GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מנחם בן-ששון: מה שאנחנו עלולים לעשות במהלך הזה שיעשה את ההבדל בין המכללות לבין האוניברסיטאות, הוא שאנחנו נגרום נזק לחלק מהסטודנטים, משום שהטענה, כפי שכותב אותה בסעיף 17 היועץ המשפטי של מל"ג, הוא אומר: יש חשש אפילו לשאלת רמת הלימוד, והרבה פעמים נשמעו טענות על רמת הלימוד.
מנחם בן-ששון: המחוקק אמר:
מנחם בן-ששון: תעודה של מכללה שווה לכל דבר אחר; מגיע מישהו מהבינתחומי אלינו, אנחנו מקבלים אותו, זה בוגר; מגיע מישהו מהמכללה למינהל בקרית-אונו – אלה הם הרגלי החיים.
מנחם בן-ששון: זה כמו שהתשובה הלא-עניינית לגבי השאלה של ההטרדות המיניות – זו לא שאלה אם מטפלים בזה או לא, כל מוסד מטפל בסוגיות הללו.
מנחם בן-ששון: אבל אמרתם לנו בזמנו: תשגיחו.
מנחם בן-ששון: אותו דבר, אמרתם לנו בזמנו הרבה פעמים: תשגיחו על רמת הלימודים.
מנחם בן-ששון: במקרה הזה אתה יוצר אי שוויון שמי שעלול להינזק ממנו – ואני אומר את זה לחברי הכנסת – מי שעלול לשלם את המחיר בסוף הם הסטודנטים, לא ראשי המוסדות שעומדים כאן ומתגוששים.
מנחם בן-ששון: השאלה כאן היא שאלה אמיתית, בתכנים – מה אנחנו רוצים כשאנחנו פותחים וחושבים שמשהו יתגלה, משהו חיובי או לתיקון יתגלה, וזוהי מטרת החוק של חבר הכנסת רוזנטל, כך אני קורא לא רק בדברי הביאור אלא במהות שלהם.
מנחם בן-ששון: עבדתי הרבה פעמים עם האגודה לחופש המידע – חיוני שברגע שהמערכת נפתחת, היא נפתחת בצורה שוויונית.
מנחם בן-ששון: אם היא לא תהיה שוויונית – מי שישלם את המחיר, לצערי, עלול להיות מי שאסור להם לשלם את המחיר, החלשים.
דוד רותם: מיקי, מה אתה רוצה?
מיקי רוזנטל: אני רוצה שתצביעו לפחות על החוק.
דוד רותם: טוב, אנחנו נצביע על החוק רק כפי שהוא עבר בקריאה הראשונה שלו כאשר כל ההתחייבויות של חבר הכנסת רוזנטל ייכנסו לנוסח החוק.
<רחל בן ארי: יש פה איזשהו כשל לוגי.
<רחל בן ארי: הרי יש מצב משפטי קיים שבו יש הבחנה בין המוסדות המתוקצבים והלא-מתוקצבים מכיוון שיש צו של שרת המשפטים מכוח חוק חופש המידע שמחיל את החוק על המוסדות המתוקצבים ככל שזה מתייחס לעניינים הכספיים.
<רחל בן ארי: ובעניינים הכספיים אכן, בהיותם לא-מתוקצבים, לא היה מקום להחיל את זה עליהם והיה מקום להחיל את זה אך ורק על המוסדות המתוקצבים.
רוזנטל, שאומר: בעניין הזה, כל המוסדות שווים, וגם אם המצב הנוהג, לא תמיד אתם שבעי רצון אתו ויש לכם ביקורת ויכול להיות שבחלק ממנה בדין יסודה, הרי למה אתם רוצים להמשיך להנציח איזשהו הבדל בעניינים שהם לא תקציביים?
רוזנטל, שאומר: יש פה איזשהו כשל לוגי.
רוזנטל, שאומר: תשע שנים מאז הצו, לא אלמן ישראל, הדחיפות עכשיו כאילו יש משהו שטעון תיקון ומהר-מהר צריך לעשות אותו אפילו בשיטת הטלאים כי מי יודע איזה אסון קורה.
רוזנטל, שאומר: אז במשך תשע שנים שהצו נוהג, לא הוגשה מעולם עתירה כנגד מישהו מהמוסדות המתוקצבים לפי חוק חופש המידע – הגם שמול המדינה ומול רשויות ציבוריות אחרות הוגשו עשרות ומאות עתירות, אפילו עתירה אחת לא הוגשה.
רוזנטל, שאומר: מעט מאוד בקשות לפי חוק חופש המידע בכלל הוגשו למוסדות.
רוזנטל, שאומר: כך שזה לא שיש לנו באמת איזושהי בעיה ציבורית דחופה שצריך לטפל בה וחייבים לעשות ממש תיקון כי יש איזשהו ליקוי שלא שמנו לב אליו.
רוזנטל, שאומר: אין ליקוי, וגם אם רוצים לתקן אפשר לדבר על זה ומדברים על זה ויש פנים לכאן ולכאן, והדיון בוודאי רלוונטי ובוודאי יש לו מקום.
רוזנטל, שאומר: אבל אם לא סגורים בעניין הזה - - -
מיקי רוזנטל: סליחה, גברתי - - -
<רחל בן ארי: אני רק רוצה לסיים.
מיקי רוזנטל: לא, רק שנייה.
מיקי רוזנטל: אבל תעני, אם כבר את מעלה את הטיעון הזה.
