GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<תמי מרוז: או להחריג את זה בחוק של החברה להשבה.
<אופיר פורת: הקריטריונים לסיוע לא נקבעים בחוק.
<אופיר פורת: זה שיקול דעת ובסופו של דבר האחריות היא על החברה וזה אמור לגבי כל תחומי הפעילות.
<אופיר פורת: אם יש לה שיקול דעת, היא קובעת שהיא נותנת לנזקקים ביותר.
שולי מועלם-רפאלי: תמי, בתוך תהליך הכנת החוק הממשלתי אתם נתתם את האימפוט הזה?
<תמי מרוז: לא.
אלעזר שטרן: אני בעמדה של חברותיי שצריך להצביע היום ולדעתי אנחנו יכולים לעשות זאת.
דוד רותם: אנחנו לא יכולים כי עוד חמש דקות נעשה הפסקה.
שולי מועלם-רפאלי: אחרי ההפסקה.
שולי מועלם-רפאלי: אתה תיצור כאן סיטואציה שאנחנו נצביע ביחד.
מרב מיכאלי: אדוני היושב ראש, תהיה הסכמה.
מרב מיכאלי: לא תהיה בעיה להגיע להסכמה.
אלעזר שטרן: ההפסקה יכולה להיות קצרה מאוד.
<דורית ואג: זאת הפסקה לארוחת צהרים ומזנון הכנסת הוא לא "טעמי".
אלעזר שטרן: גם ההפסקה הזאת יכולה להיות קצרה מאוד.
אלעזר שטרן: אם זה עומד מול זה שלא נחליט היום, היא יכולה להיות קצרה.
דוד רותם: אנחנו לא נצביע היום.
אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד משהו מטון הדברים שעלה כאן.
אלעזר שטרן: אני מכיר את היושב ראש, אני סומך עליו שהוא כן יצביע.
דוד רותם: כיוון שאתה מכיר אותו, אתה יודע שהוא לא יצביע.
<נעמה מנחמי: כיוון שהוא מכיר אותו, הוא יודע שהוא לא יודע.
אלעזר שטרן: אני חוזר להצעה שלי ואני אומר למה אני חושב שאנחנו יכולים וחייבים לעמוד בה ואני אומר את זה גם לחברה.
אלעזר שטרן: תראו, יש כאן כל מיני השערות וביטחונות שאנחנו לוקחים על עצמנו, זאת אומרת, בהנחה שכך נממש, בהנחה שכך נצליח, בהנחה שאלה הן ההוצאות, ובסוף המקום היחיד שאנחנו כאילו לא לוקחים מינימום סיכון, זה על הניצולים עצמם.
אלעזר שטרן: זאת אומרת, אנחנו הולכים למינימום ואנחנו אומרים ששם אנחנו מקווים שאנחנו נממש אולי עד ככה ולכן בואו נשאיר את הסכום הזה, ושם אולי אנחנו נוציא כך ולכן נשאיר את הסכום הזה ובסוף לניצולים אומרים שלכם נשאר רק 135 מיליון שקלים.
אלעזר שטרן: אני חושב שאנחנו מביאים הסתכלות ריאלית, לפחות בעיני, שאולי יש בה אחוז קטן מאוד של סיכון ואז מה יקרה עוד לפני שהחברה חדלת פירעון?
אלעזר שטרן: יש עוד אלף מנגנונים שיגידו שבשנה הבאה אנחנו רואים שהכסף הזה כן הולך להיות ולכן ניתן לה את הלוואת גישור או ריבית או לא משנה מה.
אלעזר שטרן: לכן אני חושב שהנתונים שהוצגו כאן הם נכונים, אבל גם אם יתממשו הנבואות הקשות ביותר – לא רוצה להגיד שחורות בהקשרים האלה – יכול להיות שניכנס לגירעון של גג 15 מיליון שקלים אבל גם זה לא.
אלעזר שטרן: אני חושב שגם החברה הגדולה וגם משרד האוצר יורידו את זה בשנה אחת.
אלעזר שטרן: א זה אנחנו לא נצליח לעשות כל עוד אנחנו הולכים כאילו אנחנו לא יכולים לקחת סיכון כדי לתת לניצולים את מה שצריך לתת להם.
אלעזר שטרן: לכן אני חושב שזה מה שצריך לעשות.
אלעזר שטרן: בהנחה שיקבלו את זה, אני בטוח שגם אתה תרצה להצביע היום.
<אורית בקר: המשרד לאזרחים ותיקים.
<אורית בקר: גם אנחנו היינו שותפים בגיבוש הצעת החוק הממשלתית וגם אנחנו העברנו בהתחלה הערות ביקורתיות הן לעניין הסכום והן לעניין האחוז והפרויקטים.
<אורית בקר: מהמגעים שניהלנו גם עם משרד המשפטים וגם עם נציגי החברה - גם אנחנו עברנו על הנתונים וכרגע הצביעו על כך ש-135 מיליון שקלים, זה הסכום בו צריך לעמוד - הדעה שלנו היא שלמרות שאפשר כמובן לבחון דרכים ולהעצים את מתן הסיוע ישירות לניצולי השואה, המספר שבחוק צריך להיות מספר שהחברה מסוגלת לעמוד בו.
<אורית בקר: אנחנו הראשונים לברך על פיקוח ועל דיווח תכוף של החברה אבל בסופו של דבר אם יהיה כתוב בהוראות החוק איזשהו מספר שהחברה לא מסוגלת לעמוד בו, אני לא בטוחה שזה מה שאנחנו רוצים.
