GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מיכל ברק: כמובן שברגע שמישהו שם לב שיש איזושהי חריגה או איזושהי התנהגות שצריכה לקבל התייחסות, אז הוא מופנה ביוזמת כל אחד – ביזמת הסוהר, העובד הסוציאלי, החובש שנמצא שם כל יום, או כל גורם אחר שנמצא.
<מיכל ברק: הוא מופנה לפסיכיאטר להתייחסות.
עדי קול: אני רוצה לשאול שאלה שקשורה רק בקושי.
עדי קול: הגיעה אלי פנייה לוועדה לפניות הציבור בנושא הטיפול הנפשי של העובדים הסוציאליים בשב"ס.
עדי קול: הטענה הייתה – ושוב, אני לא התייחסתי אליה לעומק בגלל שאני לא בטוחה שזה ראוי, אבל אני חושבת שהח"כים מדברים על עובדת סוציאלית אחת.
עדי קול: הם אמרו שהטיפול המלווה של עובדים סוציאליים נעצר ומתעכב בגלל שיש מיעוט עובדים סוציאליים, שהן ברובן נשים, והן הרבה פעמים בחופשות לידה.
עדי קול: לכן אמרו שלפעמים מחכים שלושה חודשים לטיפול, לפעמים יש מישהי שהתחילה ואז עוזבת, ואז אין רצף.
עדי קול: השאלה היא אם יש פה אחת, מה עושים כשהיא יוצאת לחופשת לידה?
<מיכל ברק: ההפרדה לא נשארת בלי עובדת סוציאלית.
עדי קול: ורצף טיפולי?
<מיכל ברק: מה זאת אומרת?
עדי קול: זאת אומרת שטיפול נפשי, בדרך כלל מקובל שהוא נעשה עם מישהו אחד לאורך זמן.
דוד רותם: מה את רוצה, שאנחנו נקבל נשים ונתנה איתן שהן לא יכנסו להריון?
עדי קול: לא, שוב, השאלה היא מי מחליף?
<מיכל ברק: אם יש מישהי שנעדרת, אז אנחנו נוקטים בצעדי סיפוח או החלפה של העובדת לאותו פרק זמן שהיא נעדרת.
<מיכל ברק: היא לא תבוא בחופשת לידה, ואנחנו לא נשים אחת לגיבוי על כל אחת מראש, כי אולי היא תצא.
<מיכל ברק: אגב, כולן בגילאים צעירים מאוד, והן יוצאות לחופשות לידה.
עדי קול: אני יודעת, זה מה שהם אמרו.
עדי קול: לכן לא התייחסתי לבעיה הזאת, כי אמרתי שזו בעיה – אבל אמרו - - -
<מיכל ברק: וזה לא נכון שהוא מחכה שלושה חודשים.
דוד רותם: אני מציע שתגישי בקשה לדיון דחוף בוועדה - - -
עדי קול: בוועדה לקידום מעמד האישה.
עדי קול: אמרתי שזה חלק מהחיים, אבל עדיין, שתדעו שאסירים פנו אלי שהטיפול שלהם נפסק ומתעכב בגלל יציאה לחופשות לידה של העובדת הסוציאלית.
<איתן גולן: הנייר סובל הכול.
<מיכל ברק: הן יוצאות לחופשת לידה, והרבה מהן.
אברהם מיכאלי: צהרים טובים, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החוקה, חוק ומשפט.
אברהם מיכאלי: היום 25 בפברואר 2014, כ"ה באדר א' התשע"ד.
אברהם מיכאלי: הנושא בסדר היום הוא הצעה לסדר לדיון מהיר בליקויים חמורים במערכת דיווח נפגעי עבירה (מנ"ע) שגורמים נזק ומפח נפש למשפחות נפגעי עבירה.
אברהם מיכאלי: ההצעה לסדר היא שלי ושל מספר חברי כנסת, שלא רשומים בשם אבל הם הצטרפו אליי.
עדי קול: אני מצטרפת.
אברהם מיכאלי: אני מברך את חברתי חברת הכנסת עדי קול שנמצאת אתנו בישיבה ואני מברך את כל האורחים שהגיעו כדי שנדון בסוגיה הכאובה הזאת.
אברהם מיכאלי: הרקע להצעה לסדר בדיון מהיר – אני מבין שהוותיקים שמגיעים לוועדות הכנסת מבינים מה זה דיון מהיר.
אברהם מיכאלי: דיון מהיר זה החרגה של דיון במליאה וישר מביאים לוועדה נושא שהוא חשוב וכאוב – הרקע לזה הוא פנייה של משפחות.
אברהם מיכאלי: לצערנו ולצערם הם נפגעי עבירות שחוו את העבירה הטראומטית שלהם, חלק מקרים קלים יותר ולצערם של אלה שחוו את המקרים היותר קשים, זה נרצחים ונרצחות.
אברהם מיכאלי: הם התלוננו על כך שהמערכת, שאמורה לתת להם שירות ומידע שוטף על התפתחויות בעניינים שקשורים בעבירה שבוצעה בקרוב משפחה שלהם, המערכת לא מתפקדת כמו שצריך.
אברהם מיכאלי: ישנם ליקויים חמורים, ובמקום לסייע למשפחות גורמים הרבה פעמים לבלבול, להפחדה מיותרת ולמצבים שלא נעים לתאר אותם לפעמים.
אברהם מיכאלי: למשל, מה קורה עם אדם שמקבל טלפונים בשעות לא שעות או מנסה להיכנס למערכת ולא מצליח.
