GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<סיגל קוגוט: בגלל שאם כולם שרים וסגני שרים, אז איזה מנהל סיעה?
אברהם מיכאלי: לא, אני אומר:
אברהם מיכאלי: כל מפלגה שיש לה שרים – בינינו, השרים האלה לא עושים כלום בכנסת.
אברהם מיכאלי: אז אולי אפשר את החוק הנורבגי, ונשלח אותם לממשלה שיישארו שם?
אברהם מיכאלי: אי אפשר להתייחס לשרים שהם חברי כנסת שהם לא בסיעה.
אברהם מיכאלי: הם בסיעה.
אברהם מיכאלי: מקיימים שיתוף פעולה מלא.
<ארבל אסטרחן: בסדר, אבל מה צריך לתת להם מבחינת הפעילות בכנסת?
אברהם מיכאלי: השרים שהם בכנסת, הם סיעה.
אברהם מיכאלי: כל מפלגה שתיקח היום – חצי מהמפלגות בקואליציה הן בממשלה.
<ארבל אסטרחן: בסדר, אבל אם נותר ח"כ אחד בודד בכנסת - - -
אברהם מיכאלי: כן, אבל את מסתכלת על ח"כ בודד.
אברהם מיכאלי: אני מסתכל על חמישה ח"כים.
<ארבל אסטרחן: מה תפקיד מנהל הסיעה?
<ארבל אסטרחן: מה עושה מנהל הסיעה ביחס לשרים?
אורית סטרוק: דואג שהם ייכנסו להצביע, נגיד, במליאה.
אורית סטרוק: מה, הוא לא עושה את זה?
אורית סטרוק: ודאי שהוא עושה את זה.
אברהם מיכאלי: ישיבות סיעה זה הרי ישיבות סיעה.
אברהם מיכאלי: כל החלוקה שביניהם בתורנות הסיעתית, אני חושב שגם השרים משתתפים בחלוקה הסיעתית.
אברהם מיכאלי: בחלוקה הסיעתית אני מדבר כרגע, לא מטעם תורנות מהממשלה וכולי.
אברהם מיכאלי: אם נבדיל כבר כך או נתייחס אליהם מחוץ לכנסת, לשרים שהם חברי כנסת, אנחנו בעצם פה מערערים מבנה מאוד-מאוד מקובל בכנסת, כש-30 שרים הם חברי כנסת.
<ארבל אסטרחן: לא מסתכלים עליהם, מסתכלים על מה שנשאר בכנסת.
<ארבל אסטרחן: כאשר נשאר בכנסת ח"כ אחד שעובד בעצם בכנסת, והוא היחיד שהולך לוועדות, השאלה היא אם במצב כזה - - -
אברהם מיכאלי: תחשבו רגע מהי המשמעות – כל מפלגה קואליציונית היום עלולה להיכנס אז בדיוק לאותה שאלה.
<ארבל אסטרחן: שיישאר לה ח"כ אחד בכנסת?
אברהם מיכאלי: אז נשארו ארבעה ח"כים בליכוד, כי כולם בממשלה – אז מה לעשות?
אברהם מיכאלי: נסגור את סיעת הליכוד?
<עמי ברקוביץ: אבל הם כן צריכים תיאום באמצעות מנהל סיעה, לא?
<ארבל אסטרחן: כאשר יש ח"כ אחד?
<עמי ברקוביץ: לא, כשיש ארבעה.
<ארבל אסטרחן: בסדר, ארבעה זה משהו אחר.
אברהם מיכאלי: בסדר, אבל אנחנו לפעמים מגיעים לקיצוניות.
אברהם מיכאלי: תראי, אני לא שׂשׂ לחלק לסיעות תקציבים בצורה שאגב, השתנתה בכנסת; פעם הם קיבלו תקציב ישיר.
<ארבל אסטרחן: היום זה הולך רק למשכורות.
<ארבל אסטרחן: זה לא מתערבב עם - - -
<סיגל קוגוט: אני יודעת, זה למשכורת.
<סיגל קוגוט: בעצם אתה אומר ככה: ההצעה פה היתה שני דברים – אחד, שסיעת יחיד לא תקבל, והשני, שאם יש שרים וסגני שרים, הם לא ייספרו.
<סיגל קוגוט: אז אתה אומר שאת השרים ואת סגני השרים כן צריך לספור.
אברהם מיכאלי: אני לא יכול להתעלם מהם, מה לעשות?
אברהם מיכאלי: אני בעד זה שהשרים ייפרדו מהכנסת – תודה רבה – כי הם לא תורמים פה כלום ומפריעים לנו פה לעבוד.
אברהם מיכאלי: אבל זה דיון ישן.
<סיגל קוגוט: אחרים אומרים פה הפוך.
<סיגל קוגוט: כן, אמרו שככה אין להם קשר לכנסת ורוצים לחזק את הקשר.
אברהם מיכאלי: ממילא אין להם קשר.
אברהם מיכאלי: הם באים לפה, הם חושבים שהם עושים לנו טובה שהם מגיעים לבניין – תגייסי שר פה למשהו.
אברהם מיכאלי: אנחנו מבינים את זה.
אברהם מיכאלי: אבל לצערנו, יש דברים שצריך לקבל החלטות.
אברהם מיכאלי: אני לא יודע, עוד לא דנו פה בחוק הנורבגי, בשיטת הממשל.
אברהם מיכאלי: לפעמים אנחנו בורחים מהבעיות העיקריות ודנים בשוליים.