מיקי רוזנטל: את אומרת, אין לכם בעיה עם החוק הזה, אז מה הבעיה שנחליט להצביע עליו בשני שלבים: עכשיו על המתוקצבות ואחר-כך על הלא-מתוקצבות?
מיקי רוזנטל: אם יש לכם הבנה והסכמה שהחוק הוא בסדר, אז אין בעיה.
<רחל בן ארי: יש לנו הסכמה למה שהיתה הסכמה, שזה כולל את כל המוסדות.
<רחל בן ארי: אם עושים בידול בין המוסדות, אז אין לנו הסכמה ואנחנו חוזרים למושכלות ראשונים, בשביל מה בכלל צריך את התיקון?
<רחל בן ארי: מכיוון שאם עושים הבדל ואת המוסדות הלא-מתוקצבים ממשיכים להוציא מתחולת החוק, אז למה אתה צריך את ההרחבה?
<רחל בן ארי: תשאיר את המצב הקיים בעניינים הכספיים, שאלה מוסדות ציבור – המוסדות המתוקצבים ממילא חל עליהם היום החוק ואין עם זה בעיה.
<רחל בן ארי: אין עם זה בעיה.
<רחל בן ארי: למה ליצור בעיה יש מאין?
<גדי פרנק: אני רק רוצה להגיד לחבר הכנסת רוזנטל, לנו יש בעיה קשה עם הבידול הזה בהקשר הזה ולכן הייתי מבקש שלפחות תשקלו לנסות להצביע על הרחב, אם עובר – בסדר, אם לא – תחליטו אתם אם אתם רוצים להצביע על הצר.
<גדי פרנק: בסך-הכול אני חושב שאף אחד מכם לא רוצה לצמצם את חוק חופש המידע, והרצון הוא רצון להרחיב.
<גדי פרנק: אם יש רוב לרחב, ויכול להיות שאפשר להצביע עליו - - -
משה מזרחי: מה אתה אומר, מיקי?
מיקי רוזנטל: אני אומר שאני רוצה להעביר קודם כל את החוק הראשון.
משה מזרחי: מאחר שאני רק ממלא מקום, אני מרגיש מאוד לא נוח עם הדרך שבה מתנהל העניין הזה בשני המישורים.
משה מזרחי: הצעת החוק היא ראויה לחלוטין, כמובן, והעניין של ההרחבה גם הוא ראוי לטעמי.
משה מזרחי: הדרך שבה זה התגלגל פה, לא היתה כל-כך תקינה.
משה מזרחי: בכל זאת, זה מהלך שהוא די חדשני או פורץ דרך ברמה העקרונית של ההחלה שלו, למרות שאני רואה את המוסדות האקדמיים בין אם מתוקצבים ובין אם לא, כמו שאתם רואים את זה כמובן, בלי להניד עפעף.
משה מזרחי: אבל היה צריך להתכונן לזה בדרך אחרת ולא ללכת בדרך שבה הלכנו.
משה מזרחי: יש לי תחושת אי נוחות - - -
מיקי רוזנטל: זה לא אנחנו הלכנו.
מיקי רוזנטל: זה חשוב לומר.
משה מזרחי: תיכף אני אשלים - - -
מיקי רוזנטל: אם אנחנו מדברים ביושר אינטלקטואלי, אז צריך לומר.
משה מזרחי: אני אוהב תמיד להגיד לא בסגנון - - - כולנו אשמים, אבל הלכנו בכל זאת, אנחנו חברי הוועדה, והנחנו לזה להתגלגל ככה.
משה מזרחי: אנחנו נעלה להצבעה כמובן את החוק המקורי לפי ההסכמות שהושגו.
משה מזרחי: אני לא יכול כמובן להבריז ליושב-ראש שזו היתה החלטה שלו קודם.
משה מזרחי: מאחר שהמל"ג ומשרד החינוך יש להם עניין גדול וצודק, אני כבר אומר, ללכת על ההרחבה הזאת, אז אנחנו נתקדם בחלק של החוק המקורי, וראוי שתבוא יוזמה ממשלתית שתרחיב את זה.
משה מזרחי: וצריך לעשות הבחנה בין שני דברים: האחד, בין פיקוח וקבלת מידע לבין חופש המידע שנוגע לזכותו של הציבור לקבל נתונים ממוסדות ציבוריים.
אלעזר שטרן: אני רק אבהיר את המתווה שעליו מצביעים.
אלעזר שטרן: מבחינת המתווה והנוסח שמונח כרגע לפני הוועדה – מבחינת האכסניה, לפי בקשה של המציע זה יהיה, וככה בעיני גם מבחינה מקצועית זה מתאים – התיקון ייעשה בחוק חופש המידע ולא בחוק המל"ג.
אלעזר שטרן: נקודה שנייה, מבחינת סוגי הגופים, כפי שכרגע נאמר על-ידי היושב-ראש המכהן, זה יחול רק על הגופים שמקבלים תקציב.
אלעזר שטרן: הסוגיה השלישית היא סוגיית הסייג.
אלעזר שטרן: הועלה לאתר הוועדה סייג מסוים שאני אקריא: "מידע שיש בגילויו פגיעה חמורה בחופש הפעולה בעניינים האקדמיים והמנהליים של מוסד להשכלה גבוהה".
אלעזר שטרן: בהקשר הזה התבקש על-ידי המציע שתי נקודות שצריך להוסיף.