אברהם מיכאלי: הפחדים הם במובן של, חלילה, שמחר יבוא אותו עבריין שפגע בקרוב משפחה שלהם ויפגע בבני המשפחה.
אברהם מיכאלי: כמובן, נתייחס לרקע של החוק, שאני מבין שכול הנוכחים מכירים אותו.
אברהם מיכאלי: הכנסת, כשחוקקה בזמנו את החוק התכוונה לטוב, לעזור למשפחות של נפגעי עבירה.
אברהם מיכאלי: אבל אם הדבר הזה לא מיושם כמו שצריך זה אומר דרשני גדול מאוד כלפינו, כחברי כנסת, כלפי הכנסת וכלפי המערכות שאמורות להפעיל את המערכת.
אברהם מיכאלי: עשיתי את הפתיחה הקצרה שלי.
אברהם מיכאלי: עוד מעט אשמע מהנוכחים פה על החוויה האישית הלא נעימה שהם עברו ועוברים בתפעול המערכת הזאת.
אברהם מיכאלי: כל מטרתנו היא לשפר את הדבר הזה, אבל בלי דחיות הפעם.
אברהם מיכאלי: נתנו מספיק שנים להתארגן כדי שהדבר הזה יפעל כמו שצריך.
אברהם מיכאלי: אחרי שנשמע את הדברים נגיב ונחליט על מסקנות שאנחנו, ככנסת, רוצים להוציא מהדיון הזה.
אברהם מיכאלי: חברתי, חברת הכנסת עדי קול, את רוצה להתייחס לזה?
עדי קול: כן, בקצרה.
עדי קול: אתמול קיימנו דיון בוועדה לפניות הציבור, נפגשנו גם עם חלק מהנוכחים פה.
עדי קול: לא עסקנו בנושאים הטכניים של המערכת כיוון שהיום מתעסקים בזה, אבל באתי גם כדי להשמיע את קולן של הנפגעות עצמן שדיברו אתמול, שמסתבר שחיות בפחד עצום מחזרה של הפוגעים לסביבת מגוריהן.
עדי קול: אמרתי את זה אז, ואני אומרת גם היום – מסתבר שהן מתקשרות באופן קבוע למערכת כדי לקבל נתונים.
עדי קול: הן מרגישות תסכול מאוד מאוד גדול גם מהתהליך הארוך והטכני, שאני מבינה שזה חלק ממהותה של המערכת.
עדי קול: ניסינו לבדוק, וביקשתי גם מברקו לשקול את האפשרות הזאת, שיש מידע מסוים שאסור להגיע לקורבן באמצעות מערכת ממוחשבת.
עדי קול: כמו שעם רופא, יש פרטים שאנחנו מקבלים באינטרנט – כמו סוג דם ובדיקות אחרות – אם יש לנו סרטן יתקשרו באופן אישי; אז אם עבריין אמור לצאת לחופשי הטלפון שאומר: הנה, זה קורה, צריך להיות ממומחה שמסוגל לעשות את זה ולא משהו שאנחנו מקבלים מהמערכת.
עדי קול: ביקשתי לשקול את זה אז היה לי חשוב להגיד את זה שוב, למרות שאני יודעת שאתם זוכרים כי זה היה רק אתמול.
עדי קול: המערכת קשה - יש לה בעיות, תקלות וטכניקות.
עדי קול: את הבעיות נשמע, אבל אנחנו צריכים למצוא אך אנחנו עושים אותה יותר רגישה.
עדי קול: זה אומר שבמקרים מסוימים המערכת רק תשלח הודעה שאומרת: צרו קשר, יש לנו מידע חשוב אליכם - וייצור קשר בן-אדם.
עדי קול: אני מבינה שאנחנו לא יכולים שהכול יהיה פרסונלי, אבל אנחנו צריכים לראות איך אנחנו עושים את זה יותר רגיש בנקודות המשמעותיות.
אברהם מיכאלי: באמת נשמע פרטים לגבי המכונה או האדם שאמור לעמוד מאחורי זה.
אברהם מיכאלי: היום, כשדיברתי עם היועצת המשפטית של הוועדה, ניסינו להיזכר למה התכוון המחוקק.
אברהם מיכאלי: המחוקק התכוון שזה יהיה אנושי.
אברהם מיכאלי: אחר כך הגיעו למסקנות כאלה או אחרות.
אברהם מיכאלי: הגיע חברי, חבר הכנסת דוד אזולאי, אחד מיוזמי הדיון הזה יחד אתי.
אברהם מיכאלי: בבקשה, תפתח בכמה מילים.
דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, קודם כול אני רוצה להודות לך על הקידום של הדיון הזה מהר.
דוד אזולאי: זאת גם ההזדמנות להודות לנשיאות הכנסת שאישרה את הדיון הזה.
דוד אזולאי: רבותי, מדובר בנושא חשוב.
דוד אזולאי: אולי מבחינתנו זה עוד נושא, אבל המשפחות שנוגעות בדבר הזה, בשבילן זה הכול.
דוד אזולאי: כאשר משפחה כזאת, שהיא נפגעת עבירה, מבקשת לדעת מתי העבריין יוצא מבית האסורים, היא צריכה ללכת לאותה מערכת ולקודד קוד עם המון ספרות.
<קריאה: 15 ספרות.
דוד אזולאי: לא חמש ולא שתיים.
דוד אזולאי: אמרתי המון ספרות - זה ודאי לא מספר שאפשר לזכור אותו.