אברהם מיכאלי: אני עוקב לפחות בשתי הקדנציות האחרונות – לא ראיתי שהם רצו פה להתפלג.
<ארבל אסטרחן: מד"ע היתה סיעת יחיד בכנסת הקודמת.
<סיגל קוגוט: כן, טלב אלסאנע.
אברהם מיכאלי: אני אגיד לך מה היה – היה שם סיפור עם חבר כנסת - - -
<ארבל אסטרחן: לא, לא היו שם מריבות.
<ארבל אסטרחן: הם היו רע"מ-תע"ל-מד"ע, והתפלגו: רע"מ ותע"ל נשארו שלושה, ומד"ע נשארה סיעת יחיד.
אברהם מיכאלי: זה בקדנציה האחרונה?
<ארבל אסטרחן: כן, בכנסת ה-18.
<סיגל קוגוט: ואם טלב אלסאנע פה חבר לבד, אז הוא צריך יועץ משפטי ומנהל סיעה שיגיד לו מה להגיד לעצמו?
אברהם מיכאלי: מה הדוגמה ההפוכה – היה סיפור עם חבר כנסת מהמפלגה של בשאר.
<ארבל אסטרחן: אה, סעיד נפאע.
אברהם מיכאלי: סעיד נפאע התחנן אלינו על נפשו שנתמוך בו להתפלג, התחנן.
<ארבל אסטרחן: נכון, אבל אחד מתוך שלושה לא יכול להתפלג.
אברהם מיכאלי: והמציאות היא שבסוף הוא לא יכול היה להתפלג.
אברהם מיכאלי: הרי הוא התחנן כמעט חצי קדנציה שניתן לו, כי בפועל הוא לא תפקד בסיעה שלו.
אברהם מיכאלי: הוא לא תפקד כי לא נתנו לו שום סיוע סיעתי.
דוד רותם: כן, זה בדיוק אותו סיפור כמו שהיה עם חיים אמסלם.
אברהם מיכאלי: חיים אמסלם – אותו דבר.
אברהם מיכאלי: מה לעשות, דודו?
אברהם מיכאלי: יש מציאות חיים שבסוף הם הבינו; מי שבא לפלטפורמה מסוימת, שיישאר באותה פלטפורמה.
אברהם מיכאלי: אם לא, יכול ללכת הביתה, להקים מפלגה חדשה, יבוא לכנסת חדשה.
אברהם מיכאלי: וראינו כמה הוא הצליח להיכנס כמפלגה חדשה.
<ארבל אסטרחן: בכל הכנסות האחרונות היו סיעות יחיד.
<ארבל אסטרחן: כפי שאמרתי, בכנסת הקודמת היה את מד"ע.
<ארבל אסטרחן: בכנסת שלפניה, גלזר היה סיעת יחיד.
<ארבל אסטרחן: בכנסת שלפניה תע"ל – אחמד טיבי היה סיעת יחיד.
אברהם מיכאלי: גלזר היה סיעת יחיד?
<ארבל אסטרחן: זה היה במהלך הקדנציה, אבל באיזשהו שלב היתה שם התפלגות של "צדק לזקן", וגלזר נשאר סיעת יחיד.
<ארבל אסטרחן: בכנסת ה-16 פריצקי נשאר סיעת יחיד, וטיבי היה סיעת יחיד, ודוד טל היה סיעת יחיד.
<ארבל אסטרחן: היו שלוש סיעות יחיד בכנסת ה-16.
<ארבל אסטרחן: זאת אומרת, זה דבר שקורה.
<ארבל אסטרחן: וגם בכנסת ה-15, בהתפלגות של רע"מ, בסופו של דבר, נותרה סיעת יחיד.
<ארבל אסטרחן: קליינר היה סיעת יחיד.
<ארבל אסטרחן: בל"ד היתה סיעת יחיד.
<ארבל אסטרחן: בעקבות התפלגויות זה קורה.
<ארבל אסטרחן: עכשיו השאלה היא אם במצב כזה, שיש ח"כ שהוא סיעת יחיד ויש לו שני עוזרים, צריך לתת גם מנהל סיעה.
אורית סטרוק: אם זה באמת ח"כ יחיד, את צודקת - - -
אברהם מיכאלי: אני מסכים אתך – אם ח"כ יחיד, יש היגיון.
<סיגל קוגוט: אבל לא עם שרים וסגני שרים.
<סיגל קוגוט: אוקי, בסדר.
אברהם מיכאלי: דוד, אני הצעתי שהשרים וסגני השרים יישארו בממשלה, ייתנו לנו פה לעבוד, שיבואו עוד איזה שישה-שבעה ח"כים לבניין.
דוד רותם: רבותי היקרים, קדימה, אני לא צריך להתעסק עם זה עכשיו.
<סיגל קוגוט: אז אני מוחקת רק את השרים וסגני שרים.
אברהם מיכאלי: מדובר פה באותו היגיון על מפלגות גדולות שהן בסוף נותרות עם ח"כים בודדים בבניין.
<עודד פריד: איזה חובות או זכויות יש לסיעת יחיד שאין לחבר כנסת יחיד?
<עודד פריד: כמו לדוגמה, הדבר היחיד שאני יכול לחשוב עליו, זו הזכות לנאום במליאה באי-אמון, או משהו כזה.
<ארבל אסטרחן: אבל איך יכול להיות חבר כנסת יחיד שאינו סיעת יחיד?
<עודד פריד: איזה חובות יחולו על אותו חבר כנסת בודד, ברגע שהוא הופך להיות סיעת יחיד, והוא כבר לא עוד חבר כנסת מבין חברי סיעה?