אלעזר שטרן: נקודה אחת, שלטעמי, מבחינה מקצועית, היא מיותרת, אבל אלה ההסכמות הפוליטיות, גם מידע שיש בגילויו פגיעה בתהליכי קידום ושיפוט אקדמיים.
אלעזר שטרן: ונקודה שנייה, חריג שמופיע כיום בצו שפרסמה שרת המשפטים ב-2005, זה גילוי זהותם של תורמים שהביעו דעתם שאינם מעניינים בגילוי זה.
<קריאות: מחקרים שטרם פורסמו.
<רחל בן ארי: היה סעיף אחר.
אלעזר שטרן: בישיבה הקודמת לא היו מחקרים.
מיקי רוזנטל: על זה אנחנו מצביעים, על מה שקראת, ואני מבקש להוסיף עוד דבר - - -
אלעזר שטרן: מחקרים שטרם פורסמו?
מיקי רוזנטל: לא, לא, לא.
<רחל בן ארי: לא בצו.
<רחל בן ארי: בצו אין.
<רחל בן ארי: אני מדברת על הסכמות.
אלעזר שטרן: בצו של שרת המשפטים יש כיום שני חריגים.
אלעזר שטרן: חריג אחד זה גיל זהותם של תורמים, וחריג שני זה מידע על תקציבים ומענקים שמסירת המידע עלולה לחשוף קיום מחקר וכולי.
אלעזר שטרן: זה המצב היום.
אלעזר שטרן: הנוסח שהונח בפעם הקודמת בפני הוועדה, אני אקריא אותו – הסתובבו הרבה מאוד נוסחים של הסכמות בין גורמים שונים.
אלעזר שטרן: אני מדבר על הנוסח שהיה בפני הוועדה בישיבה הקודמת ועל הנוסח שהונח בפני הוועדה בישיבה הזאת - - -
מנחם בן-ששון: כבוד היושב-ראש, רק שיהיה ברור שוור"ה לא מסכימה למה שנאמר שהיא מסכימה משום שלאט-לאט מסתבר שחברי הכנסת הולכים להצביע על חוק שהם בוודאי יודעים מה כתוב בו.
מנחם בן-ששון: כי הנוסח שלפנינו לא כתוב.
מנחם בן-ששון: אז בסדר, איך אמרת קודם: פרוצדורות, לא נעשות תקינה.
מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, להצביע על חוק בצורה פרוצדורלית לקוי, זה מזמין בעיה אחר-כך.
מיקי רוזנטל: אין פה שום פרוצדורה לקויה.
מיקי רוזנטל: זה הנוסח של החוק שהונח בפני הוועדה, והצביעו עליו בקריאה הראשונה.
מיקי רוזנטל: וכל היתר הם כל מיני דברים שהועלו בין לבין.
מיקי רוזנטל: אין פה שום לקות, ואני דוחה את הדבר הזה.
מיקי רוזנטל: הדבר היחיד שאני מבקש להוסיף, והניסוח המשפטי יבוא מצדך, הוא שהמכללות הפרטיות, אני מוטרד מהעובדה שהן לא מוסרות מידע לרגולטור שלהן ואם אפשר להוסיף את זה בניסוח כזה או אחר - - -
אלעזר שטרן: לא, זה בחוק המל"ג.
אלעזר שטרן: זה לא מתאים גם.
משה מזרחי: חוץ מזה, יש להם שיניים.
משה מזרחי: מה זה, לא נותנים להם אינפורמציה?
משה מזרחי: הם נותנים להם את ההיתרים, אז הם יכולים גם - - -
מיקי רוזנטל: אני חוזר לנוסח המקורי ולתוספת שאני הסכמתי עם הגברת ירון מסר, והיא היחידה שהיו לי אתה הסכמות.
אלעזר שטרן: שני הנוסחים שהיו מונחים בפני הוועדה, ושוב, יש נוסחים שהסתובבו בין הגורמים השונים שהתדיינו – בדיון הקודם, הנוסח שהיה על שולחן הוועדה, ואני מקריא: "אינו חייב למסור מידע שיש בגילויו פגיעה חמורה וממשית בחופש הפעולה שלו בעניינים אקדמיים ומנהליים".
אלעזר שטרן: זה הנוסח שהיה מונח על שולחן הוועדה בדיון הקודם.
אלעזר שטרן: זה הנוסח שאני הנחתי על שולחן הוועדה.
<רחל בן ארי: אבל יש ערך לדיון או אין ערך לדיון?
מנחם בן-ששון: בשביל מה באים לדיונים?
אלעזר שטרן: זה שיש דיונים זה יפה מאוד, אבל הוועדה עוד לא קיבלה החלטה בעניין הזה.
<רחל בן ארי: בסדר, אבל עכשיו אתה רוצה לקבל החלטה.
<רחל בן ארי: החברים לא יודעים על מה הם מצביעים.
<רחל בן ארי: יש דיונים, אין ערך למה שקורה בדיון.
אלעזר שטרן: אז אני מקריא ומסביר על מה מצביעים.
<רחל בן ארי: אני לא מבינה למה אתם מקיימים את הדיונים.
אלעזר שטרן: אני אקריא ואם יש חוסר בהירות, אני אקריא ואסביר שוב על מה בדיוק מצביעים.
<רחל בן ארי: החלטת הממשלה מדברת על תיאום עם משרדי הממשלה.
<רחל בן ארי: מה התיאום עם משרדי הממשלה?
<רחל בן ארי: אולי שמשרדי הממשלה יגידו מה התיאום אִתם.