שולי מועלם-רפאלי: במקרה כזה היא תבוא לכאן ותגיד שהיא לא יכולה לעמוד בזה.
שולי מועלם-רפאלי: אף אחד כאן הרי לא רוצה שהחברה הזאת תקרוס.
שולי מועלם-רפאלי: כאילו מתנהלת כאן איזו שמירה על החברה אבל המטרה של חברי הכנסת היא שהחברה תעשה את העבודה שלה.
שולי מועלם-רפאלי: לכולנו ברור שהשורה הראשונה היא השבת רכוש ושמירה על הזכויות של היורשים של הנספים, אבל גם בזה אל תפריזו בדבר הזה ואל תאמרו מה יקרה אילו.
שולי מועלם-רפאלי: חברים, אפשר להתנהל כאן.
שולי מועלם-רפאלי: לפחות הבכירים שבחברה הזאת, יש להם דלת פתוחה לאנשים בכירים ביותר בתוך המערכת.
שולי מועלם-רפאלי: לא היה כאן אף אחד שהתבקש לבוא לשוחח אתם או נקרא ולא בא כי הוא חושב שלא ראוי שהם יהיו.
שולי מועלם-רפאלי: בואו נשמור על האיזון הזה בין הרציונל הזה של מה יקרה אילו לבין מה שאלעזר אמר לפני רגע.
שולי מועלם-רפאלי: בואו ניקח את הסיכון הזה לטובת ניצולי השואה.
שולי מועלם-רפאלי: אף אחד לא מדבר כאן על משהו אחר.
<אורית בקר: אני לא חולקת עליך.
<נועה סרברו: אני מבקשת לומר שהסכום הזה נקבע אחרי עבודה שעשינו כאשר לקחנו גם איזשהו מרחב של סיכון וכן בחנו עד כמה אנחנו יכולים לקחת את זה רחוק.
<נועה סרברו: יכולנו לבוא לכאן עם סכום של מאה מיליון, כמו שהיה מלכתחילה, או סכום של 110 מיליון שקלים ואז גם הייתה כאן אפשרות להגדיל את הסכום.
<נועה סרברו: כרגע הסכום של 135 מיליון שקלים, לפי מה שהחברה בעצם מצהירה – ואין לנו אלא להסתמך על נתוניה כי אנחנו לא מכירים את התחום הזה יותר טוב ממנה – זה הסכום המקסימלי שהיא יכולה להעביר.
דוד רותם: אני מכריז על הפסקה של שעה.
דוד רותם: בעוד שעה נחזור לישיבה.
<ארז קמיניץ: שלום לאדוני, אני שמח להיות כאן.
<ארז קמיניץ: במהלך ההפסקה ניסינו – ואני חושב שהצלחנו – להגיע להסכמות וההסכמות הן כדלקמן.
<ארז קמיניץ: ביחס לבקשות חברי הכנסת להעלות את הסכום לסיוע, נוכח המצב העובדתי כפי שהוא כיום ואנחנו מכירים ביחס לנכסי החברה, אנחנו מציעים שבשנה הזאת, עד סוף השנה הזאת, יעברו 135 מיליון שקלים, בשנה הבאה, בשנת 2015, יעברו 150 מיליון שקלים, ובשתי השנים העוקבות – 2016 ו-2017 – יעברו 135 מיליון.
<ארז קמיניץ: יש בכך העלאה של הסכום ב-15 מיליון יחסית להצעה הממשלתית.
<ארז קמיניץ: זה מקובל עלינו ומקובל על חברי הכנסת.
<ארז קמיניץ: הצעה נוספת בהקשר זה.
<ארז קמיניץ: את סעיף 79(ב)(4) נשנה באופן שהוא יהיה קל יותר לעדכון.
<ארז קמיניץ: הסעיף היום מדבר על כך ששרת המשפטים רשאית, לאחר הליך פרוצדורלי שהיא עושה אל מול החברה, באישור ועדת הכספים, להעלות את הסכומים אם השתכנעה שיש אפשרות כזאת והחברה בעצמה לא משתכנעת בכך, היינו, יש איזושהי מחלוקת, אנחנו מציעים לתקן את הסעיף כך שיהיה פשוט יותר והוא יאפשר לשרת המשפטים, באישור ועדת החוקה, להעלות את הסכום ללא כל הפרוצדורה הכתובה שהיא ממילא כנראה תיעשה אבל לא כחשיבה סטטוטורית.
<קריאה: בהתייעצות עם משרד האוצר.
<ארז קמיניץ: בסדר.
<ארז קמיניץ: בהתייעצות עם משרד האוצר.
<ארז קמיניץ: זה ממילא בכל מקרה ייעשה.
<ארז קמיניץ: נושא נוסף שהטריד את חברי הכנסת הוא שאלת אחוז התשלום הישיר לניצולים.
<ארז קמיניץ: לאחר דיון הסכמנו להעלות את האחוז ל-75 אחוזים.
<ארז קמיניץ: היום הוא נמצא על לפחות חמישים אחוזים ואני מבין שבפועל זה 52 אחוזים בערך או 53 אחוזים.
<ארז קמיניץ: אנחנו מסכימים שזה יעלה ל-75 אחוזים.
<נעמה מנחמי: כאשר המטרה היא?
<ארז קמיניץ: המטרה היא שרוב הכסף יעבור באופן ישיר ו-25 אחוזים מהכספים המיועדים לסיוע יעברו לפרויקטים מסוימים שחלקם פורטו על ידי המנכ"ל ולפי החלטת הדירקטוריון, פרויקטים שחשוב להמשיך בהם.
