה על פי חוק לחלק את הכספים שהיא לא מימשה לניצולי שואה.
<שרה זילברשטיין-היפש: אני לא יודעת, קשה לי להביע כפקידת ממשלה את תדהמתי לנוכח החלוקה הזאת, ועוד צמצום של עובדים.
<שרה זילברשטיין-היפש: אני רוצה לומר דבר נוסף, דווקא לאור הפירוק של החברה זה נותן הרגשה כאילו יש פה חגיגת שלום ולא להתראות.
דוד רותם: יש פה רשות חברות ממשלתית שהיא צריכה לאשר כל דבר.
<שרה זילברשטיין-היפש: אין לי ספק שזה כשר, אבל אני לא רוצה להגיד מה שזה עוד המשפט הבא, כי אני פקידת ממשלה, זה חברי כנסת יכולים להגיד.
<שרה זילברשטיין-היפש: שוב, אני מציינת, זו חברה להשבת רכוש נכסי ניצולי שואה ואחרים, ולגבי ניצולי השואה החיים בינינו, המיליון שקל אלה יכלו לעשות הרבה טוב, ועוד מליון ו-600 אלף שקל, יכלו לעשות הרבה טוב.
<שרה זילברשטיין-היפש: אני גם לא מכירה כמי שעבדה פעם בהסתדרות, והייתי יושבת ראש איגוד העובדים הסוציאליים, אני לא שמעתי על הסכמי שכר חדשים ולא על שום הטבות נוספות, אני לא זוכרת שקיבלתי משכורת 13, וגם לא שמעתי שצריך להאיץ בלעבוד יותר ממה שאני עושה ובשביל זה לקבל משכורת מיוחדת.
<שרה זילברשטיין-היפש: אני חושבת שזו זכות גדולה לעבוד עם ניצולי שואה, וככה האנשים בחברה הזאת צריכים לראות את זה כהזדמנות חיים לעוד ארבע שנים לעזור לניצולי שואה.
דוד רותם: זה מה שהם עושים האנשים האלה.
<שרה זילברשטיין-היפש: לכן אין שום סיבה לתת להם תמריצים נוספים.
<שרה זילברשטיין-היפש: אנחנו מוקירי תודה.
דוד רותם: אם רשות החברות הממשלתיות אישרה את התוספות האלה, אז כנראה שיש מקום.
<שרה זילברשטיין-היפש: תודה רבה על הדברים שהיית מוכן לשמוע, כבוד היושב ראש.
מרב מיכאלי: צריך להודות לגברת שרה זילברשטיין שאמרה דברים נכוחים, אבל אני פשוט רציתי לסיים לברר ברשותכם את הסכומים באמת, כי כאמור בפרסום שהגדרתם אותו שקרי, שהוא מתברר לא כל כך שיקרי, מדובר גם על 220 אלף שקלים לשנה סכום גלובלי להשתתפות בישיבות - זה נכון או לא נכון?
מרב מיכאלי: היושב ראש ודאי לא קובע את התגמול של עצמו, אז בוודאי.
<מיכאל מיכה חריש: ברשותך, אני אתייחס לא לנושא שלי, אני אשאיר את הזירה חופשית ממני, כדי שתהיו כולכם חופשיים.
<מיכאל מיכה חריש: אני רוצה להתייחס לנושא העקרוני.
<מיכאל מיכה חריש: אני רוצה להזכיר שפה בדיונים שהיו בוועדת חוק, חוקה ומשפט, כבר שנתיים נקבעו יעדים, ונעשו תיקוני חקיקה כדי לאפשר את השגת היעדים האלה בדברים המרכזיים של תפקידי החברה.
<מיכאל מיכה חריש: האחד – השבת רכוש ששייך ליורשים של נספים בשואה.
<מיכאל מיכה חריש: התיקון השני נועד לאפשר מכירת רכוש כדי להגדיל את הסיוע לניצולי שואה.
<מיכאל מיכה חריש: עד לתיקונים האלה החברה נתנה לניצולי שואה 100 מיליון שקל בשנה, השנה ב-2014, נקבע יעד פה בוועדת חוק, חוקה ומשפט ל-135 מיליון.