דוד אזולאי: אני חושב שזה כבר דבר שצריך לבוא לתיקון מיידי.
דוד אזולאי: דבר שני, למה צריך לדבר עם מערכת אלקטרונית?
דוד אזולאי: למה אי אפשר לדבר עם בן-אדם ישירות?
דוד אזולאי: המערכת גם לא מעודכנת און-ליין, לפעמים לוקח זמן, אבל המשפחה נפגשת און-ליין עם העבריין.
דוד אזולאי: תארו לכם מצב שהעבריין יצא לחופשה והם נפגשים בסופר השכונתי עם משפחת הקורבן.
דוד אזולאי: תחשבו לרגע מה עובר בראש של אותה משפחה.
דוד אזולאי: אז אם אתם לא מסוגלים להתמודד עם העבריין, אז תעזרו לנפגעי העבירה, תודיעו להם.
דוד אזולאי: זה המינימום הנדרש מכם – להודיע למשפחות נפגעי העבירה, על מנת שהן לפחות יכולות לחשוב ולהתארגן.
דוד אזולאי: הן ימצאו לעצמן את הפתרונות, אבל כשלא יודעים כלום זה דבר נורא ואיום.
דוד אזולאי: לא הייתי רוצה להיות במקומן של אותן משפחות נפגעי עבירה כשהסיטואציה הזאת מגיעה למול העיניים שלהם.
דוד אזולאי: תודה, אדוני.
אברהם מיכאלי: תודה לך, חבר הכנסת אזולאי.
אברהם מיכאלי: אני רוצה לתת ליועצת המשפטית של הוועדה – מי שעוד לא זוכר את ההיסטוריה של החוק הזה - לתאר לנו במספר מילים את החוק.
אברהם מיכאלי: החוק הזה חוקק ב-2001.
אברהם מיכאלי: תארי לנו מה עברנו מאז ואיפה אנחנו עומדים מבחינת הדברים שעברנו בתהליך החקיקה.
<נעמה מנחמי: האמת היא שלא עברנו הרבה הליכי חקיקה בחוק הזה.
<נעמה מנחמי: החוק נחקק ב-2001, אבל הוא לא תוקן הרבה פעמים.
<נעמה מנחמי: לפני שנה או שנתיים נוספה לחוק עוד עבירת ההפקרה לעבירות שמזכות נפגע בזכויות מיוחדות.
<רותי אלדר: הנושא של הסדרי טיעון תוקן, מערכת "מנ"ע" הוכנסה.
<רותי אלדר: הרבה תוקן מאז 2001.
דוד אזולאי: אבל היא לא עובדת בצורה הראויה.
אברהם מיכאלי: רבותי, אני חותר להגיע למשהו עם זה.
<נעמה מנחמי: לא היו כל כך הרבה תיקונים.
אברהם מיכאלי: אז התקנות שהותקנו לאחר מכן היו ב-2005?
<נעמה מנחמי: מה שמשמעותי, כפי שאמר חבר הכנסת מיכאלי, המטרה המקורית לא היתה שנפגעי עבירה יקבלו את המידע באמצעות מערכת ממוחשבת.
<נעמה מנחמי: המערכת הממוחשבת נכנסה בעקבות קשיים תקציביים, וגם אז לקח הרבה מאוד שנים עד שהיא נכנסה לפעול.
<נעמה מנחמי: הייתי כאן בדיון לפני חמש שנים על המערכת, והקושי העיקרי בזמנו היה שהפרטים של נפגעי העבירה לא נכנסו למערכת כדי שבכלל תקשר בינם לבין הפרטים.
<נעמה מנחמי: זה משהו שבסופו של דבר נפתר באופן טכני, על-ידי עצירת הפעולות שהשוטר יכול לעשות בעת שהוא לוקח תלונה, אם הוא לא מכניס את פרטי נפגע העבירה.
<נעמה מנחמי: אבל נראה לי שהיום אנחנו נמצאים במובן מסוים באותו מקום ובמובן מסוים במקום אחר.
<נעמה מנחמי: כלומר, הנפגעים כבר מקבלים את אותו דף, אבל מאוד מתקשים – כך נשמע לי, ונראה לי שעדיף שנשמע דווקא מהארגונים - להשתמש במערכת, בדיוק כמו שאמרה חברת הכנסת עדי קול.
דוד אזולאי: גם העדכון הוא מאוחר.
דוד אזולאי: הוא לא קורה מיידית.
אברהם מיכאלי: אתה מתכוון פרטים בתוך המערכת.
אברהם מיכאלי: בוודאי, זה חלק מהתלונות שקיבלתי.
עדי קול: אתמול דיברנו על עוד נקודה.
עדי קול: אני מדברת על מישהי שהגישה את התלונה, היא היתה הקורבן – היא קיבלה את הטפסים האלה בעת החקירה.
עדי קול: יש עוד נקודות זמן בהמשך שפתאום אתה רוצה לשנות את ההגדרות – אתה רוצה לשנות את הסיסמה, אתה רוצה לשנות את הכתובת שלך, את מספר הטלפון.
עדי קול: היא אמרה שהיא נתנה מספר טלפון בבית, היום יש לה סלולרי.
עדי קול: צריכות להיות עוד נקודות שבהן מאפשרים פנייה למערכת "מנ"ע".
עדי קול: בעת החקירה זו סיטואציה מאוד קשה ומאוד מטרידה, לא תמיד זוכרים אחר כך ולא תמיד יודעים מה ירצו לדעת מהמערכת בעוד עשר שנים, כשהוא יסיים את תקופת המאסר.
