GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אופיר פינס-פז: יש מישהו שמתנגד?
אופיר פינס-פז: אפשר להמשיך הלאה?
אופיר פינס-פז: אני ממשיך הלאה.
אופיר פינס-פז: הסיכום הוא ששר האוצר יקבע תוך 60 יום את התקרה.
יוסף יצחק פריצקי: בהתחשב בריבית האוברדרפט.
אופיר פינס-פז: נכון, בהתחשב בריבית האוברדרפט.
יוסף יצחק פריצקי: עורכת-הדין לחמן-מסר, האם זה לא כתוב כבר היום בחוק?
סיגל קוגוט: היום כתוב בחוק שיש ריבית מקסימום, ששר האוצר יקבע, אבל לא כתוב מה הפרמטרים לשיקול הדעת.
יוסף יצחק פריצקי: מה שאני שואל זה, האם אנחנו לא משחתים מלים לריק.
יוסף יצחק פריצקי: האם אין היום הסמכה בחוק לשר האוצר לקבוע ריבית?
סיגל קוגוט: ראשית, יש הסמכה, אבל הוא קבע אותה בשנת 1985, והוא לא שינה אותה.
סיגל קוגוט: שנית, אתה רוצה להוסיף לו פה, שכאשר הוא קובע, הוא חייב להתחשב בריבית על האוברדרפט.
אופיר פינס-פז: נוסיף שהסמכות שלו היא לקבוע את התקרה מעת לעת.
אופיר פינס-פז: זאת אומרת, לא קביעה חד-פעמית.
אופיר פינס-פז: זה צריך להיות כתוב בחוק.
יוסף יצחק פריצקי: צריך גם לקבוע זמן, למשל, "בתוך X ימים מקבלת חוק זה".
אופיר פינס-פז: 60 יום, ואחר כך מעת לעת.
יוסף יצחק פריצקי: שר המשפטים צודק פה, הוא אומר: אני רוצה ששר האוצר יקבע, נקודה.
יוסף יצחק פריצקי: צריך לקבוע דד-ליין.
מאיר שטרית: אמרנו 60 יום.
אבי (אברהם) גבאי: דבר ראשון, זה יהיה הרבה יותר מהר.
אבי (אברהם) גבאי: דבר שני, מאחר והנוסחה היום היא ניידת, זה פחות בעייתי.
סיגל קוגוט: אני מסכמת.
סיגל קוגוט: לגבי סעיף 2, אני מוחקת את גרסה ב', לא תהיה נוסחה בחוק, נשארת גרסה א': שר האוצר, כמו היום, יקבע את הריבית המקסימלית, ייקבע בחוק שמעת לעת הוא יקבע אותה, והוא יתחשב בריבית על האוברדרפט.
סיגל קוגוט: ובסוף, בסעיף 4, בהוראות תחולה, ייקבע שתחילת הסעיף ביום כניסה לתוקף של צו, וששר האוצר יביא את הצו לאישור ועדת הכספים, ותוך 60 ימים מיום תחילתו של חוק זה.
דוידה לחמן-מסר: מכוח מה תיפסק ריבית הפיגורים על מלוא סכום ההלוואה שהועמד לפרעון, כתוצאה מאי-תשלום חוב, במקום שהחוב שבפיגור לא מוגש להוצאה לפועל?
סיגל קוגוט: זה לא יהיה בחוק ההוצאה לפועל, זה בחוק הריבית.
דוידה לחמן-מסר: בחוק הריבית תהיה הוראה שלא תוטל ריבית פיגורים, אלא על סכום החוב שבפיגור?
סיגל קוגוט: זה יהיה בחוק הריבית, לא בחוק ההוצאה לפועל.
אופיר פינס-פז: אני עובר לנושא של שכר הטרחה של עורכי-הדין.
אופיר פינס-פז: השאלה היא לא רק על העיקרון, ששר המשפטים יקבע, בהתייעצות עם הלשכה ובאישור ועדת החוקה, את גובה שכר הטרחה.
אופיר פינס-פז: ברמה העקרונית יש ויכוח, אבל, לדעתי, זה, פחות או יותר, הוסכם.
אופיר פינס-פז: מה שלא מוסכם זה מה יהיה כתוב שם, מה יהיה שכר הטרחה.
סיגל קוגוט: זה יהיה בתקנות.
אופיר פינס-פז: ביקשתי מאנשי משרד המשפטים ומאנשי לשכת עורכי-הדין לשבת לפני החקיקה ולשאוף להגיע להסכמה לגבי התקנות ששר המשפטים יביא אחרי החוק.