מרב מיכאלי: הייתה אמורה לתת להם, היא לא בכל השנים עמדה בזה.
<מיכאל מיכה חריש: השנה היא תתן לניצולים את היעד שנקבע בוועדה – 135 מיליון שקל, ובשנה הבאה 150 מיליון שקל, זה בגלל שזה מאפשר להגדיל את מכירת הרכוש, להפוך אותו למזומנים כדי לסייע לניצולי שואה, זה הקשר בין החקיקה שעברה פה בוועדה, לבין התפקיד של החברה.
<מיכאל מיכה חריש: הדבר השני, הייתה בעיה עם צווי ירושה של יורשים מזוהים על ידי החברה, ואי אפשר יהיה להחזיר להם את הרכוש, למרות שידענו מיהם היורשים.
<מיכאל מיכה חריש: תיקוני החקיקה שהקל מאוד את הביורוקרטיה ויצרו כעין גוף משפטי שמאשר את אותם מקרים שהחברה מזהה בתור יורשים להחזיר להם, ויש כסף הולך וגובר של החזרת רכוש ליורשים, כשאנחנו ידענו שהם יורשים שזו הייתה המטרה של החוק בעיקרון.
<מיכאל מיכה חריש: אני שם את זה על השולחן משום שאני חושב שצריך לראות את התמונה הכוללת.
<מיכאל מיכה חריש: אני לא חושב שהיה תקדים במדינת ישראל שחברה ממשלתית או כעין ממשלתית הגיעה למסקנה שהיא הולכת לסיים את תפקידה לפני המועד הקבוע.
<מיכאל מיכה חריש: זה היה מיועד ל-2021, הנהלת החברה בראשות המנכ"ל, הגיעו למסקנה שאנחנו נמלא את התפקיד שהחוק הטיל עלינו עד 2017.
<מיכאל מיכה חריש: הובאה הצעה לדירקטוריון החברה על פי ההצעה של ההנהלה שאמרה - עד 2017, אנחנו את הדברים העיקריים, החזרת הרכוש של הנספים לחברה הולכים למצות במידה מקסימלית.
<מיכאל מיכה חריש: את כמות היורשים שאפשר יהיה לאתר נגיע גם כן כמעט למקסימום, ואחר כך בתיקוני חקיקה יישאר דרך אם יופיעו עוד להחזיר להם עד 2017, והדירקטוריון אישר את ההצעה הזאת שהמשמעות של זה, ואני רוצה לכן קצת בגלל ההערה הלא בדיוק מחושבת, אני לא מכיר מקרה שהנהלת חברה ודירקטוריון של חברה החליטו על חיסול תפקידם והכנסותיהם שנים לפני שממצים את תפקידם, זה חסכון אדיר בהוצאות החברה.
<מיכאל מיכה חריש: את זה צריך לכלול - השגת היעדים שנקבעו פה על ידי הוועדה, והתהליך של צמצום וסגירת החברה לפני, כשאנחנו אומרים לכם תמצאו לי תקדים, אני מוכן על זה לתת פרס.
<מיכאל מיכה חריש: היה אצלנו יושב ראש הרשות לפני שבוע, עשרה ימים, אין מלים - הוא השתמש בתקדים הזה.
<מיכאל מיכה חריש: למה אני נותן את התמונה הגדולה הזאת?
<מיכאל מיכה חריש: הבעיה למצות את התפקיד עד 2017, היא שאת העובדים החיוניים למילוי התפקיד הזה נצליח לשמור עד הסוף, זה בעיקר המנהלים הבכירים, אנשים מוכשרים ביותר – אל תקבלי את זה כעקיצה, אבל אם היית עושה את הביקור בחברה, היית גם מכירה אותם.
מרב מיכאלי: אני בטוחה שהייתי מוצאת אותם מוכשרים.
מרב מיכאלי: אין לי מלה נגד המנהלים המצוינים.
<מיכאל מיכה חריש: אנשים מוכשרים ביותר, אגב, בעיקר נשים, שהם ממלאים את תפקידם, והם מביאים את ההישגים האלה בתפקידים שלהם, ומאפשרים בעצם את השגת היעדים ואת קיצור הזמן.