עדי קול: אני חושבת שצריך לראות איך עושים את זה.
אברהם מיכאלי: לשמוע כמה מהמקרים, שאת חלקם העבירו לי בכתב ולא הכול פרסמנו באתר של הוועדה.
אברהם מיכאלי: אשמע גם את המטפלים במערכת, מבחינת ביטחון הפנים, משרד המשפטים, פרקליטות המדינה – מי שירצה לדבר.
אברהם מיכאלי: אני רוצה לתת לעו"ד רות אלדר לדבר.
אברהם מיכאלי: אני מבין שאת מייצגת ארגון של נרצחים ונרצחות.
<רותי אלדר: לא, לא ארגון.
<רותי אלדר: אני מייצגת נפגעי עבירות המתה, במסגרת התוכנית לסיוע משפטי לנפגעי עבירות המתה, שהיא תוכנית ממשלתית.
אברהם מיכאלי: תארי לנו בכמה מילים את הניסיון שלך עם המקרים שאת נתקלת בהם, לצערך.
<רותי אלדר: מאחר שאני מייצגת את הקורבנות החמורים ביותר, שהם קורבנות של רצח והריגה – שמישהו מהמשפחה נרצח או נהרג - מן הסתם מדובר על מידע שעלול להיות מאוד אקוטי עבורם.
<רותי אלדר: המידע שמופיע במערכת מנ"ע עונה לסעיף בחוק זכויות נפגעי עבירה לפיו נפגע עבירה זכאי לקבל מידע על התנהלות ההליך ועל מהלך ריצוי המאסר של הנאשם, ככל שהוא הורשע ונגזר עונשו למאסר.
<רותי אלדר: נפגע העבירה אמור לקבל מידע שוטף על מה שקורה, והוא לא מקבל את המידע הזה – החל מהמועד בו מוגש כתב האישום, שלא מופיע המועד הנכון.
<רותי אלדר: מבחינתו, אם הוא נכנס מדי פעם למערכת מנ"ע - והוא לא בקשר עם פרקליט, והוא עדיין לא יודע אפילו מי הפרקליט שמטפל בתיק - אז הוא לא יודע שהוגש כתב אישום, ואחת הזכויות הבסיסיות בחוק נפגעי עבירה היא גם לקבל העתק מכתב האישום.
<רותי אלדר: בהמשך, הוא לא יודע מה הם מועדי הדיונים; מספר התיק שמופיע במערכת מנ"ע כתיק בית המשפט הוא ברוב המקרים לא נכון.
<רותי אלדר: אתן לכם דוגמה.
<רותי אלדר: היום בבוקר הוצאתי דף מתוך מערכת מנ"ע, של נפגעי עבירה – משפחת מואטי – שהבן שלהם נרצח בהיותו בן 17.
<רותי אלדר: אחד המעורבים ברצח, שהוא לא הנאשם העיקרי אלא נאשם שהיה אתו הסדר טיעון, דינו נגזר כבר לפני חודש ואין לזה שום זכר.
<רותי אלדר: פה כתוב: הוגש כתב אישום.
דוד אזולאי: כמה זמן לקח לך להוציא את הדף הזה?
<רותי אלדר: זה כבר סיפור בפני עצמו.
<רותי אלדר: פעם היו 14 ספרות, היום יש 10 לקוד ועוד 4 ספרות של הסיסמה, והמערכת לא נענית באופן ידידותי – אתה צריך ללחוץ מספר פעמים ולהקליד עוד פעם, אומרים לך "שגוי" ואז אתה צריך להקליד עוד פעם.
<רותי אלדר: אתה לא מקליד שגוי, אבל המערכת מסורבלת.
<רותי אלדר: החשודים או הנאשמים או האסירים – תלוי מה הסטטוס שלהם - מופיעים רק בראשי תיבות, הרבה פעמים לא נכונים.
<רותי אלדר: במקרה יושבות כאן אתי לירן ומירב ממשפחת אלגבי, שאני מייצגת את המשפחה.
<רותי אלדר: אבא שלהן נרצח ביישוב אביחיל והרוצח נתפס כשנה וחצי אחרי הרצח.
<רותי אלדר: כל המידע שהופיע שם, מתחילתו ועד סופו, שגוי.
<רותי אלדר: למשל, כתוב שם שאחד הנאשמים שוחרר.
<רותי אלדר: לא היו דברים מעולם.
<רותי אלדר: היא נכנסה עכשיו למערכת מנ"ע וכתוב שם: שוחרר ממעצר.
<רותי אלדר: המידע, אין שום קשר בינו לבין המציאות.
אברהם מיכאלי: הפרקליט המלווה, יש לכם קשר כלשהו אתו?
<רותי אלדר: מאחר שהיום נפגעי עבירות המתה מיוצגים על-ידי המדינה, במסגרת התוכנית הממלכתית, להם יש עורך דין שמייצג אותם ויכול לבדוק.
<רותי אלדר: הוא נמצא בקשר עם הפרקליט, הוא בקשר עם בתי המשפט והוא יכול לבדוק את הדברים.
<רותי אלדר: אבל נפגעים אחרים או נפגעים שמסיבה כזו או אחרת אין להם ייצוג, הם לא יודעים את זה.
<רותי אלדר: הרבה פעמים הם אפילו לא יודעים שמגיעה להם הזכות - - -
<לרה צינמן: או נפגעי עבירות לפני 2009.