מיקי רוזנטל: התיאום היה שאני מקדם את החוק הזה ומל"ג מדברת עם המכללות.
<רחל בן ארי: אני מדברת על החלטת הממשלה לגבי תיאום עם משרדי הממשלה - - -
מיקי רוזנטל: תקשיבי, את דיברת אתמול עם שר החינוך?
<רחל בן ארי: לא.
מיקי רוזנטל: אבל אני דיברתי אתו.
מיקי רוזנטל: התבקשתי על-ידו להגיד את מה שמסרתי פה בפתח הישיבה, שגם הוא תואם בנוסח הנרחב של החוק, וההכרעה הובאה עכשיו לחברי הוועדה להחליט.
<רחל בן ארי: עכשיו אתה מביא הצעה שאיננה הולמת - - -
מיקי רוזנטל: גברתי, את אפילו לא רוצה להקשיב.
משה מזרחי: מיקי, אנחנו צריכים לסיים.
מנחם בן-ששון: היושב-ראש, יש לי שאלה לסדר.
מנחם בן-ששון: אני יודע שאני לא רשאי לשאול שאלות לסדר, אבל בכל זאת.
מנחם בן-ששון: אם יש שתי אלטרנטיבות וחבר כנסת רוצה להצביע על אלטרנטיבה א' או ב', מהי ב'? ב' היא תורה שבעל-פה וא' היא תורה שבכתב?
מנחם בן-ששון: על מה הם מצביעים?
משה מזרחי: אדוני צודק, שמעת אותי אומר את מה שאמרתי בפתיח.
משה מזרחי: אין מה לעשות, אני לא יכול לתקן את זה כרגע.
משה מזרחי: מה שעולה להצבעה זה מה שהקריא היועץ המשפטי של הוועדה.
אלעזר שטרן: אולי בשביל שיהיה סדר, אני אציג שוב את הסייג, שיהיה ברור לכל חברי הוועדה על מה מצביעים, שלא יהיו טענות שלא מבינים על מה מצביעים.
אלעזר שטרן: אני אקריא ואסביר בדיוק על מה מצביעים.
הסייג הוא כזה: "מידע שיש בגילויו פגיעה חמורה בתהליכי קידום ושיפוט אקדמיים וכן מידע שיש בגילויו פגיעה חמורה בחופש הפעולה הקבוע בסעיף 15, "חופש פעולה בעניינים אקדמיים ומנהליים", כשמשמעותו בסעיף 15" - - -
<קריאה: גם "חמורה" לא הסכמנו.
<קריאה: הסכמנו ל"מהותית".
<קריאה: "פגיעה מהותית".
מיקי רוזנטל: "מהותית", תשנה את זה ל"מהותית".
<רחל בן ארי: במקום "חמורה וממשית" – "מהותית".
אלעזר שטרן: המילה "ממשית" לא מופיעה.
משה מזרחי: "מהותית".
אלעזר שטרן: הסייג הזה מתייחס לשני עניינים שלטעמי האישי מדובר על קבוצה בתוך קבוצה.
אלעזר שטרן: עניין אחד זה מה שמופיע בסעיף 15 לחוק המל"ג, שזה מה שמכונה: החופש האקדמי.
אלעזר שטרן: ועניין נקודתי יותר, תהליכי השיפוט והקידום האקדמי.
<קריאה: וגם המחקרים שכן פורסמו, שזה הופיע בצו, מה שהופיע בצו הראשוני.
מנחם בן-ששון: אתה עובד על צופנים, אתה רוצה שזה יהיה פתוח?
מנחם בן-ששון: איזה מין דבר זה?
מנחם בן-ששון: חברים, אנחנו דיברנו על זה בפעם הקודמת.
מנחם בן-ששון: מחקרים בריאותיים, פטנטים, איפה אנחנו?
מיקי רוזנטל: אני מבקש מאדוני להצביע משום שהיועץ המשפטי הסביר פה חזור והסבר שהחוק הנוכחי מכסה את הסוגיה הזאת.
אלעזר שטרן: גם החוק הנוכחי מכסה את זה וגם הסייג של החופש האקדמי מכסה את זה.
אלעזר שטרן: נכון, אבל המילים "חופש אקדמי" מכסות את מה שהופיע בצו, וזה הרבה יותר רחב ממה שהופיע בצו.
<עדנה הראל: אבל אנחנו מבקשים להבטיח את הדברים האלה קונקרטית כפי שהם נמצאים היום בצו.
מיקי רוזנטל: אני מבקש להצביע עכשיו על הנוסח שאדוני הקריא.
<עדנה הראל: עצם ההורדה שלהם ביחס לצו - - -
אלעזר שטרן: זה לא הורדה כי אתה שם משהו הרבה יותר רחב.
אלעזר שטרן: לטעמי, גם זה מיותר לחלוטין.
אלעזר שטרן: זה הכול נמצא תחת "החופש האקדמי".
<עדנה הראל: - - - וזה דברים שרוצים להגן עליהם באופן מפורש ולהבטיח אותם.
אלעזר שטרן: אני חושב ש"החופש האקדמי" כולל גם את זה וגם את זה.
אלעזר שטרן: אם חברי הוועדה רוצים לכתוב במפורש דברים נוספים, זו זכותם.
<עדנה הראל: אבל אנחנו רוצים להסביר משפטית.
<עדנה הראל: פגיעה מהותית זה עניין של ויכוח.