<מיכאל מיכה חריש: הם יהיו מבוקשים, ברגע שיודעים שהם עוזבים, יהיו מבוקשים בשוק במחירים ובשכר הרבה יותר גבוה מאשר אנחנו נותנים בחברה.
<מיכאל מיכה חריש: התמריץ נועד לשמור אותם כדי שיוכלו למלא את תפקידם, כולל כדי להבטיח שאת הסיוע לניצולים מסוגלים לתת.
<מיכאל מיכה חריש: אני מזמין אותך לראות כמה מאמץ צריך לעשות על ידי עובדים כדי ליצור את האמצעים לתת אותם לניצולים.
<מיכאל מיכה חריש: אני מוכן לעשות השוואה בין התרומה שלך לניצולי שואה, לבין התרומה לניצולי שואה.
<מיכאל מיכה חריש: שמעתי אותך בסבלנות.
<שרה זילברשטיין-היפש: ברגע שאתה פוגע בי אדוני - אני מוכנה להשוואה הזאת, אגב, אני בהחלט מוכנה.
<שרה זילברשטיין-היפש: מה שאני עשיתי למען ניצולי שואה מ-2007, אדוני היקר, בוא לא ניכנס לרמה האישית, כי אני מאוד מעריכה - - -
<מיכאל מיכה חריש: אני זורק לך אתגר.
<מיכאל מיכה חריש: אם לא נשמר את העובדים הבכירים האלה עד סגירת החברה, יחטפו אותם וייפגעו המשימות שהוטלו גם על ידי הוועדה, זאת התמונה הכוללת.
<מיכאל מיכה חריש: התמריץ למנהלים נועד להבטיח שאלה שחיוניים לחברה למלא עד הסוף את התפקיד שיישארו בחברה.
<מיכאל מיכה חריש: האלטרנטיבה היא פגיעה כספית הרבה יותר חמורה, באי השגת יעדים, באי מכירת רכוש, וזה בתנאים הכי טובים שאפשר להשיג כדי ליצור את המקסימום של האמצעים לניצולי השואה, זו התמונה הגדולה.
<מיכאל מיכה חריש: כאמור, עליי אני לא אדבר פה, אם מגיעים אליי אז אני אצא, אבל אם את רוצה לשאול אותי עוד שאלה, אני לרשותך.
מרב מיכאלי: אדוני מציף בעיה שהיא כנראה בעיה תרבותית קשה בחברה שלנו.
מרב מיכאלי: מה שאתה בעצם אומר, אמרת אם נמצא חברה אחרת שהסכימה לסגור את עצמה לפני הזמן, אז היא תיתן לזה פרס.
מרב מיכאלי: אתה אומר, הנה החברה הזאת, והנה אנחנו נותנים להם פרס.
מרב מיכאלי: ולכן משום שהם הסכימו לעשות את מה שכנראה הדבר הנכון, כי אם אפשר לעמוד ביעדי החברה עד 2017, אין באמת שום סיבה ושום הצדקה להחזיק אותה חיה עד 2021.
מרב מיכאלי: לכן, אם הם עושים את הדבר הנכון, אז אנחנו צריכים לתת להם פיצוי כספי, זאת אומרת, יש הנחת יסוד שאומרת האנשים שעושים את העבודה הזאת הם לא מספיק מושקעים, או מושקעות כי אתה אומר שיש מנהלות מצוינות שאני עדיין לא פגשתי, כמה מצער.
מרב מיכאלי: זה לא מספיק טוב להם, השכר שלהם הוא לא מספיק להם, לא המטרות שלשמן הם פועלים, ולא ההצלחות שאותם הם משיגים, שום דבר מזה לא מספיק טוב להם, ואני חייב להמשיך ולשמן בשביל שהם יואילו להישאר איתי עד סוף הזמן של החברה.
דוד רותם: כן, כאשר את מורידה ארבע שנים מחייה של החברה, אז אנשים בורחים.
מרב מיכאלי: הם יודעים בדיוק עד מתי.
מרב מיכאלי: תראה, זה לא שיפטרו אותם, הם יודעים בדיוק, יש להם זמן להיערך לזה, אפשר להגיד בדיוק ההיפך.