<רותי אלדר: גם נפגעי עבירות המתה שלפני 2009, כי התוכנית הזו מופעלת כלפי אנשים שמישהו נרצח להם החל מ-2009, אין להם כל מושג.
<רותי אלדר: במקרים רבים האסיר כבר נמצא במאסר.
<רותי אלדר: יש לי משפחה כזו שאני מייצגת, שהבן שלה נרצח ב-2006.
<רותי אלדר: האם הוא מקבל חופשות?
<רותי אלדר: האם הוא קיבל שליש?
<רותי אלדר: האם מתקיימת ועדת שחרורים, שבה יש למשפחה זכות להביע עמדה?
<רותי אלדר: הוא לא יודע בכלל שמתקיימת ועדה, איך הוא יוכל להביע את העמדה שלו?
<רותי אלדר: דברים מהסוג הזה.
<רותי אלדר: הייתי רוצה להוסיף רק עוד נקודה אחת, שמתייחסת לנפגעי עבירות המתה.
<רותי אלדר: מלכתחילה הרעיון היה שהמערכת תיתן את המידע באופן אנושי, והפתרון של מערכת ממוחשבת נוצר בגלל בעיה תקציבית.
<רותי אלדר: אני זוכרת שבדיונים אז דובר על תוספת של 120 תקנים על מנת למסור את המידע בעל פה.
<רותי אלדר: עוד הבוקר לרה, שהיא יושבת-ראש ארגון משפחות נרצחים ונרצחות הוציאה את הפרוטוקולים של הדיונים הקודמים, שדיברו על תוספת של 120 תקנים על מנת למסור את המידע בעל פה על-ידי גורם אנושי.
<רותי אלדר: אנחנו חושבים שאפשר למצוא, כמו שחברת הכנסת הציעה, מודל שמשלב בין שני הדברים, לא ככה או ככה, כי המערכת הממוחשבת אינה יכולה לענות על כל הצרכים, בטח לא של הנפגעים החמורים ביותר.
<רותי אלדר: אני חושבת שגם בצמתים חשובים וגם לגבי נפגעים חמורים צריך להיות מענה אנושי נגיש.
<רותי אלדר: היום המפכ"ל מדבר הרבה מאוד על הנגשת המשטרה לציבור, דבר שלצערי לא מתרחש.
<רותי אלדר: אוסף במאמר מוסגר לשוטרים שיושבים פה, שבאתר המשטרה אין למשל אזכור, אין זכר, לא בשם ואפילו לא בתפקיד, של קצינות נפגעות עבירה או שיש בכלל מדור כזה שנפגעות עבירה יכולות לפנות אליו.
<רותי אלדר: אין אזכור - אין טלפון, אין תפקיד כזה, לא מופיע שום דבר.
<רותי אלדר: אני מבינה שהאתר בבנייה אז לא מופיעים שם הרבה דברים, אבל זה לא הופיע גם קודם.
אברהם מיכאלי: אוקיי.
אברהם מיכאלי: נראה בהמשך.
אברהם מיכאלי: אבקש מגברת לרה צינמן מארגון נרצחים ונרצחות, תארי לנו מניסיונך במה, לצערך, את נתקלת שם.
<לרה צינמן: אני רוצה להעביר את זכות הדיבור לאילנה חג'ג'.
אברהם מיכאלי: עוד מעט.
<לרה צינמן: כי אני באופן אישי לא יכולתי להשתמש במערכת, כי הרצח של בתי היה בשנת 1996, וכל המשפחות האלה לא זכאיות בכלל.
אברהם מיכאלי: אין לך אפילו קוד להיכנס.
<לרה צינמן: נכון.
<לרה צינמן: לא מזמן פורסם בעיתונות שאישה ראתה בתקשורת שרוצח בנה שוחרר.
<לרה צינמן: לא היה לה שמץ של מושג על זה.
<לרה צינמן: אבל זאת סוגיה בפני עצמה, שאני לא רוצה להתעמק בה.
<לרה צינמן: נכחתי בהיסטוריה הקדומה של קידום חוק זכויות נפגעי עבירה וחקיקתו, ונוכחתי בכל דיוני המעקב מאז שקוימו.
<לרה צינמן: התמונה באמת מאוד עגומה.
<לרה צינמן: אני חושבת שהדיון הזה, חייב להיות לו המשך.
אברהם מיכאלי: התמונה עגומה מבחינת יישום החוק.
אברהם מיכאלי: החוק הוא טוב, הכוונה היתה טובה.
<לרה צינמן: כן, בהחלט.
<לרה צינמן: צריך לדבר על היבטים עוד יותר רחבים מאשר רק מערכת מנ"ע.
<לרה צינמן: אבל היות שהדיון הנוכחי מתמקד רק במערכת מנ"ע, אני - - -
אברהם מיכאלי: על נושאים אחרים נרחיב בהזדמנות אחרת.
אברהם מיכאלי: בואו נתמקד כרגע בסוגיה הזאת.
אברהם מיכאלי: גברת חג'ג', אני רוצה לשמוע מהסיפור הטרגי שלך מה את חווה ומה חווית.
<אילנה חג'ג': קודם כול, אני רוצה להודות לכם על הכינוס המהיר הזה.
<אילנה חג'ג': זה מאוד חשוב, זה אפילו מחמם את הלב שאנחנו נראים ושומעים אותנו.
<אילנה חג'ג': בני נרצח באוקטובר 2007, סך הכול בן 16.5.
אברהם מיכאלי: אנחנו משתתפים בצערך.