שולי מועלם-רפאלי: לגבי הפירוק.
מרב מיכאלי: אנחנו יודעות מה הפרויקטים בהם מדובר היום אבל איך אנחנו מוודאות שבאמת לא יהיה שינוי במטרות של הכסף הזה?
מרב מיכאלי: בסך הכול הסכום שמוקצה למטרות האלה הוגדל על ידי האחוז הזה באופן ניכר, מ-21 מיליון שקלים בתקציב האחרון ל-34 מיליון שקלים לפי התחשיב החדש.
<נעמה מנחמי: יותר.
<נעמה מנחמי: 35 מיליון.
מרב מיכאלי: זה תלוי באיזו שנה.
<נעמה מנחמי: 34 מיליון.
<ישראל פלג: הדירקטוריון של החברה מוסמך על פי החוק לקבוע את הסיוע.
<ישראל פלג: אני לא יכול לדבר בשם הדירקטוריון.
<ישראל פלג: אני חושב שהחוק אפשר לחברה, באמצעות הדירקטוריון, לקבוע את סדרי העדיפויות.
<ישראל פלג: סדרי העדיפויות כפי שהם היום קבעו סדרת פרויקטים וסיוע לארגונים שונים.
<ישראל פלג: הסיוע למרכז הארגונים הוא כרגע בסכום של כאר
<ישראל פלג: בעה מיליון שקלים וכל יתר הסיוע הוא סיוע לפרויקטים שקשורים בטיפול בעזרה נפשית מ"עמך", ער"ן, ביטוח רפואי ושיפוץ בתים.
אלעזר שטרן: מרב, אני לא מציע.
מרב מיכאלי: אני רק רוצה לדעת על מה זה.
דוד רותם: ישראל, אנחנו לא ניקח סמכויות מהדירקטוריון.
דוד רותם: מה ששייך לדירקטוריון, יישאר בדירקטוריון.
שולי מועלם-רפאלי: לגבי הפירוק וגם לגבי הסעיף של תלושי המזון שאמרנו שזה יינתן לבחירה של הניצולים.
<ארז קמיניץ: על תלושי מזון יסביר מנכ"ל החברה.
<ארז קמיניץ: אני לא ראיתי כאן סעיף שעוסק באופן פוזיטיבי בתלושי המזון.
<ארז קמיניץ: זאת אומרת, אין חיוב שיהיו תלושי מזון אבל תכף מנכ"ל החברה יסביר.
<ארז קמיניץ: ביחס לפירוק.
<ארז קמיניץ: חברת הכנסת מיכאלי הציעה שסמכות הרשות ליועץ המשפטי לממשלה לפעול לפירוק החברה תהפוך בעצם לעניין שבחובה ואנחנו מסכימים לעשות את השינוי הזה.
<ארז קמיניץ: זה מצריך שינוי בסעיף 62)(ב) לחוק.
<ארז קמיניץ: צריך לעשות כאן תיקונים באופן שהיועץ המשפטי לממשלה יפעל לפירוק החברה ולא רשאי.
<ארז קמיניץ: יש כאן גם אפשרויות לממשלה לפעול לפירוק וזה יישאר בשיקול דעת אבל ביחס ליועץ המשפטי, יהיה כתוב שהוא יפעל אם החברה לא פעלה לפירוק.
<ישראל פלג: "תו מכל הלב" מהווה אחת מגולות הכותרת של עבודת החברה בסיוע לניצולים, כך אליבא החברה.
<ישראל פלג: אני באופן אישי כך מאמין למרות שאני באתי לדבר מוכן.
<ישראל פלג: ההסדרים שהיו עם רשת אחת – מגה – במהלך כהונתי הורחבו, כלומר שולשו, ויש יותר נקודות מכירה לשופרסל מאשר ל-מגה ושתי הרשתות האלה בסיוע של שתי עמותות בעיני עושים עבודת קודש בסיוע לניצולי שואה נזקקים באותם תווי מזון.
<ישראל פלג: אני קטונתי, אני פעלתי על פי החלטות הדירקטוריון על פי הקיים ומכיוון שהיה צריך להגדיל את הנגישות, פעלתי להגדלת הנגישות.
<ישראל פלג: יגידו לו להפסיק להגדיל את הנגישות, אני אפסיק להגדיל אותה.
אלעזר שטרן: לא אומרים את זה.
שולי מועלם-רפאלי: זה לא מה שאמרנו.
אלעזר שטרן: מה שהיא אומרת – ותגידו לנו אם זה מורכב לכם – לתת את האפשרות לבחור.
<ישראל פלג: אנחנו התחייבנו בפני שתי הרשתות והעמותות.
<ישראל פלג: אני חושב שהמינימום שמתחייב שנתחיל את זה בשנה הבאה.
אלעזר שטרן: אני מקבל את זה.
<אופיר פורת: זה גם כרוך בחוזים מול העמותות.
שולי מועלם-רפאלי: הבנו שהעסק הוא לא מהיום להיום.
שולי מועלם-רפאלי: ישראל, אתה אומר שבשנה הבאה זה מפסיק?
שולי מועלם-רפאלי: זאת אומרת, זה או הכול או כלום?
<ישראל פלג: אני בכלל לא אומר.
<ישראל פלג: אני רק משיב על שאלות.
<ישראל פלג: הבעתי את עמדתי בהערה שעכשיו אני מביע את דעתי.
<ישראל פלג: אני אומר שארגונית, כלכלית וחוקית במובן של קיום הסכמים, זה על גבול הבלתי אפשרי לעשות את זה השנה.