<מיכאל מיכה חריש: חברת הכנסת מיכאלי, בכל השקפת עולמך, כשתראי על מי מדובר, תגיעי למסקנה הפוכה ממה שאת עכשיו מציגה.
<מיכאל מיכה חריש: מדובר באנשי מקצוע, עורכות דין בעיקר, ואנשי מקצוע אחרים, אנשי כספים וכדומה שהביקוש להם בשוק הוא גדול מאוד, אלה הם לא מתנדבים.
<מיכאל מיכה חריש: אני פעיל בארגונים אחרים התנדבות מלאה.
מרב מיכאלי: אני מאמינה שאנשים צריכים לקבל שכר על העבודה שלהם, ויתרה מזאת, שכר ראוי על העבודה שלהם.
<מיכאל מיכה חריש: אבל את יודעת בכמה משרדי ממשלה בכירים, משרד האוצר קודם כל, יש בעיה של משיכת כוחות המקצועיים הטובים על ידי שוק שנותן להם הרבה יותר, זאת בעיה כללית.
<מיכאל מיכה חריש: אני אומר לך, אם תבואי ותראי על מי מדובר, ועל מה מדובר, משפחות שצריכים לפרנס את עצמן, הם באו לחברה לעבוד עבודה מקצועית, זה לא החלק ההתנדבותי של העניין.
<מיכאל מיכה חריש: אני פעיל בארגוני ניצולי שואה בהתנדבות ולא מעט, זה סיפור אחר לגמרי.
<מיכאל מיכה חריש: פה מדובר על אנשי מקצוע שהוציאו מכרזים כדי להביא אותם.
<מיכאל מיכה חריש: עוד פעם, את צריכה לראות את התוצאה הסופית, הפגיעה תהיה גם כספית דווקא במטרות החברה, וזה לא נכון לעשות את זה.
<מיכאל מיכה חריש: לכן, העובדה שיש תכנית תמריצים כזאת ברשות החברות הממשלתיות לכלל הפורשים מהחברות הממשלתיות, היא נובעת מכך שמכירים את זה שהשוק הכלכלי הוא שוק תחרותי שמושך אנשי מקצוע טובים בהצעת מחירים יותר טובים.
מרב מיכאלי: דבר אחד שהוא כבר ברור שכבר אספנו סכום עוד לפני שבדקנו את שכרו או לא שכרו של יושב ראש שלא יישאר בדיון הזה, אנחנו מדברות על קרוב ל-2 מיליון שקל, וחבל שבתגובה שלכם בחרתם לגדף ולחרף, במקום פשוט לפרט את הסכומים ולתת את ההצדקות ככל שאתם עומדים מאחוריהם, ונשמע על פניו שאתם עומדים מאחוריהם לחלוטין, תפיסה שהיא לחלוטין רלבנטית, אבל להפוך את זה לשקרים זה עצמו יוצר תחושה לא נוחה לגבי איך אתם כנראה תופסים את זה, אחרת מה הבעיה לפרוס את זה כמו שפרסתם כאן, ולתת את ההסבר שנתן היושב ראש בצורה כל כך חד-משמעית.
<ישראל פלג: זה לא מופיע, אולי היה צריך להופיע.
מרב מיכאלי: מופיע, כתוב, שקרים, פרסום שקרני, מרמה, שגוי שקרי ומגמתי, וחוזר אחר כך עוד פעם בסוף.
מרב מיכאלי: ואומרים אנחנו בסך הכול 350 אלף שקל, אז אתם מעמידים אותי במצוקה, מה שזה לא 350 אלף שקל, יש לפחות כ-2 מיליון שקל כאמור לפני שכר היושב ראש, אז סימן שיש פה בעיה.
מרב מיכאלי: עכשיו אני מבינה לאן הולך, היושב ראש מסביר לי לאן זה הולך, אז למה אמרתם שזה פרסום שקרי ומגמתי?
<מיכאל מיכה חריש: אני אצא ברשותכם.
<מיכאל מיכה חריש: פרסום זה לא המהות.
מרב מיכאלי: אני לגמרי מסכימה.
מרב מיכאלי: אם תקרא שוב, אדוני היושב ראש, את ההצעה שלנו לניהול הדיון, אין בה לא האשמה, לא תלונה, יש פשוט בקשה להבין את ההחלטה, ולכן לא ברור לי למה צריך לנסות להסתיר ולכחד, אני מניחה שלא אתה זה שכתבת את התגובה, אלא אם אתה רוצה לנסות להגן על זה.