אופיר פינס-פז: השאלה, האם הושגה הסכמה לגבי התקנות ולגבי גובה שכר הטרחה.
שלמה כהן: התהליך התחיל, היו שתי פגישות.
אופיר פינס-פז: מי ניהל את הפגישות מטעמכם?
שלמה כהן: הצוות שיושב אתי פה: יהודה לנדא, שלום כהן, נזי חלבי, אלחנן קרת.
דוידה לחמן-מסר: מטעם משרד המשפטים, עורכת-הדין מירב אביטל.
שלמה כהן: בפגישות האלה היתה הבנה לגבי רוב הנושאים שהועלו, והיתה התקדמות, אבל התהליך טרם נסתיים.
אופיר פינס-פז: איפה הפערים?
שלמה כהן: אני יכול למסור.
דוידה לחמן-מסר: אני יכולה.
אופיר פינס-פז: איך שניכם יכולים למסור, כששניכם לא ישבתם בפגישה?
אופיר פינס-פז: חשבתי שהפגישה תהיה בין שלמה כהן לבין דידי לחמן מסר.
דוידה לחמן-מסר: חשבנו שבהתחלה יישבו צוותי עבודה שינסו להבין מה נקודות המחלוקת, כדי שבשלב השני נראה איך אפשר ליישב את המחלוקות האלה, ויש כמה מחלוקות.
דוידה לחמן-מסר: הנושא של שכר טרחת עורכי-הדין הוא נושא מאוד חשוב, אבל הוא בוודאי לא הנושא הכי חשוב בסוגיית המשכנתאות.
אופיר פינס-פז: אל תשכחו שהתקנות צריכות לקבל את אישור ועדת החוקה, ותהיה על זה ישיבה מיוחדת.
מאיר שטרית: דיברתי עם שלמה כהן ושלחתי נציגים שלנו, מתוך רצון להגיע להסכמה.
מאיר שטרית: אם הם לא יגיעו להסכמה, אני אשב אישית עם שלמה כהן, וננסה להגיע להסכמה.
מאיר שטרית: אם לא נגיע להסכמה, נביא את זה לוועדה.
שלמה כהן: ביקשתי משר המשפטים, ושר המשפטים נענה לבקשה הזאת, שלפני שהחוק מגיע לקריאה שנייה ושלישית נסכם את הנושא הזה.
מאיר שטרית: לא הסכמתי שנסכם את הנושא הזה.
שלמה כהן: לפי הבנתי זה היה הסיכום, ואני גם חושב שאנחנו זכאים לכך, משום שכאן יש שינוי מאוד מרחיק לכת בקונספציה של שכר טרחה של בעלי מקצועות חופשיים, כאשר לגבי עורכי-הדין יש חוק לשכת עורכי-הדין, יש שם תעריף מינימום, שזה באישור שר המשפטים.
שלמה כהן: זה לא דבר שלשכת עורכי-הדין קובעת על דעת עצמה, זה גם עובר בקרה ציבורית באופנים שונים.
שלמה כהן: חשבנו שלפני שעושים שינוי מהפכני בעניין הזה, צריך לסגור ביחד, זה לא נסתייע.
שלמה כהן: אדוני היושב-ראש, אני מפנה את תשומת הלב לעובדה שהחוק, במתכונתו הנוכחית, לא בשל לחקיקה בכמה וכמה נושאים מאוד מהותיים, כולל העובדה שהוא לא מסונכרן עם חוקים מהותיים אחרים כמו חוק המשכון וחוק הערבות.
שלמה כהן: מעבר לעניין הזה, בנושא של שכר טרחת כונסי הנכסים, זה הנושא שעומד פה על הפרק בחקיקה, צריך לזכור שמדובר, קודם כול, באדם שפועל כשלוחה של בית-המשפט, הוא ממונה על-ידי בית-המשפט, לכן שכרו עד היום נקבע על-ידי בית-המשפט, לפי המלצות של חברי לשכת עורכי-הדין.
שלמה כהן: לפני שהולכים ועושים שינוי מהפכני בעניין הזה, מבחינה חקיקתית זה חזרה לאחור של 20-30 שנים, שהרשות המבצעת קובעת שכר טרחה, לפני שעושים את זה, היינו צריכים להשלים את תהליך ההידברות.
שלמה כהן: הוא לא הושלם, אבל הוא התקדם.
שלמה כהן: אני לא מבין את תחושת הבהילות לסיים את החוק הזה מייד.
שלמה כהן: צריך לתת עוד כמה שבועות לתהליך הזה, ואני מעריך שבראשית המושב הבא, תהיה הסכמה בינינו.