<עדנה הראל: הוסכם בישיבה הקודמת, וזה מה שהבנו שהוסכם, שהליכי שיפוט ומחקרים שטרם פורסמו, לא צריך להתווכח אם הם פגיעה מהותית ולכן הם יפורשו, וזה מה שהבנו שהוסכם.
אלעזר שטרן: ונקודה אחרונה זה תורמים, כמו שיש בצו.
מנחם בן-ששון: המחליף של היושב-ראש העיר הערה על הפרוצדורות, לא טוב שהחוק יצא לדרך בצורה שיש עליה ספק מהצד הפרוצדורלי.
מנחם בן-ששון: אני מבקש משום כבודה של הכנסת והוועדה, נמצא זמן ונדון בזה עוד פעם.
מנחם בן-ששון: יש פה כמה דברים ואפילו לא יודעים על מה מצביעים.
דוד רותם: אנחנו נצביע היום על הנוסח בקריאה הראשונה.
מנחם בן-ששון: אבל לא יודעים מה.
דוד רותם: מי בעד הנוסח של הקריאה הראשונה?
דוד רותם: מי בעד ההצעה?
דוד רותם: רבותי, אני מעלה להצבעה את הרביזיות.
משה גפני: אדוני היושב-ראש, היו לי אתך הרבה ויכוחים בעבר, ויכוחים חריפים יותר, חריפים פחות.
משה גפני: אני לא זוכר מקרה אחד בוויכוחים שהיו בינינו ששיקרת אותי, לא היה דבר כזה.
משה גפני: היו ויכוחים קשים, לפעמים קשים יותר, לפעמים קשים פחות, אבל מה שאמרת לי היה אמת.
משה גפני: אתמול אמרת לי שלא תהיה הצבעה היום, אמרת לי.
משה גפני: אמרתי לחברים בוועדה: לא תהיה הצבעה היום.
אלעזר שטרן: למה לא אמרת את זה ב-11:00?
אלעזר שטרן: הודיעו ב-11:00 והיית פה.
משה גפני: תגיד לי, אתה רוצה לעזור לי עכשיו?
משה גפני: אני מדבר עם יושב-ראש הוועדה.
אלעזר שטרן: אני רוצה לעזור לך.
משה גפני: לא, בסדר, מאה אחוז.
משה גפני: אתה תלך עם הזה, בסדר.
משה גפני: אני עכשיו דיברתי אתו ואל תעזור לי.
משה גפני: אני, עם העזרה שלך, אגיע רחוק.
משה גפני: המציאות הזאת שבה אתה מצביע היום באופן כזה – אני פשוט לא מבין, יש פה חברי כנסת שאינם נמצאים בוועדה.
משה גפני: אני רוצה את היום הזה כדי לאפשר למצות את הדיון מחוץ לוועדה.
משה גפני: תצביע מחר.
משה גפני: בסדר, אני רק אומר, שתדע, אתה פשוט הולכת אותי שולל.
דוד רותם: אני הודעתי לך הבוקר - - -
<קריאה: גפני, הדיון מחוץ לוועדה מתקיים כבר שבעה חודשים.
<קריאה: כמה עוד תיקחו?
עליזה לביא: אנחנו באיחור של 20 שנה.
משה גפני: אתה אמרת לי שאתה תשתדל שלא להצביע, כמו שאמרת לי אתמול.
משה גפני: זה מה שאמרת.
משה גפני: אני אינני מבין – אם יש לך רוב, יהיה לך את הרוב גם מחר.
משה גפני: למה שלא תאפשר למצות את ההליך הזה?
משה גפני: למה אתה צריך שיהיה עליך כתם שאמרת דבר לא נכון?
משה גפני: לאיזה צורך?
דוד רותם: לצורך זה שהבוקר הודעתי לך - - -
משה גפני: בסדר, אבל אמרת שתשתדל.
משה גפני: אני לא אנהל את כל השיחות שאנחנו מנהלים בינינו, אבל אמרת שתשתדל.
משה גפני: אמרת שתשתדל.
דוד רותם: אמרתי שאני אשתדל.
משה גפני: לא, אבל לי אמרת – הרי אני הייתי צריך את היום הזה כדי לנהל דיונים.
קארין אלהרר: די, נו.
משה גפני: ואמרתי לך גם, אמרתי לך: אני רוצה לקיים דיונים, לא כל חברי הוועדה נמצאים כאן.
משה גפני: אני ביקשתי את היום הזה, ואני לא מבקש דחייה של חודשיים, אני מבקש את מה שאמרת לי.
משה גפני: אמרת לי שהיום לא תהיה הצבעה.
אורית סטרוק: גפני, אתה לא יכול לשלם לערבים יותר ממה ששי פירון וציפי לבני שילמו להם.
קארין אלהרר: וואו, וואו, וואו.
עליזה לביא: אורית, אורית, סליחה, זה הסחר שאת מקדמת?
אורית סטרוק: זה מה שקורה.
אורית סטרוק: זה מה שהחבר שלך, שי פירון, עשה, ואני אברר עד הסוף מה הוא שילם להם.
עליזה לביא: סליחה, תראי את המילים שלך.
עליזה לביא: תראי את המילים שלך, ותראי איך הגעתם לכנסת ומה הבטחתם לבוחרים שלכם.
דוד רותם: טוב, רבותי, אני עובר להצבעה.
אורית סטרוק: בטח שלא את מה ששי פירון הבטיח - - -
עליזה לביא: בטח, לסגור את השערים בפני אנשים שמבקשים להצטרף לעם היהודי.