שולי מועלם-רפאלי: ב-1 בינואר.
<ישראל פלג: תחליט הוועדה, יחליט הדירקטוריון מה הוא עושה.
<ישראל פלג: תארו לכם שהדירקטוריון מחליט שזה לא רק בעיני גולת הכותרת אלא גם בעיניו זאת גולת הכותרת.
<ישראל פלג: מה תגידו אז?
שולי מועלם-רפאלי: דווקא בעניין הזה, בניגוד לעמדתי שנאמרה קודם שאנחנו לא נכנסים לקרביים של הדירקטוריון, בעניין הזה אני חושבת שהאמירה שלנו הייתה מאוד מאוד ברורה, שבעניין הזה אנחנו מבקשים שתינתן זכות בחירה לניצולים להשתמש או לא להשתמש בדבר הזה.
דוד רותם: אבל הדירקטוריון יחליט.
<ישראל פלג: רק אל תגידו לי להגיד.
<ארז קמיניץ: בוודאי תבוא פנייה מוועדת החוקה, הפרוטוקול בוודאי הוא פומבי ובוודאי המנכ"ל יעביר את האמירה הזאת לדירקטוריון והדירקטוריון ידע שהכנסת מבקשת להשאיר את התלושים החל משנה הבאה לבחירתו של ניצול השואה.
<ארז קמיניץ: זה בסדר.
<ארז קמיניץ: השאלה אם אתם רוצים ללכת עוד שלב וגם להכניס את זה לסעיף חקיקתי מחייב.
אלעזר שטרן: נשמע את יושב ראש הדירקטוריון.
<מיכה חריש: אדוני היושב ראש, כבר אמרתי קודם שמבחינת הדירקטוריון בצד הכספי הוא ניטרלי לגבי ההצעה הזאת.
<מיכה חריש: אנחנו ניקח בחשבון את הרצון כאן להגדיל את צד המזומנים.
<מיכה חריש: אני מציע ואני מבקש לעשות עם הנהלת החברה זה לבדוק מה זה אומר מבחינת שינוי הדברים ובמה אנחנו עלולים לפגוע קונקרטית אם יהיה צורך, אני מקבל את ההתערבות שלכם בעניין הזה.
<מיכה חריש: זה מקובל עלי.
<מיכה חריש: על פי הבחינה של העניין, אם נראה שאנחנו פוגעים בדברים מאוד משמעותיים, אנחנו נחזור עם זה לכאן.
דוד רותם: למה מקובל עליך שמתערבים לך בדירקטוריון?
<מיכה חריש: כי אני במקומם הייתי מתערב, אם הייתי חבר כנסת.
<מיכה חריש: סיבה מאוד סובייקטיבית.
אלעזר שטרן: אני לא רוצה להגיד לך שגם את מה שאתה לא רוצה שיתערבו, קבעו חברי כנסת אבל הם היו יותר טובים.
שולי מועלם-רפאלי: אם סיכמנו, אנחנו מבינים שהשנה זה ימשיך עד סוף השנה.
מרב מיכאלי: השנה, זה 2014.
שולי מועלם-רפאלי: כמובן.
שולי מועלם-רפאלי: יש עניינים של חוזים.
שולי מועלם-רפאלי: בסדר, זה מקובל.
שולי מועלם-רפאלי: לגבי שנה הבאה, אנחנו מבקשים שזה יהיה לבחירה של הניצולים.
מרב מיכאלי: מיכל אומרת דבר הגיוני.
מרב מיכאלי: קודם כל, עד מתי החוזה?
מרב מיכאלי: האם במקרה הוא עד סוף 2014?
<ישראל פלג: עד ינואר 2015, כי אנחנו תמיד עושים הסכמים שמושכים אותם חודש נוסף כי לא תמיד מספיקים להגיע להסכמים בחודש.
<ישראל פלג: אם נודיע מספיק זמן מראש, אני מניח שאפשר לעשות את זה.
מרב מיכאלי: אם אנחנו ממילא נותנות זכות בחירה לניצולות ולניצולים לבחור, בהנחה שחלק מהם יבחרו לממש, אפשר את אלה שלא ירצו השנה, שזה יתפוס לשנה הבאה.
<ארז קמיניץ: בטח הבטיחו מסה מסוימת של שימוש.
<אופיר פורת: לא בטוח שהעמותות או הגורמים שאנחנו עובדים אתם יסכימו לתת את ההנחות האלה שנותנים אותן היום רק לגבי חלק מהניצולים.
<ישראל פלג: העמותות משווקות את הכרטיסים אבל מי שנתן את ההנחות, אלה הרשתות.
<ישראל פלג: הרשתות נותנות לנו 17 אחוזי הנחה מלמעלה ושבעה אחוזים ברשתות היותר יקרות.
מרב מיכאלי: בעוונותיי אני לא כל כך קונה ברשתות ומסתבר ש-17 אחוזי הנחה סטנדרטית ויש מקומות בהם ארגוני עובדים שונים מקבלים הנחה גדולה יותר.
מרב מיכאלי: לא חשוב.
<קריאה: בחיל האוויר למשל מקבלים עשרים אחוזים.
<דורית ואג: תנסי להיכנס לחיל האוויר.
<ישראל פלג: אנחנו לא בחבר.
מרב מיכאלי: חברים, בסדר גמור.
מרב מיכאלי: מתחילת 2015.
שולי מועלם-רפאלי: איך עושים את זה שזה יהיה מתחילת 2015?