<ארבל אסטרחן: הוא סיעה לכל דבר, זאת אומרת, אם יש דיון סיעתי, הוא ישתתף.
אברהם מיכאלי: אם משתלם לו להתפלג, אז הוא כבר מתפלג; אז הוא נהיה סיעת יחיד, עם כל מיני זכויות שיש לו.
<ארבל אסטרחן: אבל זה לא שמישהו עכשיו צריך לתאם בינו לבין עצמו לאיזו ועדה הוא הולך, או לאיזו הצבעה הוא הולך; זה ח"כ אחד ויש לו שני עוזרים פרלמנטריים.
<עודד פריד: ההסתכלות על מנהל סיעה כמי שמתאם את הפעילות הפנים-סיעתית בלבד - - -
<סיגל קוגוט: שני עוזרים פרלמנטריים לא יכולים לעזור לו להשתתף בדיון סיעתי?
<סיגל קוגוט: כי אין לו כל-כך הרבה חובות.
<סיגל קוגוט: אתה לא יכול לתאר את זה כאילו יש לו פה בכנסת כל-כך הרבה פעילויות, ששני עוזרים פרלמנטריים לא יכולים לסייע לו לעשות אותה.
<עודד פריד: המחוקק קבע שני עוזרים פרלמנטריים לחבר כנסת, כי הוא הסתכל על כמה עבודה יש לחבר כנסת, והוא הניח ששני עוזרים יספיקו לו.
<עודד פריד: זאת אומרת, המשוואה היא: שני עוזרים פרלמנטריים עושים את העבודה שנדרשת לחבר כנסת.
<עודד פריד: אם ברגע שאותו חבר כנסת הופך להיות סיעת יחיד, יש לו עבודה נוספת - - -
<סיגל קוגוט: מהי העבודה הנוספת?
<סיגל קוגוט: להשתתף באי-אמון ובדיונים סיעתיים.
<עודד פריד: אם כל העבודה הנוספת היא שהוא צריך עוד חצי שעה, אז כנראה שהוא לא צריך יותר מדי.
<סיגל קוגוט: כן, על זה מדובר.
<סיגל קוגוט: זה לא שאתה עכשיו פה נותן לו רשימת מטלות, ואומר עכשיו שהשניים האלה יהפכו לעבדים נרצעים.
<עודד פריד: אנחנו כבר עכשיו.
<סיגל קוגוט: לא מעבר למה שאתם עכשיו.
<סיגל קוגוט: הכוונה היא שיש עוד כמה דברים קטנים.
<סיגל קוגוט: הוא יכול לדרוש באי-אמון, הוא יכול בדיון סיעתי.
<סיגל קוגוט: אז כותבים נאום.
<סיגל קוגוט: זה פחות או יותר מה שיש, אין עוד דברים.
<סיגל קוגוט: אין עוד רשימה של מטלות שבתור סיעה הוא צריך לבצע אותן.
<סיגל קוגוט: אז אני מוחקת את השרים ואת סגני השרים מהדבר הזה.
<סיגל קוגוט: אז יספרו את השרים ואת סגני השרים.
<סיגל קוגוט: עכשיו נשאר נושא אחרון, הנושא של הפלוס אחד.
<סיגל קוגוט: אתם אמרתם שכל הפלוס אחד הזה זה פשוט עוד קצת.
דוד רותם: למה אני צריך להכניס את זה לחוק?
<סיגל קוגוט: בסדר, אני מבינה.
<סיגל קוגוט: אני יודעת שהסיעות שלכם יכעסו עליכם, אז אני מזהירה אתכם שאתם לא יכולים להציע את זה בלי להסתכן בראשכם.
<עמי ברקוביץ: זה ועדת האתיקה, לא?
<סיגל קוגוט: בסדר, אבל יש משהו חלופי.
<סיגל קוגוט: אז את הסעיף הזה אני אמחק.
<סיגל קוגוט: נו, מה אתם תעשו?
<סיגל קוגוט: יצלבו אתכם בישיבת סיעה?
דוד רותם: אני לא אעשה כלום.
דוד רותם: אני לא רוצה להתעסק עם זה בכלל.
דוד רותם: זה לא קשור לדיני המשילות.
<סיגל קוגוט: בסדר, אבל יש משהו אחר שאתם כן - - -
<ארבל אסטרחן: אבל השאלה היא אם זה מעודד התפלגויות, או דברים כאלה.
<סיגל קוגוט: זה ברור שאתה לא רוצה לתמרץ באמצעים כלכליים התפלגויות.
<סיגל קוגוט: אבל בסדר, את הפלוס אחד הזה, בטח שאתה לא תשלול אותו לחלוטין; בגלל שההצעה המקורית שהבעתם בפעם הקודמת, זה פשוט לשלול את זה מלכתחילה, עוד לפני ההתפלגות - - -
דוד רותם: אבל זו הצעת חוק שהיא - - -
<סיגל קוגוט: לא, זה לא נושא חדש, אבל זה בוודאי משהו שאתם לא תוכלו לחיות אתו.
<סיגל קוגוט: אז אני מעיפה את זה.
<סיגל קוגוט: אבל יש סעיף אחר שכן קשור להתפלגויות, שאת הפלוס אחד הזה אפשר לחלק לפי החלק היחסי של החברים כמו שעושים עם השוטף.
<סיגל קוגוט: אין סיבה שאוצר המדינה ייתן עכשיו פלוס אחד למישהו שמתפלג.