עליזה לביא: איזה סיסמאות עלובות.
אורית סטרוק: בטח שלא את מה ששי פירון עושה עכשיו, בטח שלא; לקרוע את עם ישראל ולשלם לערבים.
קארין אלהרר: לשים את היהדות על - - - בטאבו.
קארין אלהרר: כל היתר לא יהודים, נכון?
משה גפני: יש דבר שאפילו בבניין הזה שומרים עליו, זה על מילה.
משה גפני: היתה התחייבות, אתה לא שומר עליה.
משה גפני: מה זה הוויכוח עכשיו?
משה גפני: על גיור?
עליזה לביא: בוודאי שעל גיור.
קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, אני מציעה שנתקדם.
משה גפני: תפסיקו אתם עם השטויות שלכם.
עליזה לביא: מה זה, השטויות שלכם?
משה גפני: תחלקו, תחלקו את העם היהודי - - -
עליזה לביא: אתה חילקת אותו.
משה גפני: יש לכם את האג'נדה הזאת, של להרוס ולחלק את העם היהודי.
משה גפני: עם כל הכבוד.
משה גפני: - - - היתה התחייבות של יושב-ראש הוועדה והוא צריך לקיים אותה.
אורית סטרוק: שי פירון, הוא לבדו יקבע מיהו יהודי, נכון?
עליזה לביא: מה את רוצה משי פירון?
עליזה לביא: מה נדבקת לשי פירון?
עליזה לביא: מה לא קיבלתְ להתנחלויות שנזכרתְ עכשיו והתעוררתְ?
דוד רותם: אני מודיע לכולם: מי שיפריע להצבעה, אני מזהיר אותו כבר פעם ראשונה, שנייה, ובשלישית הוא יהיה בחוץ.
משה גפני: למה, מה בוער לך?
משה גפני: אבל מה בוער?
משה גפני: לא הבנתי, למה אתה כבר מוציא אותו.
דב ליפמן: העם היהודי.
דוד רותם: מה שבוער לי זה העם היהודי.
עליזה לביא: מספיק עיכבתם.
משה גפני: אוי, נו, באמת.
משה גפני: גם כן, עם השטויות שלכם.
משה גפני: אתם אפילו לא מבינים על מה אתם מדברים.
עליזה לביא: אה, אנחנו לא מבינים?
משה גפני: אתם לא מבינים.
עליזה לביא: אנחנו לא מבינים?
דוד רותם: עוד מילה אחת, אני מזהיר אותך - - -
משה גפני: הוא דואג לעם היהודי, ואת, למי את דואגת?
דוד רותם: אני מזהיר אותך, גפני.
משה גפני: תזהיר.
דוד רותם: פעם ראשונה, פעם שנייה.
משה גפני: ראשונה, שנייה.
משה גפני: תזהיר, באמת.
דוד רותם: תיכף תהיה שלישית.
משה גפני: זה לא רציני מה שאתה מזהיר, מכיוון שגם מה שאמרת לי אתמול התברר לא רציני.
דוד רותם: נכון, אמרתי.
משה גפני: אמרת.
<קריאה: תוציא אותו.
משה גפני: מי אמר, תוציא אותו?
משה גפני: אני רואה שמנהלים אותך פה מניין אנשים ונשים.
משה גפני: מי אמר תוציא אותו?
אורית סטרוק: גפני, מה אתה רוצה מדודו רותם?
אורית סטרוק: הוא לא מחליט לבד מה הוא עושה.
משה גפני: הוא לא מחליט בכלל, זה הכול שם - - -
קארין אלהרר: אפשר להצביע, בבקשה?
משה גפני: אי אפשר להצביע בגלל שהוא התחייב לי שלא מצביעים היום.
משה גפני: הוא התחייב לי שלא מצביעים, אז לא מצביעים.
שולי מועלם-רפאלי: האמת, גם לי, גם לי יושב-ראש הוועדה התחייב שמצביעים - - -
משה גפני: אתם נותנים יד לשקר.
אורית סטרוק: - - - הוא לא מחליט לבד.
אורית סטרוק: מה אתה רוצה?
קארין אלהרר: אדוני, יש סדר יום, אמרנו ב-13:00 הצבעה.
קארין אלהרר: עכשיו 13:20.
משה גפני: נו, אז מה? נו, אז מה?
שולי מועלם-רפאלי: קארין, צריך להגיד שיושב-ראש הוועדה אמר שההצבעות תהיינה מחר, לפחות לשלושה חברי כנסת.
קארין אלהרר: לא, לא, לא.
קארין אלהרר: אני הייתי בחדר.
קארין אלהרר: הוא אמר: 13:00.
דוד רותם: אני מעלה עכשיו להצבעה - - -
משה גפני: אבל אמרת לי שלא תהיה הצבעה.
דוד רותם: אמרתי לך, אז מה?
משה גפני: אבל אתה איש שאומר אמת.
משה גפני: עד היום לא תפסתי אותך בשקר.
דוד רותם: הבוקר אמרתי לך שכן תהיה הצבעה.
משה גפני: בסדר, אבל אתה אמרת לי שאתה תשתדל לעמוד בדיבור.
משה גפני: אמרת לי.
יוני שטבון: אדוני היושב-ראש, אתה קולט על מה אתה הולך להצביע עכשיו?
יוני שטבון: אני שואל אותך באופן אישי, את האחריות שלך, אתה קולט על מה אתה הולך להצביע?
יוני שטבון: אתה יכול להסביר לי?