<נועה סרברו: אתם רוצים לעגן את זה בחקיקה?
<נועה סרברו: כרגע החקיקה לא מתייחסת לתלושי המזון.
מרב מיכאלי: זה מה שהתחלתם להסביר.
מרב מיכאלי: החלק הראשון היה ממתי.
<ארז קמיניץ: האם להכניס את זה בחקיקה?
<ארז קמיניץ: אפשר לייצר סעיף אבל זה כבר חורג לגבולות שיקול הדעת של החברה.
דוד רותם: זה באמת להיכנס לקרביים של הדירקטוריון.
<ארז קמיניץ: שמענו את יושב ראש הדירקטוריון שאומר שהפנייה הזאת של הכנסת לא נופלת על אוזניים ערלות.
<ארז קמיניץ: אני מניח שהם יעשו פעולה בעניין הזה, ואם לא, לא אלמן ישראל.
<נעמה מנחמי: כשהם לא יעשו את זה, זה כבר יהיה בפברואר 2015 ויהיה להם חוזה עד סוף שת 2015 ואז לא נוכל לעשות הרבה.
<ישראל פלג: אנחנו מודים על האמון.
מרב מיכאלי: ארז, מה המנגנון שאנחנו יכולים למנוע את זה?
<ארז קמיניץ: אני מבקש, אם זה אפשרי, מיושב ראש הדירקטוריון, שלושה חודשים לפני סיום השנה לקבל החלטה בעניין הזה ולהודיע לכנסת.
<ארז קמיניץ: בשלושת החודשים האלה אם ההחלטה של הדירקטוריון תהיה להמשיך עם תלושי המזון כעניין שבחובה, אני מניח שחברי הכנסת ידעו כיצד לטפל בעניין הזה על מנת שבשנת 2016 נגיע לתוצאה שחברי הכנסת ירצו.
<ארז קמיניץ: האם זה מקובל עליכם שתקבלו את ההחלטה זמן סביר מראש בשאלת תלושי המזון, לפני סוף שנת 2014?
<ישראל פלג: כמובן.
<ישראל פלג: אין שאלה.
מרב מיכאלי: אמנם ההסכמים עם הרשתות הם רק מהתחלת 2015, אבל מה עם אחוזי ההקצאה הישירים לחשבונות?
<ישראל פלג: 27 מיליון – את אמרת 26 מיליון, אבל לא חשוב ולא נעמוד כאן עכשיו על קוצו של יוד – זה סכום כסף שצריך להתכנס לתוך ה-135 מיליון.
<ישראל פלג: ככל שניתן נשחק בתוך הסכום הזה.
<ארז קמיניץ: כמה ניתן להעלות היום?
<ארז קמיניץ: זאת שאלה שלא דיברנו עליה.
<ישראל פלג: זאת שאלה שלא הכנתי את התשובה.
<ארז קמיניץ: אנחנו בעצם מדברים על העלאת כמות האחוזים לתשלום ישיר.
<ארז קמיניץ: כמה אפשר להעלות באחוזים תשלום ישיר עד סוף השנה הזאת?
<ארז קמיניץ: אתם יודעים לתת את המספר פחות או יותר?
<נעמה מנחמי: אם אנחנו עולים מ-130 ל-135, אנחנו עולים ב-35 אחוזים על הכול.
<נעמה מנחמי: זאת אומרת שלפחות אפשר להעלות מחמישים ל-85.
<נעמה מנחמי: ה-35 ביחס למה שקורה היום.
<אמיר שוורץ: לפי התחשיב שעשינו עכשיו, אם אנחנו לוקחים את ההעברה לחשבונות, אנחנו נגיע לסדר גודל של כ-61 אחוזים בשנה הזאת לפי ההגדלה של הסכום ל-135 מיליון.
<אמיר שוורץ: כמובן שברגע שנבטל או נחליף את ה"תו מכל הלב", הפרויקט של כרטיסי המזון, הסכום האחוזי יתחיל לגדול.
<אמיר שוורץ: עוד הערה.
<אמיר שוורץ: אם חברי הכנסת משאירים את זה לבחירה של הניצול, אפשר לראות בזה גם חלק מהסכום שעובר כסיוע ישיר.
מרב מיכאלי: כן, אבל זה לא יכול להתחיל השנה.
מרב מיכאלי: אנחנו מדברות על מה יתחיל השנה, על מה שאפשר להתחיל השנה.
<אמיר שוורץ: אין בעיה.
<אמיר שוורץ: השנה ממשיכים כרגיל ונגיע ל-60-61 אחוזים.
אלעזר שטרן: אתה אומר שמה שיעבור בהסכמה יהיה חלק מה-75 אחוזים.
<אמיר שוורץ: כן.
מרב מיכאלי: אנחנו אומרות שההסכמים נשענים על תקציב של מאה מיליון שקלים.
מרב מיכאלי: את התוספת של ה-35 מיליון שקלים שהוסכם עליה, את זה אפשר להוסיף ישירות לחשבונות.
מרב מיכאלי: אני לא יודעת כמה זה יוצא שזה מעלה.
<ישראל פלג: לא.
<ישראל פלג: הדירקטוריון הלך עקב בצד אגודל לגבי כל אחד מהפרויקטים ובאופן מובהק ומיוחד על פרויקט הטיפול בשיניים.
<ישראל פלג: הקצינו רק ארבעה מיליון כשאנחנו יודעים שזה יהיה לא פחות מעשרה מיליון בשנה הבאה כי כבר ידענו שנגיע ל-135 מיליון שקלים לפי השיחות שהיו לנו עם משרד האוצר.