<סיגל קוגוט: זה כן קשור להתפלגויות, זה לא נושא חדש, זה כן נובע ישירות - - -
<ארבל אסטרחן: שזה לא לפי מפלגות.
<סיגל קוגוט: כשזה לא לפי מפלגות, כשהמפלגות מראש הודיעו, כל אחת מהן מקבלת פלוס אחד, אבל כשסיעת-אם מקבלת פלוס אחד כמו שמחלקים את השוטף לפי מספר החברים - - -
דוד רותם: איפה זה מופיע, הפלוס אחד הזה?
<סיגל קוגוט: בסעיף 3, אבל לא משנה - - -
<ארבל אסטרחן: בחוק המימון.
דוד רותם: אז "יש עתיד" יגישו בקשה לתיקון חוק המימון.
<סיגל קוגוט: אבל אנחנו עכשיו בחוק המימון.
<סיגל קוגוט: כל מה שאנחנו עושים עכשיו זה בחוק המימון.
דוד רותם: שיגישו את זה בנפרד ויעבירו את זה ועדת שרים.
<קריאה: לאיזו הצעה אתה מתכוון?
<סיגל קוגוט: אני רק אסביר את ההצעה החלופית, כי למחוק בסעיף 3 את ה-5% מיחידת מימון אחת זה באמת לא קשור להתפלגויות, ואתם לא תוכלו לחיות עם זה.
<סיגל קוגוט: אתם לא יכולים להציע את הסעיף הזה; מבחינה פוליטית, אתם לא יכולים להציע אותו.
<ארבל אסטרחן: תסבירי שאת מדברת רק על ההתפלגויות שהן לא לפי מפלגות.
<סיגל קוגוט: אבל עכשיו אני מדברת על החלופי, שזה הסעיף האחרון, בסעיף 13 – שאם יש לסיעה פלוס אחד והיא לא סיעה שמורכבת ממפלגות, שלכל אחת מהן יש פלוס אחד; לסיעה יש פלוס אחד, ומישהו מתפלג ממנה, אז את השוטף מהחודש שלאחר ההתפלגות מחלקים לפי המספר היחסי של החברים.
<סיגל קוגוט: אז למה שדין הפלוס אחד יהיה שונה מהשוטף?
<ארבל אסטרחן: היום זה עולה לאוצר המדינה כסף.
<ארבל אסטרחן: היום, כשיש התפלגות כזאת, המדינה צריכה לשלם פעמיים פלוס אחד, גם לסיעה שממנה התפלגו וגם לסיעה החדשה.
<סיגל קוגוט: זה 13, זה הסעיף האחרון שכתבתי פה.
<סיגל קוגוט: עשיתי לכם "לחלופין" כי ידעתי שיהיה לכם קשה לתקן את סעיף 3.
דוד רותם: למה עשית "גרסה א' – של יושב-ראש הוועדה וחבר הכנסת הופמן"?
<סיגל קוגוט: כי זה מה שאמרתם בדיון הקודם.
<סיגל קוגוט: אתם אמרתם, מה זה הדבר הזה?
<סיגל קוגוט: אז אמרתי: בסדר, נכתוב את זה.
<סיגל קוגוט: אבל ידעתי שזה לא יחזיק מעמד יותר מדי.
<סיגל קוגוט: שמתי את זה לדיון, אבל תראה, זו לא עמדה לא נכונה, העמדה שלכם.
<סיגל קוגוט: פשוט היא לא כל-כך אפשרית מבחינה פוליטית.
<סיגל קוגוט: אם כבר קיבלתם, אז אני לא רואה מישהו שיוותר על כסף שהוא קיבל.
<סיגל קוגוט: אז אני מוחקת את זה, בסדר.
<סיגל קוגוט: אבל השאלה היא הפלוס אחד הזה – למה כשמישהו מתפלג, אוצר המדינה מיד חייב לתת לחלק המתפלג פלוס אחד, במקום לחלק את הפלוס אחד הזה לפי מספר החברים, כמו את השוטף?
דוד רותם: אני מציע שהתיקון של הופמן לסעיף 3 יחול החל מהכנסת ה-17.
<סיגל קוגוט: לא, זה לא.
<סיגל קוגוט: תיכף נדבר על התחולה.
<סיגל קוגוט: הכנסת ה-17, הא?
<סיגל קוגוט: עם החזרים רטרואקטיביים?
<סיגל קוגוט: בקיצור, תגידו מה אתם חושבים על סעיף 13.
אברהם מיכאלי: את בעצם אומרת שאם נשארו שניים, שייתנו תקציב לשניים?
<סיגל קוגוט: נגיד סיעה של חמישה חברי כנסת, היא מקבלת פלוס אחד, היא לא מורכבת ממפלגות, ושלושה מתפלגים – אז את השוטף מחלקים: שלוש ושתיים.
<סיגל קוגוט: אבל בגלל הנוסח של החוק, כל אחד מהחלקים האלה מקבל פלוס אחד, במקום שגם את הפלוס אחד יחלקו.
רונן הופמן: פלוס אחד יהיה שלוש חמישיות פה ושתי חמישיות פה.
<סיגל קוגוט: אז למה זה צריך להיות שונה מהשוטף?
אברהם מיכאלי: איך זה קורה בפועל היום?
<ארבל אסטרחן: היום כל אחד מהחלקים יקבל פלוס אחד.
<ארבל אסטרחן: ההתפלגות הזאת עולה לאוצר המדינה כסף.
אורית סטרוק: סיגל, כל זה חל רק על סיעה?
<סיגל קוגוט: ולא על מפלגות.
<ארבל אסטרחן: לא כשזה מפלגות.