יוני שטבון: אתה מבין מה שאתה עושה עכשיו?
יוני שטבון: אתה מצביע על חוק שתפקידו לפצל את עם ישראל.
יוני שטבון: אתה מוכן לקחת אחריות על זה?
קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, אתה לא רואה שעושים פה פיליבסטר?
יוני שטבון: כן?
יוני שטבון: תגיד את זה לפני כולם, שאתה לוקח אחריות על חוק שמפצל את הציבור הישראלי לשתיים, ולשלוש ולארבע.
יוני שטבון: אתה יודע את זה.
דוד רותם: הוא לא מפצל את הציבור הישראלי, לא לשתיים ולא לשלוש.
יוני שטבון: זה לא צחוק בכלל.
יוני שטבון: החוק הזה מסוכן לא בגלל שהוא מסוכן, הוא לא בריא לאף אחד.
אורית סטרוק: אחר-כך תעניקו תעודות גיור שאף אחד לא יספור אותן ואף אחד לא יתחשב בהן.
אורית סטרוק: אז מה עשיתם לגרים מרוב אהבת הגר?
יוני שטבון: יש לךֳ הזדמנות לעצור את ההצבעה הזאת.
קארין אלהרר: כן, הצבעה שמית.
אברהם מיכאלי: כל הגיבורים שיצביעו.
דוד רותם: אין הצבעה שמית.
דוד רותם: ככה, כי אני לא נותן הצבעות שמיות.
אברהם מיכאלי: באמת, נו.
אברהם מיכאלי: גם זה יש הוראה מלמעלה לא להצביע שמית?
קארין אלהרר: אתם מפריעים ליועץ המשפטי.
אברהם מיכאלי: אם אני מבקש הצבעה שמית, שתהיה הצבעה שמית.
אלעזר שטרן: כרגע בפני חברי הוועדה מונח הנוסח שאושר על-ידי הוועדה לקריאה שנייה ושלישית, כולל ההסתייגויות שהוועדה דחתה.
אלעזר שטרן: מכיוון שגם מסיעות: הבית היהודי, יהדות התורה וש"ס, הגישו בקשת רביזיה על החוק באופן כללי ועל כל אחת מ-39 ההסתייגויות, אנחנו נתחיל בהצבעות על ההסתייגויות לפי המספור - - -
משה גפני: מחר או היום?
משה גפני: מה, עכשיו?
משה גפני: אבל אמרת מחר.
דוד רותם: אני לא אמרתי מחר, אני הודעתי לך שהיום יהיו הצבעות.
משה גפני: אמרת, אמרת: מחר.
משה גפני: אמרת: ביום שלישי תהיינה הצבעות.
דוד רותם: אמרתי, שיניתי את דעתי.
משה גפני: אבל היועץ המשפטי לא יודע את מה שאמרת.
אורית סטרוק: שינו את דעתך.
אורית סטרוק: לא שינית את דעתך.
אלעזר שטרן: ההסתייגויות ממוספרות.
אלעזר שטרן: אני מזכיר: אנחנו לא מצביעים על ההסתייגויות.
אלעזר שטרן: אנחנו מצביעים על בקשת הרביזיה על כל אחת ואחת מההסתייגויות.
אלעזר שטרן: כרגע זה נמצא מול חברי הכנסת בנוסח, בעמוד 9, הרביזיה על הסתייגות מס' 1.
אלעזר שטרן: זה הדבר הראשון שעולה להצבעה.
משה גפני: לא, לא יכול להיות שאתה עושה את זה.
דוד רותם: אתה תראה שאני אעשה את זה.
דוד רותם: אני לא אומר אמת.
דוד רותם: אני למדתי ממך במשך השנים.
משה גפני: אני בחיים לא היה דבר כזה אצלי.
משה גפני: אני 26 שנה כאן.
משה גפני: כשאני אמרתי למישהו: לא תהיה הצבעה, לא היתה הצבעה.
משה גפני: בחיים לא היה דבר כזה.
משה גפני: אם אתה תתפוס אותי בזה, אני מצביע אתך בעד החוק.
משה גפני: תתפוס אותי בזה.
משה גפני: בחיים לא היה דבר כזה, שאני אגיד למישהו: אין הצבעה, ותהיה הצבעה פתאום?
משה גפני: אתה יודע שאין דבר כזה.
דוד רותם: בסדר, אני מעלה להצבעה - - -
משה גפני: מה, כל-כך הכריחו אותך?
משה גפני: מי הכריח אותך?
משה גפני: זה גם שי פירון?
קארין אלהרר: די, שחרר כבר.
אלעזר שטרן: מי שמצביע בעד, מצביע בעד הרביזיה ובעד פתיחת - - -
משה גפני: רגע, שנייה אבל, יושב-ראש הוועדה אמר שההצבעה מחר.
דוד רותם: יושב-ראש הוועדה הודיע לך הבוקר - - -
קארין אלהרר: גפני - - -
משה גפני: מה, קארין?
משה גפני: לאן את ממהרת?
משה גפני: עכשיו היית בפגרה.
קארין אלהרר: אז מה קרה?
קארין אלהרר: אז הגיע הזמן לעבוד.
משה גפני: אז אפשר מחר.
משה גפני: אפשר מחר.
דוד רותם: אי אפשר מחר.
דוד רותם: זה יהיה היום.
קארין אלהרר: די.
אלעזר שטרן: מי שמצביע בעד, מצביע בעד קבלת הרביזיה - - -
משה גפני: רגע, אבל זה היום או מחר?