<נעמה מנחמי: מה זאת אומרת שנה הבאה, 2014 או 2015?
<ישראל פלג: 2015.
<ישראל פלג: אין לנו עכשיו את הכסף.
<ישראל פלג: אי אפשר גם להחליט שנותנים את הכסף וגם להגיד שניתן אותו עכשיו.
<ישראל פלג: אין לנו אותו עכשיו.
<ישראל פלג: אנחנו מקווים שנוכל לממש את הנכסים, ואני חוזר ואומר שבתנאי המימוש יש שני מרכיבים.
<ארז קמיניץ: בתוך ה-135 מיליון, בהנחה שהעברת את ה-135 מיליון או פחות מזה, אנחנו מדברים באחוזים, כמה מתוך הכספים האלה אפשר באחוזים להעביר השנה?
<ישראל פלג: כרגע שישים אחוזים.
<ארז קמיניץ: אתה אומר שלא בטוח שתגיע ל-135 מיליון ולכן אתה לא יכול להעלות את האחוזים.
מרב מיכאלי: אנחנו אומרים בהנחה שתגיע ל-135 מיליון.
<ארז קמיניץ: אם אתה מגיע ל-135 מיליון, כמה זה באחוזים?
<ישראל פלג: כרגע אנחנו מדברים על כשישים אחוזים.
דוד רותם: מקובל על חברי הכנסת?
דוד רותם: אני רוצה לדעת אם אני יכול להצביע.
אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד שני משפטים.
אלעזר שטרן: דבר ראשון אני רוצה להגיד שאני חושב שבסך הכול נעשתה כאן עבודה חשובה ואני אומר את זה גם לחברה.
אלעזר שטרן: אני חושב שהגענו להסכמות שמכבדות את כולם.
אלעזר שטרן: אני מבקש שיירשם לפרוטוקול – למרות שאני בעד ואני מבין שגם במה שאנחנו אומרים כאן – לא נכנסנו לתוך הפרויקטים ולא ניכנס אליהם כי לשם כך לחברה יש דירקטוריון.
אלעזר שטרן: אני לא רוצה להציע הצעה מעשית אלא אני רוצה לומר שאנחנו הבענו יחד כולנו קודם תקווה שחלק מהמקורות הכספיים יהיו גם כתוצאה מירידה בתקורות.
דוד רותם: על זה הדירקטוריון יחליט.
אלעזר שטרן: הכול אתה והדירקטוריון.
דוד רותם: אפשר להצביע לפי מה שאמר ארז קמיניץ?
<נעמה מנחמי: בעצם הצעת התקציב היום של החברה מדברת על 53 אחוזים.
<נעמה מנחמי: בסופו של דבר אנחנו מדברים על עלייה של שבעה אחוזים.
<ארז קמיניץ: רק עד סוף השנה.
דוד רותם: רבותיי, מי בעד ההצעה של ארז קמיניץ?
<נעמה מנחמי: לא ברורה ההצעה.
<נעמה מנחמי: אי אפשר להצביע עליה.
<נעמה מנחמי: לי לא ברורה ההצעה.
<נעמה מנחמי: אני מציעה שנפרוט אותה סעיף סעיף.
<ארז קמיניץ: אני אתן סיכום כולל.
<ארז קמיניץ: ביחס לתשלום שיירות לניצולים, הסעיף שעוסק בזה, אנחנו אומרים שרק עד סוף 2014 המינימום יעלה כך שבמקום חמישים אחוזים הוא יעלה לשישים אחוזים והחל משנת 2015 ואילך יעלה ל-75 אחוזים.
<ארז קמיניץ: זה ביחס לתשלום ישיר.
<ארז קמיניץ: ביחס לכספים שיועברו לסיוע.
<ארז קמיניץ: עד סוף שנת 2014, 135 מיליון, בשנת 2015 – 150 מיליון, בשנת 2016 ו-2017 – 135 מיליון.
מרב מיכאלי: לפחות.
<ארז קמיניץ: לפחות.
<ארז קמיניץ: הסעיף העוסק באפשרות שרת המשפטים להעלות את הסכום יפושט באופן שהשרה תוכל להעלות את הסכום, אם תמצא לנכון, באישור ועדת החוקה.
<ארז קמיניץ: זה סעיף 79(ב)(4).
<ארז קמיניץ: לבקשת חברת הכנסת מיכאלי, סעיף 62(ב) לחוק ישונה כך שהיועץ המשפטי לממשלה, הנוסח האומר רשאי יהפוך ל-יגיש.
<נעמה מנחמי: תתייחס עת נגיע לסעיף.
מרב מיכאלי: לסעיף 34(ב)(1).
מרב מיכאלי: אנחנו חושבות שצריך להגביל את זה ב-14 ימים.
מרב מיכאלי: דוח מפורט לוועדת החוקה ולוועדת הכספים תוך 14 ימים.
<נעמה מנחמי: אולי אפשר להגביל את זה במקום בתוך 14 ימים, עד מתי לפני תחילת שנה.
<נעמה מנחמי: כלומר, עד חודשיים לפני תחילת שנה.
דוד רותם: אני רק מקווה שאת לא קובעת לוועדת חוקה תוך כמה זמן היא תתכנס.
<נעמה מנחמי: היא לא קובעת.
מרב מיכאלי: רק אם תבקש ממני.
דוד רותם: אני לא אבקש ממך.
מרב מיכאלי: בקיצור, שיהיה שם איזשהו מנגנון כי כרגע זה לגמרי פתוח.