אופיר פינס-פז: שלמה כהן, הכנסת יוצאת לפגרה.
אופיר פינס-פז: המדינה לא נעצרת, ואנשים כל הזמן נמצאים בהליכים.
אופיר פינס-פז: דבר שני, התקנות עצמן, לפני שיאושרו, מחייבות דיון בוועדה, וזה לא הולך להתבצע מהיום למחר.
אופיר פינס-פז: דבר שלישי, אני מתקומם על הדברים האלה.
אופיר פינס-פז: יש הסכמה מלאה על הקונספציה, משום שלצערי חלק מעמיתיך הביאו את הדברים עד כדי אבסורד, וחבל, אבל כך הם פני הדברים.
אופיר פינס-פז: אם הבנק היה משלם לך כמה שאתה רוצה וכמה שהוא יכול, אין לי בעיה, אבל הכול הולך על החייב, לכן זה לא עניין של שוק חופשי, לכן צריכה להיות בקרה ציבורית.
אופיר פינס-פז: אם זה היה יחסי לקוח-עובד, אין בעיה, אבל ברגע שאתם משיתים את כל ההוצאות על צד שלישי, שהוא החייב, שהוא לא צד, הוא לא שוכר אותך, מאותו רגע חייבת להיות בקרה של הגורם הציבורי, שבמקרה הזה, זה משרד המשפטים בפיקוח של הכנסת.
אופיר פינס-פז: ברמה הקונספטואלית זה צודק, נשאלת השאלה רק לגבי הגובה.
אופיר פינס-פז: לגבי הגובה תהיה ישיבה מיוחדת.
אופיר פינס-פז: תאמין לי שאין פה אדם אחד שייתן לפגוע בכם או שייתן לקבוע מחירים, שאנחנו חושבים שהם לא צודקים או לא הוגנים, אני מכיר את חברי הוועדה.
אופיר פינס-פז: אף אחד לא ייתן לזה יד, ואתה יודע את זה.
ענת מאור: גם לא הפוך.
אופיר פינס-פז: תהיה על זה ישיבה מיוחדת, ונדון בזה כמו שצריך.
אופיר פינס-פז: אם רוצים בכוח לא לחוקק, אני יכול להבין את זה, אני לא יכול לקבל את זה.
אופיר פינס-פז: אם רוצים לחוקק בכובד ראש ובשיקול דעת, אני מקבל את זה.
אופיר פינס-פז: אם נגלה במהלך החקיקה שיש עוד סעיפים בעייתיים שצריך להתמודד אתם, ומשך הזמן לא מאפשר את זה, נחליט מה אנחנו עושים.
אופיר פינס-פז: הרי לא נחוקק דבר לא ראוי.
ענת מאור: הייתי רוצה לשמוע, מבחינת הליך החקיקה, הערות מקצועיות.
אופיר פינס-פז: יעירו כשאני אעלה את הנושאים הבעייתיים.
אופיר פינס-פז: אני עכשיו מגיע לנושאים הבעייתיים.
אופיר פינס-פז: תאמיני לי שהתכוננתי לישיבה הזאת, אני מכיר את החומר היטב.
אופיר פינס-פז: הנושא הזה לא בעייתי.
אופיר פינס-פז: אני מעלה עכשיו את הנושאים הבעייתיים.
ענת מאור: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להעיר הערה לסעיף הקודם.
ענת מאור: שמעתי אותך ואת שר המשפטים, נכון שאחר כך זה מגיע לדיון בוועדה, כי לוועדה יש סמכות לאשר, לא רק להתייעץ.
אופיר פינס-פז: גם לדחות.
ענת מאור: אבל הבנו שהתחילה התקרבות.
ענת מאור: יש היום, יש מחר, מדוע לא ממשיכים לנסות להגיע להסכמה?
מאיר שטרית: אני לא מעכב שום דבר.
מאיר שטרית: נתתי אור ירוק מהיום שהתבקשתי, כדי לנסות להביא להסכמה לגבי שכר הטרחה.
מאיר שטרית: רבותי, על-פי החוק הקיים היום, שכר טרחת עורכי-הדין נקבע על-ידי לשכת עורכי-הדין בהסכמתי, בהסכמת שר המשפטים.
מאיר שטרית: אם לא היה נקבע בעבר כפי שנקבע, הרי הדבר לא היה עולה, לא היתה בעיה.
מאיר שטרית: יש בעיה.
מאיר שטרית: בחוק המקורי שלי הצעתי לשנות את כל חוק ההוצאה לפועל, לשנות את סעיף 10(א), שבכל שכר טרחת עורכי-הדין אני אקבע, על-פי סמכותי, את שכר טרחת עורכי-הדין.