רונן הופמן: ההצעה היא שאותו סכום של פלוס אחד יחולק באופן יחסי - - -
<ארבל אסטרחן: כמו המימון.
<ארבל אסטרחן: כמו שהמימון מחולק באופן יחסי, גם הפלוס אחד.
אורית סטרוק: וזה שוט אנטי-התפלגותי - - -?
שמחה רוטמן: לא, זה יהיה היעדר עידוד להתפלגות.
שמחה רוטמן: זה לא שוט אנטי-התפלגותי.
<ארבל אסטרחן: למרות שזה גם קצת פוגע בסיעה שממנה התפלגו.
<ארבל אסטרחן: גם את זה צריך לזכור.
<ארבל אסטרחן: כי עד היום מהסיעה שממנה התפלגו נלקח רק המימון באופן יחסי.
<ארבל אסטרחן: עכשיו לוקחים ממנה גם את הפלוס אחד באופן יחסי.
שמחה רוטמן: אם אני יכול להיות לשנייה devil's advocate לנושא הזה – הנחת היסוד של הפלוס אחד, אם אני מבין אותה נכון, הרי שבעצם המימון לא הולך לסיעה, הוא הולך למפלגה.
שמחה רוטמן: כלומר, על בסיס המפתח הסיעתי, אבל הוא הולך למפלגה.
שמחה רוטמן: אז הנחת היסוד היא שלא משנה מה גודל מפלגה, יש הוצאות קשיחות, שהן יחידות מימון אחת, הפלוס אחד הזה.
שמחה רוטמן: לא משנה איזה מפלגה יש לך – מזכירה אתה חייב, משרד אתה חייב, פקס אתה חייב, מחשב אתה חייב, ההוצאות הבסיסיות.
שמחה רוטמן: ואחר-כך, ככל שיש לך יותר אנשים, ככה יש לך יותר בלגן לנהל.
דוד רותם: אתה מדבר על מפלגה, אנחנו מדברים על סיעות.
שמחה רוטמן: אבל המימון הוא למפלגה.
שמחה רוטמן: זו ההערה שלי.
שמחה רוטמן: המימון הולך למוסדות המפלגה על בסיס המפתח הסיעתי.
שמחה רוטמן: הפלוס אחד, הנחת היסוד שלו, וזו הסיבה שלדעתי הוא נעשה, זה בגלל שיש מה שנקרא: הוצאות תקורה שקיימת לכולם, ובנוסף, ככל שלמפלגה יש יותר ח"כים, גם מגיע לה יותר, מצד אחד, וגם יש לה עוד עלויות נוספות.
שמחה רוטמן: ולכן, אם אתה מוריד את הפלוס אחד הזה, זה פוגע בדבר הזה.
שמחה רוטמן: זאת אומרת, אני עובד על הרציונל של: איזו עבודה זה מוסיף לי.
שמחה רוטמן: זה מוסיף לי עבודה שעכשיו יש לי עוד מפלגה שצריכה לתקשר מול סיעה, והיא צריכה יחידת מימון אחת, לא משנה מה גודלה.
רונן הופמן: אתה אומר יותר מזה.
רונן הופמן: אתה אומר שהמתפלגים לא זכאים לשום דבר, כי הרי הם לא יקימו מפלגה חדשה, אין להם מוסדות - - -
שמחה רוטמן: לא, אם הם לא יקימו מפלגה חדשה, אז הכסף הזה בכל מקרה לא יועבר לשום מקום.
שמחה רוטמן: אם הם לא מקימים מפלגה חדשה, אם נציג בא-כוח הסיעה לא מודיע לוועדת הכנסת: חבר'ה, מהיום המפלגה שמייצגת אותי היא מפלגת "כלכלה" - - -
רונן הופמן: הרי הם מקימים כדי לקבל את המימון.
שמחה רוטמן: הם לא מקימים בדרך-כלל.
שמחה רוטמן: הם לוקחים מפלגת מדף.
שמחה רוטמן: אבל לא משנה.
שמחה רוטמן: מפלגה שאין לה נציגות בכנסת, היא לא צריכה משרד, היא גם לא צריכה קבלת קהל, והיא לא צריכה סניף.
שמחה רוטמן: מפלגה שיש לה נציגות בכנסת, צריכה משרד, צריכה סניף וצריכה קבלת קהל.
שמחה רוטמן: אני רק מעיר.
שמחה רוטמן: אני לא אומר שצריך לשלול את זה.
דוד רותם: אני לא רוצה להתעסק בכלל בסעיף הזה.
דוד רותם: הוא לא קשור להתפלגויות.
דוד רותם: הוא לא קשור לשום דבר.
<סיגל קוגוט: הוא קשור, אבל לא משנה.
דוד רותם: הוא לא קשור.
<סיגל קוגוט: נעזוב את זה.
דוד רותם: תעזבי את זה.
רונן הופמן: מה זה אומר, "לעזוב את זה"?
דוד רותם: לעזוב את זה, זה להשאיר את המצב כמות שהוא.
<סיגל קוגוט: זה אומר שאנחנו לא מציעים לתקן את הדבר הזה על הפלוס אחד.
דוד רותם: אני לא צריך לתקן את זה היום.
<סיגל קוגוט: שיישאר כמו הדין היום.
<סיגל קוגוט: יש דבר אחד שאתה צריך לפחות להגיד – אם אתם רוצים והבנתי שיש עמדה כזו, בשבוע הבא אנחנו מתחילים לדבר על אחוז החסימה.