מרב מיכאלי: זה יוצר תחושה לא נוחה שמשהו פה לא בסדר, מה אני יכולה לעשות?
דוד רותם: אם רשות החברות הממשלתיות מצדיקה את הדבר הזה, אז אני לא יודע למה אנחנו צריכים לדון בזה.
<מיכאל מיכה חריש: אני מציע שאני אצא, אחר כך כאשר נסיים את הדיון, אני אענה על השאלה שלך.
מרב מיכאלי: אדוני, לשאלתך אני אענה.
מרב מיכאלי: כמו שאמרה הגברת שרה זילברשטיין, אין ספק שזה כשר.
מרב מיכאלי: על פניו אם זה בפררוגטיבה של רשות החברות הממשלתיות לאשר דבר כזה, זה בסדר גמור.
מרב מיכאלי: אבל בוא נזכור גם, כמו שכבר עלה כאן, החברה להשבת נכסים היא לא חברה ממשלתית רגילה.
מרב מיכאלי: הכספים שלה, שמתוכם נגזר ומוצע התקציב שלה, הם כספים שבעצם נמצאים אצלה בנאמנות.
מרב מיכאלי: הם בעצם כספים שעמדנו פה על כך בהרבה, ואלה חלק מהתיקונים שנדרשנו לעשות בשביל שאפשר יהיה באמת למצוא יורשים ולממש את הנכסים.
מרב מיכאלי: אלה נכסים שזכות הקניין שלהם היא לא של החברה, כל רווחים שיש לחברה הם לא רווחים מפעולות של החברה, אלא הם הכול כספים ששייכים ליורשים, ואם לא נמצאים יורשים, החלטנו הרי והחליטו לפנינו כשחוקקו את החוק, שיילכו לניצולות וניצולי שואה נזקקים.
מרב מיכאלי: ולכן בתפיסה הזאת יש גם פסיקה שאומרת שתקנת הציבור הראויה היא לא לחלק את הרווחים האלה למנהלים, גם אם ביצועיהם על פניו הם יוצאים מן הכלל ומצוינים.
מרב מיכאלי: ולכן, גם רשות החברות הממשלתיות מאשרת, זה לא מובן מאליו שזה הדבר הנכון לעשותו.
מרב מיכאלי: זה דבר שהוא ראוי לדיון, אגב, יכול להיות שההסבר הזה משכנע וממצה, אבל השאלה בוודאי צריכה להישאל.
מרב מיכאלי: אז אם עכשיו כשיצא היושב ראש לגמור את סקירת הסכומים שכן יינתנו או לא יינתנו, אני אשמח רק בשביל שנדע במה מדובר.
<זאב ליכטנפלד: אם אני יכול לתת סקירה איך מאשרים ליושב ראש גמול שנתי, אז כמה מלים.
<זאב ליכטנפלד: יש גמול לדירקטור שנקבע בהתאם לתקנות החברות הממשלתיות, שם נקבע בטבלה כמה כל דירקטור זכאי בהתאם לסיווג החברה לקבל גמול לישיבה.
<זאב ליכטנפלד: לגבי יושב ראש דירקטור, נקבע סכומים גבוהים יותר מאשר לדירקטור רגיל.
<זאב ליכטנפלד: יש חברות שבהן אנחנו יודעים שיושב ראש הדירקטוריון עושה עבודה נוספת מעבר לישיבה בישיבות הדירקטוריון עצמם, כמו לדוגמה, נוכחות שלו היום בישיבה זה על חשבונו הפרטי, והוא לא זכאי בהתאם לתקנות לקבל שום גמול נוסף.
<זאב ליכטנפלד: זאת אומרת, גם אם החברה תחשוב שזה נכון שהוא יגיע לכאן ותרצה לשלם לו, תקנות הגמול אוסרות עליו לקבל גמול נוסף.
<זאב ליכטנפלד: במקרים כאלה, התקנות קובעות גמול חליפי ליושב ראש דירקטוריון, שבא ואומר, יושב ראש הדירקטוריון זכאי לגמול שנתי, בתנאי שרשות החברות המליצה על כך, ושר האוצר אישר את הגמול החלופי.