<אילנה חג'ג': עברתי ארבע שנים בוועדות פסיכיאטריות, בדיונים בבתי משפט, ועמדתי בזה.
<אילנה חג'ג': ולמרבה הפל"א, דווקא במערכת מנ"ע, אני לא יכולה לעמוד בזה.
<אילנה חג'ג': זה מתחיל מ-14 ספרות שאני צריכה להקיש, כשהידיים רועדות.
<אילנה חג'ג': כולכם יכולים להגיד שאתם מבינים עד כמה זה קשה, אבל אני יכולה להגיד לכם שאני מרגישה פרקינסון כשאני מקישה את 15 הספרות האלה, ובסוף סולמית, שתמיד תמיד שוכחים, מהלחץ.
<אילנה חג'ג': השעות שאני מקבלת את ההודעות הן לא סבירות.
<אילנה חג'ג': בשעה 21:00 לקבל סמס שיש חדש במערכת מנ"ע, ובעצם אין שום חדש ואין לי למי לפנות ואין לי עם מי לדבר.
<אילנה חג'ג': זה אומר שאני צריכה להתמודד עם הדבר הזה לבד.
<אילנה חג'ג': זה פשוט מחזיר אותי ליום הרצח, ותמיד זה קורה בשעות ערב מאוד מאוחרות.
<אילנה חג'ג': זה מדיר שינה מעיניי וזה מלחיץ אותי בצורה מטורפת.
<אילנה חג'ג': למזלי, אני פעילה בארגון ואז אני יכולה לשתף קצת את לרה, אני מכירה את אילנה איבגי, שמאוד עוזרת ותומכת.
<אילנה חג'ג': אבל אני לא הבעיה, אני כבר התייאשתי מהמערכת.
<אילנה חג'ג': אמרו לי – אני לא רוצה להגיד שם אפילו:
<אילנה חג'ג': אז תצאי מהמערכת.
<אילנה חג'ג': להוציא אותי מהמערכת זה הכי נוח, אבל אני לא רוצה לצאת מהמערכת כי זה נוח למערכת לא להתמודד עם הקשיים שלי.
<אילנה חג'ג': אני רוצה להישאר במערכת על מנת שאחרים לא יעברו את הסיוט הנוראי הזה, וזה סיוט נוראי.
<אילנה חג'ג': נגזר דינו של הנאשם השני ביוני 2012 ובנובמבר 2012 – כלומר, שישה חודשים לאחר מכן - אני מקבלת הודעה ואני משתגעת מ-10:00 בבוקר עד 16:00 מנסה להשיג בן-אדם שיגיד לי מה קרה ומה חדש, ואז אומרים לי: אה, סליחה.
<אילנה חג'ג': עדכנו את המערכת בגזר דינו של הנאשם השני מיוני.
<אילנה חג'ג': זה סביר?
<אילנה חג'ג': זה לא סביר.
<אילנה חג'ג': בפעם האחרונה קיבלתי הודעה.
<אילנה חג'ג': אני מתקשרת, אומרים: הרוצח היה אתמול בחופשה.
<אילנה חג'ג': מה זה עוזר לי שהיה אתמול בחופשה?
<אילנה חג'ג': כשהרוצח של הבן שלי יוצא לחופשה אני מיד נכנסת למעצר בית, אני לא רוצה להיתקל בו ברחוב.
אברהם מיכאלי: גברת בינה גזית, בבקשה.
אברהם מיכאלי: אני רוצה לשמוע גם את הסיפור שלך.
<בינה גזית: בהמשך לדבריה של אילנה, גם אני, לצערי, חוויתי רצח.
<בינה גזית: בעלי נרצח במקום עבודתו בתחנה המרכזית החדשה בשעה שהוא עבד שם.
<בינה גזית: נכנסה לשם כנופיית מתאגרפים של המכבייה שלנו, שהיתה צריכה לייצג אותנו, אבל כנראה שהם עשו הסבה מקצועית והם רצחו אותו שם.
<בינה גזית: עד שעלו על הרוצחים עברו כשלושה חודשים.
<בינה גזית: בתקופת שלושת החודשים האלה גם אני הייתי בחזקת נאשם ועברתי חקירה ותשאול במשטרה.
<בינה גזית: בזמן החקירה והתשאול במשטרה כנראה שהם הבינו שלא אני בין הרוצחים, ואז הם נתנו לי קוד.
<בינה גזית: יצאתי עם דף ועם קוד, אבל לא ידעתי מה הקוד הזה צריך להיות.
<בינה גזית: רק חשבתי: אלוהים ישמור, מה הם חושבים, שרצחתי את בעלי?
<בינה גזית: ככה אני עברתי.
<בינה גזית: אחרי שלושה חודשים תפסו את הרוצחים, אז ברוך השם, אני כבר לא חשודה.
<בינה גזית: אבל את כל מקורות המידע – מה קרה, מתי יתפסו את הרוצחים, מה עושה המשטרה – לא קיבלתי ממנ"ע ולא קיבלתי מאף שוטר, קיבלתי את מהתקשורת.
<בינה גזית: זה הכי קל – תפוס יחסים עם איש תקשורת, אתה מקבל את כל האינפורמציה.
<בינה גזית: וזאת למה?
<בינה גזית: בכדי שאחר כך אתן את הסיפור לטלוויזיה.
<בינה גזית: אז מה אכפת לי לעשות win-win?
<בינה גזית: אני צריכה מידע.