<סיגל קוגוט: אני אכין גרסאות לפי כל מה ששמעתי פה, לשפץ את הגרסאות הקיימות בכל הדברים.
<סיגל קוגוט: חוקי היסוד יבואו בחבילה אחת.
<סיגל קוגוט: עכשיו עשינו את החוקים הרגילים, והבנתי שיש רצון לפלג בחוקים הרגילים בין ההתפלגויות ומימון המפלגות ואחוז החסימה, כך שיבואו להצבעה שלושה סטים: סט אחד של חוקי-יסוד, סט אחד של חוקים רגילים – שזה חוק הכנסת וחוק מימון מפלגות, וסט אחד של אחוז החסימה.
<סיגל קוגוט: אם כך, אז לישיבה הבאה, כשמתחילים לדון באחוז החסימה, אני אכין הצעה לוועדה להחליט על פיצול, כי אתם צריכים להצביע על דבר כזה.
<סיגל קוגוט: אתם יכולים גם עכשיו להחליט, ואני אכין את המסמכים.
דוד רותם: אנחנו מחליטים עכשיו: מי בעד פיצול?
דוד רותם: בעד פיצול הצעות החוק – פה אחד
אברהם מיכאלי: כל מה שמפצלים, זה טוב.
אורית סטרוק: בעניין הזה , הפיצול הוא מבורך.
רונן הופמן: מי בעד איזה פיצול, סליחה?
דוד רותם: הפיצול של אחוז החסימה וחוק יסוד.
רונן הופמן: לא, לא, אני לא חושב שצריך לפצל, ברשותך.
<סיגל קוגוט: בסדר, אז זה שלושה נגד אחד.
רונן הופמן: חשבתי שאנחנו מעלים פה להצבעה משהו אחר.
<סיגל קוגוט: אני אעשה ככה: אני אכין לך החלטת פיצול, כי אתה צריך להעלות את זה למליאה.
<סיגל קוגוט: היום אפשר, ארבל, או שזה רק בימי שני?
<ארבל אסטרחן: היום אפשר.
<סיגל קוגוט: אפשר?
<סיגל קוגוט: הוא יכול במליאה להגיד על הפיצול?
<ארבל אסטרחן: אם הם יסכימו להוסיף את זה לסדר-היום.
דוד רותם: טוב, רבותי, מי מאשר את סעיפי - - -?
<סיגל קוגוט: לא, לא, לא.
דוד רותם: רגע, אני רוצה לאשר פה את הסעיפים שדנו בהם היום.
<סיגל קוגוט: לא, דודו, אנחנו לא אמרנו שנעשה הצבעות, לא.
<סיגל קוגוט: תהיה ישיבה על הצבעות בסוף הדיונים על אחוז החסימה, ואני אביא את כל הגרסאות לכל הסעיפים, כי כך אמרנו שנעשה.
<סיגל קוגוט: אל תצביע עכשיו על זה.
דוד רותם: גמרנו דיון בסעיפים.
<סיגל קוגוט: גמרנו גם על חוקי היסוד דיון, אבל בכל זאת.
דוד רותם: נכון, לכן אפשר היה להצביע עליהם.
<סיגל קוגוט: אבל תהיה ישיבת הצבעות וכולם יצביעו על הכול.
דוד רותם: טוב, אין בעיה, נצביע על כולם יחד.
דוד רותם: אנחנו נעסוק היום בהצעת חוק לתיקון פקודת העדה הדתית (המרה) (גיור על ידי רב עיר ומועצה מקומית).
דוד רותם: אני מבקש לפתוח את הישיבה בהתנצלות.
דוד רותם: שלא כמנהגי, אני אקריא מן הכתב.
דוד רותם: למרות שבדרך כלל אני לא עושה את זה, אבל חשוב לי הדיוק של הדברים ולכן אני אקרא אותם מן הכתב.
דוד רותם: בשבוע שעבר, בתום הישיבה שעסקה בהצעת חוק של חברת הכנסת עדי קול, התבטאתי כלפי היהדות הרפורמית בצורה מוטעית ושגויה, וכתוצאה מכך נפגעו רבים.
דוד רותם: לא הייתה לי כל כוונה לפגוע באיש וכן לא בתנועה הרפורמית.
דוד רותם: היו כאלה שניסו להטות את דברי לכיוון של אי-הכרתי ביהדותם של הרפורמים.
דוד רותם: ולא היא.
דוד רותם: הרפורמים וכמובן כל מי שנולד לאם יהודייה, הינם יהודים לכל דבר ועניין.
דוד רותם: כוונת דברי הייתה שבין הרפורמים לביני יש חילוקי דעות עמוקים לגבי הפרקטיקה ביישום של היהדות.
דוד רותם: יחד עם זאת, בהיותנו כולנו יהודים בני דת אחת, עלינו לפתור את חילוקי הדעות בנושאים הרלוונטיים בשיחות ובהתדיינות סביב השולחן.
דוד רותם: אני חוזר ומביע ההתנצלות בפני כל מי שנפגע.
דוד רותם: קיבלתי מכתב מרגש מנכדה של הרבנית גולדה, שהייתה אשתו של רב באוקראינה.
דוד רותם: אני מוכרח לומר שהמכתב הזה מאוד ריגש אותי.
<יזהר הס: תודה.
דוד רותם: מה אתה בעסק?
<יזהר הס: אני נהנה לראות תלמידי חכמים המנצחים זה את זה ומתנצחים.
<אנדרו סאקס: נצחוני בני.
דוד רותם: אתם לא שייכים לקהילה הרפורמית.