קארין אלהרר: די, נו, גפני.
משה גפני: מה, די?
דוד רותם: אני הודעתי לך שאני משנה את דעתי כבר בבוקר.
משה גפני: קארין, אני מודיע לך שהקדוש ברוך הוא נתן לי אנרגיות.
משה גפני: אין לי די.
קארין אלהרר: תבורך.
משה גפני: מה, לא ראיתי שציפי לבני הגיעה?
משה גפני: עוד מעט יגיע גם שי פירון.
משה גפני: פשוט אי אפשר להאמין את זה.
אלעזר שטרן: מי שמצביע בעד קבלת הרביזיה - - -
משה גפני: לא הולך לה בתהליך המדיני, היא באה להביא גויים.
אלעזר שטרן: מי שמצביע בעד, מצביע בעד לקבל את הרביזיה ולפתוח את הדיון בוועדה על ההסתייגות מחדש.
אלעזר שטרן: מי שמצביע נגד הוא נגד פתיחת הדיון מחדש, ואז החלטת הוועדה נשארת תקפה.
אלעזר שטרן: הצבעה על הרביזיה על הסתייגות מס' 1.
<דורית ואג: בעמוד 9, לסעיף 2, הסתייגות מס' 1.
משה גפני: לא, לא הבנתי.
משה גפני: כתוב שההסתייגויות בסעיף זה אינן מתיישבות זו עם זו.
משה גפני: אז על מה מצביעים?
אלעזר שטרן: לא מצביעים על ההסתייגויות.
אלעזר שטרן: מצביעים על הרביזיה על החלטת הוועדה לדחות את ההסתייגות, כך שאנחנו לא דנים בהסתייגות עכשיו.
משה גפני: אה, אבל מצביעים היום?
<דורית ואג: אני לא מספיקה לספור.
אברהם מיכאלי: לא ספרנו.
אברהם מיכאלי: אני רוצה הצבעה שמית.
אברהם מיכאלי: אי אפשר ככה.
דוד רותם: אין שמית.
אברהם מיכאלי: מה זה, אין שמית?
אברהם מיכאלי: אתה לא יודע מי הצביע.
דוד רותם: אני יודע מי הצביע.
דוד רותם: אני רואה.
אלעזר שטרן: דודו, תגיד להם שירימו עוד פעם.
דוד רותם: טוב, מי בעד הרביזיה?
דוד רותם: בקשת הרביזיה להסתייגות מס' 1 לסעיף 2 לא נתקבלה.
אורי מקלב: מבקשים התייעצות סיעתית.
דוד רותם: היתה כבר התייעצות סיעתית היום וקבעתי רק הצבעות.
דוד רותם: אין יותר בקשות להתייעצויות.
אלעזר שטרן: ברגע שנקבעה ישיבת הצבעות, אין יותר התייעצות סיעתית, לפי התקנון.
אורי מקלב: אבל אמרת שזה רק על ההסתייגויות - - -
אלעזר שטרן: לפי התקנון הכלל הוא שברגע שנקבע ישיבת הצבעות בלבד, אין התייעצות סיעתית.
אלעזר שטרן: עכשיו אנחנו מצביעים על בקשת הרביזיה להסתייגות מס' 2.
דוד רותם: מי בעד הרביזיה להסתייגות מס' 2?
דוד רותם: בקשת הרביזיה להסתייגות מס' 2 לסעיף 2 לא נתקבלה.
אלעזר שטרן: אנחנו מצביעים עכשיו על בקשת הרביזיה להסתייגות מס' 3 בעמוד 10.
משה גפני: אם אנחנו היינו בקואליציה, זה לא היה קורה.
משה גפני: אני אומר את זה לבית היהודי.
משה גפני: שנהיה כנים עם עצמנו.
משה גפני: ראש הממשלה מבקש לא להצביע, יושב-ראש הבית היהודי מבקש לא להצביע, ומצביעים.
משה גפני: חגיגה.
משה גפני: ככה מנהלים את המדינה.
משה גפני: אחרי זה תבואו בטענות על כל מיני דברים.
משה גפני: אתם תלכו עם ציפי לבני, בבית היהודי.
משה גפני: לא בבית היהודי, בישראל ביתנו.
דוד רותם: בקשת הרביזיה להסתייגות מס' 3 לסעיף 2 לא נתקבלה.
משה גפני: אני לא מאמין למשמע אוזני.
אלעזר שטרן: אנחנו מצביעים עכשיו על בקשת הרביזיה להסתייגות מס' 4.
דוד רותם: בקשת הרביזיה להסתייגות מס' 4 לסעיף 2 לא נתקבלה.
אלעזר שטרן: אנחנו מצביעים עכשיו על בקשת הרביזיה להסתייגות מס' 5.
דוד רותם: מי בעד הרביזיה להסתייגות מס' 5?
דוד רותם: בקשת הרביזיה להסתייגות מס' 5 לסעיף 2 לא נתקבלה.
אלעזר שטרן: אנחנו מצביעים עכשיו על בקשת הרביזיה להסתייגות מס' 6.
דוד רותם: מי בעד הרביזיה להסתייגות מס' 6?
דוד רותם: בקשת הרביזיה להסתייגות מס' 6 לסעיף 2 לא נתקבלה.
אלעזר שטרן: אנחנו מצביעים עכשיו על בקשת הרביזיה להסתייגות מס' 7.
דוד רותם: מי בעד הרביזיה להסתייגות מס' 7?