<זאב ליכטנפלד: למעשה, עברנו את כל השלבים, קיבלנו אישור של ועדת הביקורת של החברה, את הדירקטוריון, אישור של הוועדה הממנה, שהיא למעשה מעין האסיפה הכללית של החברה אישרה גם כן, והמליצה לרשות החברות לאשר לו את הגמול החליפי הזה.
<זאב ליכטנפלד: רשות החברות המליצה לשר האוצר, ושר האוצר חתם על הגמול ואישר.
<זאב ליכטנפלד: לעניין הסכומים, אתם ציינתם כאן 220 אלף שקל לשנה, כאשר בהתאם לתקנות, הגמול השנתי לחברה בסיווג 8 זה 81,981 שקל לשנה.
מרב מיכאלי: זה אכן מה שאושר.
<זאב ליכטנפלד: זה מה שאושר, וזה משולם אחת לרבעון, ואסור להם לחרוג מהסכום הזה, ולא 220 אלף שקל.
<ישראל פלג: יושב ראש גם לא זכאי על פי הנחיות של הרשות לשום הוצאות, זאת אומרת, לא רק שהוא לא מקבל שכר על ישיבה מהסוג הזה, או עם מרכז הארגונים, או עם המשרד לאזרחים ותיקים, או עם השר לאזרחים ותיקים שהוא פגש אותו, וכיוצא באלה.
<ישראל פלג: פגישות רבות ונוספות שהוא עושה בתוקף תפקידו הציבורי, הוא לא זכאי אפילו לא להחזר הוצאה או על החנייה של האוטו ולא דלק, ולא שום דבר אחר.
<ישראל פלג: זה בנוסף למה שלא נאמר על ידי נציג הרשות.
<ישראל פלג: מכיוון שראיתי שאת אוהבת חשבון, אז אני אעזור לך פה גם כן בחשבון.
<ישראל פלג: לפי החישוב של השכר שמגיע לו שהוא קצת יותר מ-1,500 לישיבה, ל-45 ישיבות שזה גג הישיבות שהוא יכול לקבל עליהם תגמול, זה לא אומר שזה גג הישיבות שהוא צריך להגביל את עצמו לעשות, כי כבר אמרנו, הוא יעשה ככל שנדרש, אבל הוא לא יכול היה לקבל תגמול מעבר ל-45 ישיבות, המכפלה הזאת תביא אותנו בסביבות 70 או 72 אלף שקל, משהו בסדר גודל הזה.
<ישראל פלג: התגמול עכשיו הוא קצת למעלה, הוא כמעט 82, 81 מחלקים את זה, והתשלומים לא ציין זאב, הם תשלומים רבעוניים, זאת אומרת הוא מקבל כ-20 אלף שקל ברבעון על תפקיד שהוא ממלא - על מסירות וידע כבר בוודאי התרשמת לבד, אבל בשיטתיות ובאחריות גדולה מאוד גם עם זה, וגם בישיבות דירקטוריון ובכל ועדותיו.
מרב מיכאלי: עד כה מתברר שזו הטעות היחידה בפרסום.
<ישראל פלג: זה לא טעות קטנה של 660 ו-220 לעומת 84, זה פגע בשמו, ואני חושב שההגדרה על הפרסום, בשום שלב לא דיברנו על הגשת ההצעה, דיברנו על הפרסום כפי שאת ציטטת אותו.
<ישראל פלג: הפרסום הזה הוא שיקרי והוא לא נכון.
מרב מיכאלי: אז טוב שאנחנו מקיימות את הדיון ומבהירות את הדברים.
<ישראל פלג: בהחלט, ולכן אנחנו עושים אותו ברוח שאנחנו עושים.
<חיים ינאי: אני עו"ד, ואני חבר הנהלת התאחדות עולי רומניה בישראל.
<חיים ינאי: אני גם חבר בהנהלת העמותה הפרלמנטרית, לכן הוזמנתי פה לדיון.
<חיים ינאי: אני מברך על יוזמת הוועדה, ובמיוחד לחברת הכנסת מרב מיכאלי.