<אנדרו סאקס: מי שפוגע ביהודי כלשהו – פוגע בנו.
דוד רותם: רבותי, 10 דקות הפסקה, בסיומן שולי תחדש את הישיבה.
שולי מועלם-רפאלי: שלום לכולם, שבוע טוב.
שולי מועלם-רפאלי: היום יום ראשון, ט' באדר א'.
שולי מועלם-רפאלי: ה-9 בפברואר 2014.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו ממשיכים את הדיון בנושא הגיור במדינת ישראל.
שולי מועלם-רפאלי: אני שמחה שמתקיימות גם הישיבות כאן, אבל בעיקר הרבה מאוד עבודה של חברי הכנסת, חבר הכנסת שטרן וחבר הכנסת הרב אלי בן-דהן.
אלי בן-דהן: והצוותים שלנו.
שולי מועלם-רפאלי: והצוותים – לקחת לי את המילה מהפה.
שולי מועלם-רפאלי: והצוותים הרחבים שנוגעים בזה, גם בשעות מטורפות רבות אחרות.
שולי מועלם-רפאלי: מושקעים מאמצים רבים של כולנו להביא בסוף לדבר הנכון ביותר מבחינת עם ישראל ומדינת ישראל.
שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת מקלב ביקש את רשותי להציע הצעה לסדר.
שולי מועלם-רפאלי: בבקשה, אדוני.
אורי מקלב: ברשותכם, ברשותך היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבקש להתייחס לחלק הראשון של הישיבה שבו - - -
אברהם מיכאלי: זאת לא הייתה ישיבה – זאת הייתה מסיבת עיתונאים.
אברהם מיכאלי: זה לא נחשב ישיבה.
אורי מקלב: אני מבין שהוא עשה את זה במסגרת השיבה, הוא פתח את הישיבה ועשה את זה במסגרת הישיבה.
אברהם מיכאלי: פה?
שולי מועלם-רפאלי: אתם לא הייתם.
אורי מקלב: יושב-ראש הוועדה אולץ, נדרש, להתנצל על דברים שהוא אמר.
אורי מקלב: זאת פגיעה בדמוקרטיה, זאת פגיעה בחסינות של חברי הכנסת.
אורי מקלב: לא היו דברים כאלה מעולם שחבר כנסת נאלץ, נדרש, להתנצל על דברים שהוא אמר בתוך ועדה, על דברים שהוא חושב.
אורי מקלב: זאת משטרת דיבורים, מחשבות ודיבורים.
אורי מקלב: קרה שחבר כנסת התנצל בפני אוכלוסייה מסוימת אם נשמעה איזו פגיעה בהם.
אורי מקלב: עוד אף פעם לא קרה שחבר כנסת אולץ - - -
אלעזר שטרן: הוא לא אמר שהוא אולץ.
אורי מקלב: לא משנה – אני אומר שהוא אולץ ונדרש להתנצל - -
אברהם מיכאלי: הוא עשה את זה מטוב לבו.
אורי מקלב: - - או שהוא מצא לנכון להתנצל על דברים שהוא אמר מתוך מחאות של ארגון מסוים, קבוצה מסוימת.
אורי מקלב: הוא דיבר על דברים רעיוניים, הוא דיבר על דברים של השקפה.
אורי מקלב: היום, קבוצת הלחץ הזו, שהיא התנועה הרפורמית, שלחה את זרועותיה לכל המקומות: חברי כנסת משוחדים על ידה, פוליטיקאים, אמצעי התקשורת.
אורי מקלב: לכן הם יצרו קבוצת לחץ ענקית שאין כמוה ואנחנו כאן היום עוברים על זה לסדר-היום.
אורי מקלב: אני חושב שדבר כזה מצריך מחאה חמורה.
אורי מקלב: כמובן שאם זה היה קורה בעקבות אחרים, היה נפלט קול זעקה.
אורי מקלב: במקרה הזה כולם שותקים.
אורי מקלב: אני חושב שבמקום שאין איש – גם צריך להיות איש, אני גם צריך להביע את המחאה הזאת.
אורי מקלב: אני אומר בפירוש את דעתי בעניין: התנועה הרפורמית מרסקת את העם היהודי.
אורי מקלב: ההתבוללות וכל פעולותיהם שאנחנו רואים שנעשות מחוץ לישראל עד היום, מגיעות גם לארץ, הצעת החוק הזו היא דוגמה.
אורי מקלב: אנחנו רואים ויודעים בדיוק מה ולמה המעורבות שלהם פה גדולה מעבר רק לנושא הזה של רק לפתוח את נושא הגיור.
אורי מקלב: אנחנו יודעים בדיוק מה עומד מאחורי הסעיפים פה, אבל זאת רק דוגמה אחת לפעולות רבות שבתקופה האחרונה הם יותר-יותר עושים את זה גם בגלוי, גם בסתר.
אורי מקלב: קבוצות שלימות עומדות בהנחייתם, במימונם, ארגונים שונים וקבוצות שונות רודפים את הציבור החרדי, רודפים את העם היהודי, מנסים לרסק את העם היהודי מבפנים – מה שלא הצליחו מבחוץ, היום עושים את זה מבפנים.
אורי מקלב: היום, מבחינת העם היהודי, הם האויב של העם היהודי.
אורי מקלב: הם רודפים את העם היהודי, גורמים להתבוללות לגמרי של העם היהודי, פגיעה בעם היהודי.
אורי מקלב: אני חושב שחבר הכנסת אומר בצורה כזאת או אחרת, כל מסע הלחצים הזה שהתחיל מראש הממשלה וכלה במפלגה וכולל גופים אחרים, אנחנו בידינו צריכים למחות.