<בינה גזית: השוטרים לא נתנו לי, המשטרה לא נתנה לי.
<בינה גזית: בכלל שכחתי ממערכת מנ"ע.
<בינה גזית: שכחתי ממנה, לא ידעתי מה זה מנ"ע.
<בינה גזית: אני מקבלת לטלפון שלי הודעת סמס: מערכת מנ"ע הופעלה.
<בינה גזית: היינו אחרי אחת הפעולות בלבנון.
<בינה גזית: אני רואה מערכת מנ"ע, אמרתי: זה לא שייך לי.
<בינה גזית: אני גרה בתל-אביב, עלי אין כלום.
<בינה גזית: במקרה אני מדברת עם אילנה והיא אומרת לי: בינה, לא ישנתי כל הלילה.
<בינה גזית: קיבלתי ממערכת מנ"ע הודעה.
<בינה גזית: אמרתי לה: זה לא שייך לנו.
<בינה גזית: היא אומרת לי: על מה את מדברת?
<בינה גזית: אז רק קלטתי, שנה אחרי שקיבלתי את הקוד הטיפשי הזה, אפילו לא ידעתי איפה שמתי אותו.
<בינה גזית: רק אז קלטתי מה זה מערכת מנ"ע.
עדי קול: אני הייתי זורקת את זה בטוח.
עדי קול: יפה ששמרת.
<בינה גזית: מזל שאני מסודרת.
<בינה גזית: אז נכנסתי למערכת מנ"ע.
<בינה גזית: מה התברר?
<בינה גזית: התיק עבר מיחידה אחת ליחידה שניה, וכמובן החליפו את הקוד.
<בינה גזית: לא יידעו אותי.
<בינה גזית: עבר מיחידה אחת ליחידה של הרוסים – לא יידעו אותי.
<בינה גזית: הגעתי במקרה למענה אנושי, אישה נחמדה שהבינה את הבעיה ונתנה לי קודים חדשים.
<בינה גזית: אמרתי: אוקיי, עכשיו אני מסודרת.
<בינה גזית: איזה מסודרת?
<בינה גזית: שטויות.
<בינה גזית: שוב אני מקבלת הודעה, מודיעים לי על כתב אישום - כשאנחנו באמצע ההליך המשפטי.
<בינה גזית: ושוב, את כל האינפורמציה ממי אני מקבלת?
<בינה גזית: מעמותת "נוגה" שמלווה אותי בהליך המשפטי ומהפרקליטות, כי היו לי קשרים נהדרים עם הפרקליט.
<בינה גזית: הם עדכנו אותי, אף אחד אחר לא.
<בינה גזית: זאת אומרת, מערכת מנ"ע בכלל היתה במקום אחר.
<בינה גזית: והפעם האחרונה, והכי הכי קשה – המשפט הסתיים, הרוצחים בתוך בית הכלא.
<בינה גזית: כמובן, כמו שאמרה רות, אני לא מעודכנת על ערעורים בבית המשפט העליון.
<בינה גזית: לפני שבוע היה ערעור בבית המשפט העליון – אני לא מעודכנת.
<בינה גזית: מזל שעמותת "נוגה" עומדת לצדי ומעדכנת אותי.
<בינה גזית: מנ"ע לא מעדכנת.
<בינה גזית: אבל מה שהכי גרוע זה שסוף סוף קיבלתי הודעה יזומה ממנ"ע, אני מנסה להיכנס ואחרי מאמצים הצלחתי.
<בינה גזית: ואז מודיעים לי שאחד הרוצחים יצא לחופשה וכבר חזר לכלא.
<בינה גזית: ואני מטיילת לי בחוצות קניון ראשון, והם גרים בראשון.
<בינה גזית: אז למה מחכים, שהרוצחים האלה יעשו נקמה על המשפחה שלי?
<בינה גזית: אני לא מבינה.
<בינה גזית: תודה.
עדי קול: אני מתנצלת.
עדי קול: יש לי דיון בוועדה לפניות הציבור.
עדי קול: סליחה, אמשיך לעקוב.
אברהם מיכאלי: לפני שאתן לארגונים השונים שנמצאים פה לדבר, מי נמצא פה מטעם הפעלת המערכת?
אברהם מיכאלי: עורך הדין ברקוביץ, אתה ותיק הוועדה הזאת.
אברהם מיכאלי: תן לנו את התחושה שלך, כאזרח נאמן למדינה, כשאתה שומע אזרחים שככה מתלוננים.
אברהם מיכאלי: אנחנו אשמים בזה שלא עשינו מספיק פיקוח על החוק הזה בשנים האחרונות.
אברהם מיכאלי: אני זוכר דוח שהוגש פה ב-2008, דוח שהוגש פה ב-2010.
אברהם מיכאלי: השר לביטחון הפנים תיאר לנו מצב טוב, לא תלונות כאלה.
<מאיר ברקוביץ: אגיד משהו כללי, ואתה רוצה אחר כך שנתייחס - - - ?
אברהם מיכאלי: אנחנו 12 שנה אחרי חקיקת החוק.
דוד אזולאי: באותה הזדמנות גם תגיד לנו איך אתם הולכים לייעל את המערכת הזאת.
אברהם מיכאלי: לפני ייעול - זה עובד בכלל?
אברהם מיכאלי: לפי התלונות האלה זה לא עובד.
<מאיר ברקוביץ: אגיד לך משהו בתחושה הראשונית.
<מאיר ברקוביץ: אני בתפקיד הזה קצת יותר מחודש.