<נעמה מנחמי: כלומר, עד מתי אתם מודיעים לוועדה כדי שזה לא יהיה רטרואקטיבי אלא לעתיד.
<ארז קמיניץ: עד מתי ביקשתם?
<נעמה מנחמי: היא ביקשה 14 ימים מיום ההחלטה, אבל אני אומרת שצריך לוודא שההחלטה ניתנת מספיק זמן כדי שעוד אפשר יהיה לשנות אותה.
<נעמה מנחמי: המטרה היא לא שהם יודיעו תוך 14 ימים אלא שהם יודיעו עד תאריך מסוים.
<ישראל פלג: האם הוועדה מודעת לכך שלא רק שאנחנו מילאנו את החובות שלנו כלפי 2012 אלא שב-2013 גם גלשנו מעבר למה שיכולנו?
<נעמה מנחמי: נתתם 101 מיליון שקלים ב-2013 והשלמתם עד סוף 2013 את הכסף שהייתם צריכים לתת ב-2012.
דוד רותם: שעמדתם בהתחייבויות.
<ישראל פלג: לפי תכנית העבודה, בסוף דצמבר.
<אמיר שוורץ: נעמה, את לא יכולה להגיד את זה.
דוד רותם: היא יכולה להגיד מה שהיא רוצה.
<נעמה מנחמי: עובדתית זה נכון.
<נעמה מנחמי: ב-2013 השלמתם את התקציב של 2012.
<אמיר שוורץ: לא.
<אמיר שוורץ: את לא יכולה להגיד שבסוף 2013 השלמנו את 2012.
<נעמה מנחמי: ביוני זה עדיין לא קרה.
<אמיר שוורץ: כל הפעולות שהתחלנו לעשות באותה ישיבה שעשינו, זה היה גם על חשבון 2012 אבל זה לא שב-2013 ראינו שלא עמדנו והחזרנו בעד שנת 2012.
<אמיר שוורץ: זה לא נכון.
<ישראל פלג: החברה לא תדע את זה עד שלהי אותה שנה.
<ישראל פלג: תמיד בסוף שנה, בדצמבר, יודעים.
<נעמה מנחמי: אבל אז זה עלול להיות רטרואקטיבי.
<נעמה מנחמי: זה צריך להיות עד איקס ימים לפני תחילת שנה.
<נעמה מנחמי: זה חייב להיות לפני סוף שנה.
<אמיר שוורץ: איך את יכולה לסגור תקציב כשאת לא מגיעה לסוף השנה?
<ישראל פלג: יכול להיות שבוועדה הזאת יש יכולות ניהול שלא מוכרות לנו.
<ארז קמיניץ: הם רוצים שיהיה מועד קבוע.
<אמיר שוורץ: לניצול תקציב.
<אמיר שוורץ: דצמבר, סוף של כל שנה.
<ארז קמיניץ: אז תוכל להעביר גם את האמירה עמדתי או לא עמדתי?
<אמיר שוורץ: אני מקווה מאוד.
<אמיר שוורץ: איזו שאלה?
<ארז קמיניץ: התאריך הוא 31 בדצמבר?
<אמיר שוורץ: אולי יומיים-שלושה קודם.
דוד רותם: זה צריך להיות עשרה ימים קודם.
<ארז קמיניץ: בסדר גמור.
<ארז קמיניץ: עשרה ימים לפני סוף שנה.
<אמיר שוורץ: יש גם התחייבויות עתידיות.
<ארז קמיניץ: אתה תדע את מצבך.
<נעמה מנחמי: לפחות עשרה ימים לפני 31 בדצמבר.
דוד רותם: מה עוד יש לך עוד לקרוא?
<נעמה מנחמי: יש לנו עוד חוק שלם לקרוא.
<נעמה מנחמי: אנחנו עכשיו ב-(ב)(3).
<נעמה מנחמי: לא קראנו אותו ואולי נקרא אותו.
<נועה סרברו: את סעיף 34(ב1) ו-(ב2) קראנו.
<נעמה מנחמי: הסכמנו על השינויים.
שולי מועלם-רפאלי: לפני שהוא הולך, אפשר להצביע על ההסכמות?
<נעמה מנחמי: אפשר להצביע על (ב1) ועל (ב2).
<נעמה מנחמי: על 64(ב), (ב1) ו-(ב2).
<אופיר פורת: גם על 31, ועדת ערר.
<אופיר פורת: מה שסוכם, סוכם.
<נעמה מנחמי: 31 כבר הוצבע.
דוד רותם: כל הסעיפים עד 34(ב1) ו-(ב2) - מי בעד?
דוד רותם: הסעיפים אושרו לקריאה שנייה ושלישית.
<נעמה מנחמי: (ב3) בטרם קבלת החלטת החברה על הסכום שיוקצה ועל אופן הקצאת הכספים כאמור בסעיף קטן (ב1), בכל שנה ולא יאוחר מ-21 ימים לפני קבלת ההחלטה כאמור, תפנה החברה למשרד הרווחה והשירותים החברתיים ולמשרד לאזרחים ותיקים לשם קבלת עמדתם המשותפת בעניין.
<נעמה מנחמי: המשרדים כאמור יהיו רשאים להעביר לחברה את עמדתם המשותפת עד מועד קבלת החלטת החברה.
<נעמה מנחמי: לדיון כתבתי שאם רוצים שוועדת החוקה וועדת הספים יקבלו עדכון.
<נעמה מנחמי: כרגע זה מופיע רק במקרה שהיא לא עומדת ביעדי התקציב וכאן מדובר על אופן הקצאת התקציב, בעצם ליידע את הוועדה.