אורי מקלב: אני חושב שהדבר הזה אסור שיעבור לסדר-היום.
שולי מועלם-רפאלי: חברים, אני מתנצלת - - -
<יזהר הס: חזקה שסגן השר יסתייג מהדברים הקשים האלה.
שולי מועלם-רפאלי: רגע, חברים, תראו - - -
<יזהר הס: משחדים?
<אנדרו סאקס: רק עניין השוחד - - -
אברהם מיכאלי: הם ישבו בראש השולחן - - -
שולי מועלם-רפאלי: אני לא מתכוונת לפתוח פה דיון, ברשותכם, מוזמני הוועדה.
שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת מקלב הביע את העמדה שלו, את המחאה שלו.
שולי מועלם-רפאלי: אני לא מתכוונת לפתוח את הדיון הזה פה.
שולי מועלם-רפאלי: זה לא נראה לי המקום.
שולי מועלם-רפאלי: חזקה עלי שמטרתו של חבר הכנסת מקלב ומטרתי אני ומטרת חבר הכנסת שטרן ומטרת כל מי שיושב כאן היא חיזוקו של העם היהודי וקבלה מוחלטת של התגיירות שהיא לפי ההלכה בתוך מדינת ישראל.
אלעזר שטרן: אני מבקש, כמו שאמר חבר הכנסת מקלב, כדי שלא יתפרש חס וחלילה ששתיקה כהודאה דמיה, אני לא מקבל את דבריו.
<אנדרו סאקס: הוא התכוון גם לקונסרבטיבים?
שולי מועלם-רפאלי: תודה, חבר הכנסת שטרן.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו ממשיכים את הדיון בחוק הגיור.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו נבקש מאלעזר, היועץ המשפטי של הוועדה, להתחיל לקרוא מההתחלה.
שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת שטרן, אני רוצה את הסכמתך להליך שאנחנו נעשה: אנחנו מתחילים לקרוא מההתחלה ובכל מקום שבו אתה וחבר הכנסת, הרב אלי בן-דהן, הגעתם להסכמות – מישהו מכם יגיד את הנוסח אם הוא שונה מהנוסח שאנחנו מקריאים בוועדה.
שולי מועלם-רפאלי: מקובל?
אברהם מיכאלי: איזה נוסח אתם קוראים?
הלשכה המשפטית: אנחנו מקריאים את הנוסח שעלה לאתר הוועדה והוא מונח בפניכם.
שולי מועלם-רפאלי: זה הנוסח שעלה לאתר והונח בפניכם – כתוב עליו: נוסח מעודכן מטעם חבר הכנסת שטרן לדיון ב-9 בפברואר 2014, כמו שאמרתי, ט' באדר א'.
אלי בן-דהן: הסעיף מטרה - - -
אברהם מיכאלי: ראש הממשלה לא - - - ראש הממשלה מתחבא מתחת לכיסא.
שולי מועלם-רפאלי: חברי כנסת, אתם רוצים שנפתח את הדיון הזה?
שולי מועלם-רפאלי: אני לא רוצה.
אברהם מיכאלי: את לא רוצה?
אברהם מיכאלי: אז אפשר לדחות את הדיון היום.
שולי מועלם-רפאלי: את הדיון הזה, הפרטי.
שולי מועלם-רפאלי: הדיון הזה, שאת יושבת בקואליציה שלך מראש הממשלה ועד למטה שכולם פוחדים מהם, מתחבאים מתחת לכיסא, אז אל תפתחי.
שולי מועלם-רפאלי: רק תנהלי חוקים.
דוד רותם: תפתחי ותנהלי.
שולי מועלם-רפאלי: אלעזר, בבקשה.
הלשכה המשפטית: >
אלי בן-דהן: אני מקבל את עמדת משרד המשפטים שזה יהיה במסגרת פקודת העדה הדתית (המרה).
<רני נויבואר: אנחנו בעד שזה בתיקון פקודת העדה הדתית (המרה), אנחנו מבקשים, למען הנוסח, שזה יופיע כפרק ב' בגלל שזה בעצם תוספת של משהו מאוד ספציפי לפקודה שהיא פקודה כללית.
<רני נויבואר: באופן כללי, מה שנאמר היום בפקודה ייהפך להיות פרק א' וזה יהיה פרק ב'.
אלעזר שטרן: אפשר אולי, בדרך מסוימת, להכניס לפה את בתי הדין המיוחדים לגיור או ערכאות הגיור?
אלעזר שטרן: אני מבין למה אי אפשר לקרוא לזה רק הגיור כולו, אבל האם אפשר לתת פה גם - - -
<רני נויבואר: בכותרת של הפרק אפשר - - -
שולי מועלם-רפאלי: כותרת פרק ב' תהיה: הגיור?
<רני נויבואר: לא.
<רני נויבואר: הגיור - - -
אלי בן-דהן: הליכי גיור.
אלעזר שטרן: אני בעד בתי הדין המיוחדים.
אלעזר שטרן: כדי שזה לא יתפרש ליותר ממה שאנחנו עושים פה, ואני חושב שאין עם זה בעיה אם זה יהיה בתי הדין המיוחדים.
אלעזר שטרן: לכם יש בעיה עם זה?
<רני נויבואר: אנחנו לא חושבים שזה עוסק רק בזה – זה עוסק גם במערך הגיור.
<רני נויבואר: לכן חשבנו לקרוא לזה הליכי גיור.