<ישראל פלג: אפשר להחזיר את מיכה?
<ישראל פלג: למה?
<ישראל פלג: נדמה לי כמו בציבוריות הישראלית, לפעמים יש מחלקות בתוך ארגונים.
<חיים ינאי: טוב עשתה הוועדה שדנה בדיון הזה, למרות ששמעתי שרשות החברות ממליצה לתת את המענק לאנשים הנכבדים שממלאים את התפקידים.
<חיים ינאי: אני בטוח שכולם עושים עבודה נאמנה.
<חיים ינאי: זאת לא חברה רגילה, זאת לא חברה מסחרית, היא לא הולכת בשוק, והיא מתמודדת עם מתחרים.
<חיים ינאי: היא לא בונה מוצרים, היא לא דואגת לרווח, זאת חברה סטטוטורית שנתנו לה את הכלים, נותנים לה את המשכורות - - - מי הצרכנים שלה?
<חיים ינאי: אנחנו אחד הצרכנים שלה, התאחדות עולי רומניה, שחברנו מיכה חריש, מכיר אותנו היטב, וכאחד הצרכנים שלה, ביקשנו ממנה תקציב לחלק לניצולי שואה.
דוד רותם: אתם לא מחלקים שום דבר לניצולי שואה.
<חיים ינאי: שמעתי שהוא מעביר לניצולי שואה 335 מיליון, שמעתי, בשביל זה אני אומר את זה.
<ישראל פלג: - - - היה 550.
<חיים ינאי: 550.
<חיים ינאי: אנחנו אחד הצרכנים של החברה, ואנחנו פרוסים ב-26 סניפים ברחבי הארץ.
<חיים ינאי: כפי שידוע לכבודו, כל יוצאי רומניה הם ניצולי שואה, חלק מקבלים פנסיות, חלק שבאו אחרי 53' לא מקבלים פנסיות.
<חיים ינאי: המוסד הזה, אצלנו עובדים רק בהתנדבות, ואין לנו משכורות, ואין לנו מענקים.
<חיים ינאי: אני אישית לא מקבל לא חנייה, ולא החזר הוצאות רכב ולא שום דבר.
<חיים ינאי: לכן חורה לי מאוד כאשר אני שומע מהחברים הנכבדים האלה שהמשכורת שלהם לא מספיקה והם דורשים בונוס לתת כמו מנהלי חברה, אי.
<חיים ינאי: די.
<חיים ינאי: בי, כמו כל מיני חברות, כמו אלקטרה בנייה וכו'.
<חיים ינאי: אני קטונתי מלחוות דעתי, אני רק אומר את הצרכים של הגוף שאני בא מטעמו לדבר.
<חיים ינאי: אנחנו ביקשנו סכום מסוים שזה כמה מיליונים - - -
דוד רותם: לא אתן לכם כסף לחלק לניצולי שואה, החברה תחלק.
<חיים ינאי: בסדר, החברה תחלק, עד היום היא לא חילקה.
<חיים ינאי: הכסף הזה יהיה מיועד לאנשים שלא יכולים לצאת מהבית ולקבל ארוחות חמות.
<חיים ינאי: אי אפשר להיפגש איתם, זאת אומרת, כאשר נתנו לך תשובה, אומרים ככה, יש לי מכתב של עו"ד מיכל הראל.
<חיים ינאי: אני קורא מהמכתב, הוא מתאריך 8 ביוני 2014.
<חיים ינאי: אני מתפלא שאתה אומר שאם עורכי הדין של החברה לא יקבלו מענק, או זה וזה, ייצאו לשוק העבודה, אוי ואבוי, יחטפו אותם.
<חיים ינאי: אני חולק עליך, יבואו אחרים במקומם, אולי יותר טובים, וגם במקום המנהלים של החברה.
<חיים ינאי: אני רוצה לצטט מסעיף 4, מהמכתב שלה, מ-8 ליוני 2014.
<חיים ינאי: "ועדת הסיוע של הדירקטוריון קבעה שלא לקיים נוהל ערעורים לבקשות התמיכה.
<חיים ינאי: לפיכך, לצערי לא תוכל להיענות לבקשתך להעביר לבחינה מחדש את בקשת התמיכה".