<תמי מרוז: אני חושבת שרק במקרה שלא נראה לנו לעין שלא תהיה הסכמה.
<תמי מרוז: לדעתי כך זה בסדר.
<נעמה מנחמי: המשרדים יודעים להגיע להסכמות ביניהם.
<נעמה מנחמי: אנחנו עושים את זה גם בתחומים אחרים.
<נעמה מנחמי: בתום שנתיים מיום הקמת החברה, תהיה החברה רשאית לעשות שימוש בנכסים שהועברו אליה למטרת הנצחה, ובלבד שהחברה תיתן עדיפות לשימוש בנכסים למטרת סיוע.
<נעמה מנחמי: הסכום המיועד למטרת הנצחה כאמור בסעיף קטן זה לא יעלה על ארבעה אחוזים מהסכום שהקצתה החברה באותה שנה לכלל מטרות הסיוע.
<נעמה מנחמי: את פסקה (ה) אנחנו מציעים למחוק.
<נעמה מנחמי: בסעיף 35, סעיף קטן (ב), מבקשים להוסיף "וניירות ערך" ולעומת זאת להוריד את סעיף קטן (ג)(3), נכס שהוא נייר ערך.
<נעמה מנחמי: המטרה היא לאפשר מימוש קל יותר גם לנכסים שהם ניירות ערך מאחר שההנחה היא שהערך הסנטימנטלי של נכס כזה ליורשיו של נספה השואה הוא קטן יותר לעומת לדוגמה נכס נדל"ן שהוא קנה.
<נעמה מנחמי: אם אין הערות, אני ממשיכה לסעיף 37.
<נעמה מנחמי: 37.
<נעמה מנחמי: מימוש נכסים הועבר נכס לחברה, חלפה תקופת עיכוב המימוש לגביו, ובנסיבות העניין ולפי המידע המצוי ברשות החברה, לאחר שביצעה את כל הפעולות הנדרשות לפי חוק זה לשם איתור יורשים או בעלי זכויות אחרים באותו כנס, אין לחברה יסוד סביר להניח כי יאותרו יורשים או בעלי זכויות כאמור, רשאית החברה לממש את הנכס והיא רשאית לעשות שימוש בתמורה שהתקבלה ממכירתו, לשם מימוש מטרותיה וביצוע תפקידיה לפי הוראות חוק זה.
<נעמה מנחמי: כאן יש חידוד לגבי מתי החברה יכולה לממש נכסים והכוונה היא להקל עם החברה ולאפשר לה עשות את זה אם המידע שמצוי בידיה לא צופה השבה בעוד שקודם לכן הייתה שאלה אם היא צופה שיהיו בקשות השבה, מה שכמובן קשה לה מאוד לצפות אם יש מישהו שמתכוון להגיש בקשת השבה לגבי אותו כנס.
<נעמה מנחמי: סעיף (א1) הוא כולו סעיף חדש ואני אקרא את כולו.
<נעמה מנחמי: (א1) החברה ראית לממש נכס ולעשות שימוש בתמורה שהתקבלה ממכירתו לשם מימוש מטרותיה וביצוע תפקידיה לפי הוראות חוק זה אף אם לא מתקיימות לגביו הוראות סעיף קטן (א), בכל אחד מאלה: מתקיימים כל אלה: המידע הקיים בידי החברה על בעל הנכס כולל, לכל היותר, את שם בעל הנכס ואת שם היישוב והמדינה שבהם היה מקום מגוריו או מקום שהותו האחרון.
<נעמה מנחמי: בטרם העברת הנכס לחברה הוחזק הנכס בידי האפוטרופוס הכללי, הקרן הקיימת לישראל או חברת הימנותא בע"מ, והוא הועבר לחברה בהתאם להוראות חוק זה לאחר שאותו מחזיק מצא כי הנכס הוא נכס של נספה השואה.
<נעמה מנחמי: חקירה שביצעה החברה בניסיון לאתר מידע נוסף על האמור בסעיף קטן (א) על בעל הנכס לא העלתה מידע שמאפשר זיהוי של בעל הנכס לצורך איתור יורשיו, ובלבד שלגבי נכס שהוא מקרקעין כללה החקירה כאמור את כל אלה: פנייה לאגף רישום והסדר מקרקעין במשרד המשפטים, לצורך איתור מסמכים שיש בהם כדי להוסיף על המידע הקיים בידי החברה לגבי בעל הנכס.
<נעמה מנחמי: פנייה לרשות המקומית שבתחומיה נמצא הנכס ולרשות המסים, לשם בדיקה אם שולמו בשל הנכס מסים או תשלומים אחרים על ידי בעל הנכס או מי מטעמו שאינו האפוטרופוס הכללי, הקרן הקיימת לישראל או חברת הימנותא בע"מ.
<נעמה מנחמי: בדיקות נוספות הנדרשות, לדעת החברה, לצורך זיהוי בעל הנכס לשם איתור יורשיו.
<אופיר פורת: לגבי הסעיף הזה.
<אופיר פורת: הכוונה הייתה ש-(א) זה המידע הבסיסי הקיים אצל החברה לפני החקירה שלה ו-(ג) מוסיף את החקירה של החברה וגם אחרי החקירה אין מידע שמאפשר זיהוי בעל הנכס.
<נעמה מנחמי: לכן הוספנו ב-(ג) חקירה שביצעה החברה בניסיון לאתר מידע נוסף על האמור בסעיף קטן (א).