<מאיר ברקוביץ: נפגשנו פה הרבה, אבל בתפקידים הקודמים שלי.
<דורית ואג: גם במרשם הפלילי היו לך בעיות הם המחשוב, לא?
<מאיר ברקוביץ: שם התגברנו.
<נעמה מנחמי: אחרי שהוועדה עשה סנקציות.
<נעמה מנחמי: אולי זה הפתרון.
<מאיר ברקוביץ: בחודש הזה, חלק גדול מהזמן עסק בנושא המערכת כי זה הונח מיד לפתחי, עם הטענות.
<מאיר ברקוביץ: שמעתי את הדברים בכלליות עוד לפני שנכנסתי לתפקיד, כשנפגשנו באיזשהו כנס, ומאז אני שומע על זה מעוד כל מיני גורמים.
<מאיר ברקוביץ: יש שלושה דברים שאגיד בשלב הזה.
<מאיר ברקוביץ: אחד, אנשים שעסקו במערכת הזו – חלקם נמצאים פה ועסקו בזה במשך שנים - הם אנשים שאני חושב שאכפת להם מנפגעי העבירה לא פחות מכל מי שיושב פה סביב השולחן, שהוא לא נפגע עבירה בעצמו.
<מאיר ברקוביץ: כמובן שמול נפגעי העבירה בעצמם והמשפחות שלהם, מי אנחנו ומה אנחנו?
<מאיר ברקוביץ: אנחנו חייבים לעשות הכול כדי שזה יהיה יותר טוב, וברור ששום דבר שנעשה אף לא יהיה מספיק טוב, ובצדק.
<מאיר ברקוביץ: אתם צריכים לבקר אותנו ואנחנו צריכים להשתפר כל הזמן.
<מאיר ברקוביץ: אנחנו מקבלים את זה מלכתחילה.
<רותי אלדר: סליחה שאני אומרת, אבל הגישה הזו שכאילו הם מתלוננים סדרתיים ושום דבר לא יהיה טוב, זה לא נכון.
אברהם מיכאלי: לא להיכנס לדברים.
אברהם מיכאלי: גברת אלדר, אני רוצה לשמוע.
אברהם מיכאלי: רבותי, פה לא נכנסים אחד לדברי השני.
<מאיר ברקוביץ: אמרתי את הדברים בכנות.
<מאיר ברקוביץ: אני חושב שההערות הן הערות נכונות, אנחנו צריכים להשתפר, ובתוך כל המשחק הזה צריך לקחת בחשבון גם חלק מהמגבלות וגם את הדברים הטובים שהמערכת הזאת עושה להרבה מאוד נפגעים.
<מאיר ברקוביץ: מאז שהמערכת הזאת קיימת יש מעל 800,000 אנשים שקיבלו קוד.
<מאיר ברקוביץ: בשנה – אם ניכנס רק ל-2013 - יש בערך 147,000 אנשים חדשים; הפניות לאינטרנט או לטלפון זה 75,000 פה ו-76,000 שם.
<מאיר ברקוביץ: זאת אומרת הרבה אנשים משתמשים, אפשר להגיד שחלקם אולי מקבלים תשובות לא טובות.
<מאיר ברקוביץ: התלונות, חלקן מגיע אלינו - לאותו מוקד אנושי שנתייחס אליו בהמשך, שנועד רק לאלה שמשהו נתקע במערכת - וזה עובר לשלוש בנות יקרות שמטפלות בזה יום-יום כל היום.
<מאיר ברקוביץ: אז אנחנו שומעים את הטענות, חלקן גם בעל פה, ושומעים גם את הדברים החיוביים.
<מאיר ברקוביץ: אז צריך לשים את הדברים האלה על השולחן.
אברהם מיכאלי: אתה מדבר על מערכת שמטפלת ב-800,000 פניות?
<מאיר ברקוביץ: במערכת הזאת, מאז קיומה, הסיסמה ניתנה למעל 800,000 איש.
אברהם מיכאלי: בוא נדבר על ממוצע שנתי.
<מאיר ברקוביץ: ב-2013 147,000 איש נוספו לתוך המערכת הזאת.
אברהם מיכאלי: מה הממוצע השנתי שיש לך?
<נעמה מנחמי: מתוך 800,000 האנשים שרשמו אותם - - -
<מאיר ברקוביץ: עזבי את ה-800,000.
<מאיר ברקוביץ: בואי נתייחס ל-2013, ל-147,000 חדשים.
<נעמה מנחמי: מתוך 800,000 שרשמו אותם לתוך המערכת, כמה בפועל משתמשים במערכת?
<מאיר ברקוביץ: אני לא יודע להגיד לך על ה-800,000 כי זה מצטבר.
<מאיר ברקוביץ: יותר נוח לי לדבר על 2013, שזה נתון שאתו אני יכול להתייחס לשאלה שלך.
<מאיר ברקוביץ: יש 147,000 שקיבלו את הקוד ב-2013 – זה סופר אנשים; ב-2013 יש 75,000 פניות למערכת הטלפונית הזאת.
<דורית ואג: אבל זה מכולם, לא מה-147,000.
<מאיר ברקוביץ: רגע.
<מאיר ברקוביץ: ויש 77,000 פניות למערכת האינטרנטית.
<מאיר ברקוביץ: יכול להיות שאדם אחד פנה 20 פעם, זה סופר פניות.
<מאיר ברקוביץ: אני שם את הדברים בצורה גלויה.
אברהם מיכאלי: בעיניי זה דווקא מחמיר את התמונה.