מאיר שטרית: לאור התנגדותם של לשכת עורכי-הדין וחלק מהחברים שלי פה, הגעתם להסכמה, וירדתי משינוי סעיף 10(א), והסכמתי ללכת שלב אחד אחורה.
מאיר שטרית: אבל אני יכול ללכת להצבעה במליאה, אין בעיה, אני יכול ללכת אחורה.
מאיר שטרית: אני יכול ללכת לקריאה שנייה ושלישית בסעיף המקורי.
מאיר שטרית: הגענו להסכמה, וההסכמה היא ששכר טרחת עורכי-הדין ייקבע על-ידי רק לגבי המשכנתאות, בהתייעצות עם הלשכה, באישור הוועדה.
מאיר שטרית: אני לא חוטף שום דבר.
מאיר שטרית: אני לא מבין מה הבהלה.
מאיר שטרית: למה אני צריך לחכות?
מאיר שטרית: שיוציאו מהבתים עוד מאות אנשים?
מאיר שטרית: כל יום אני מקבל עשרה מכתבים מאנשים שמוציאים מהבתים עם תלונות שקורעות את הלב, ואין לכך שום הצדקה.
2397: ישבתי מטעם הלשכה עם עורכת-הדין מירב אביטל ועם עורך-הדין רמי רובין, כדי לגבש את הקונספציה החדשה בעניין שכר הטרחה של כונסי הנכסים.
2397: אני מוכרח לציין לשבח את אנשי משרד המשפטים, אנשים מקצועיים, מבינים, פתוחים, גם אנחנו היינו פתוחים לשמוע דברים.
2397: במידה רבה הצבנו את המסילה שהרכבת צריכה לעבור עליה, אבל המספרים, הדברים הקונקרטיים - - -
אופיר פינס-פז: שלום כהן, נשב על זה בכובד ראש.
2397: לפני שעושים את כל המהפכה הזאת, אנחנו רוצים לדעת להיכן אנחנו הולכים, האם למצב שאנחנו יכולים לחיות אתו, או שמבחינתנו זה יהיה עכשיו סדום ועמורה.
אופיר פינס-פז: שלום כהן, אתה מבקש ממני לא לקדם את החוק עד שלא נדע מה יהיו התקנות.
שלמה כהן: ממילא אמרת שלא יהיה אפקט לחוק עד שיהיו תקנות.
2397: כבוד השר לא הסתיר מאתנו שיש לו כוונה להעביר את החוק.
אופיר פינס-פז: שלום כהן, לא נאפשר שהמחירים יהיו לא הוגנים לשום צד, ונשב על זה בכובד ראש.
אופיר פינס-פז: לחצתי על משרד המשפטים וגם על שלמה כהן להתחיל לקיים את המשא-ומתן לפני החקיקה.
אופיר פינס-פז: הבנתי שחלק גדול מהדברים כבר נעשו.
אופיר פינס-פז: המספרים הסופיים לא נכתבו ולא הוסכמו, הם ייכתבו ויוסכמו.
נסים זאב: אדוני שר המשפטים, מה ההצעה שלך לגבי המספרים?
נסים זאב: אין לי עדיין הצעה.
נסים זאב: אני צריך להביא תקנות לאישור הוועדה.
נסים זאב: יש ויכוח עוד לפני שדיברו על מספרים?
נסים זאב: אני לא מבין.
מאיר שטרית: אני עדיין לא ישבתי אתם.
מאיר שטרית: אנשי לשכת עורכי-הדין ישבו עם אנשי המשרד שלי לנסות לעבד הצעה.
מאיר שטרית: עוד לא הגיעו להסכמה.
מאיר שטרית: היה והם יגיעו להסכמה, זה יבוא אלי.
מאיר שטרית: אם אין הסכמה, אני אשב עם יושב-ראש לשכת עורכי-הדין.
מאיר שטרית: דבר אחד אני לא מסכים, וזה, לעצור את החקיקה.
מאיר שטרית: אם אתם חוזרים בכם מההסכם, אין לי בעיה, אני מוכן לחזור מההסכם, ואז אני אבקש להחזיר את סעיף 10(א).
מאיר שטרית: יש לי שאלה לחברי לשכת עורכי-הדין, שישבתי אתם, אתם חוזרים בכם מהסיכום?
יהודה לנדא: חלק מההסכם, כמו שהבנו, היה שנקיים את ההידברות הזאת לפני הקריאה השנייה והשלישית.
מאיר שטרית: שאלתם אותי, ואמרתי בפירוש "לא".
אופיר פינס-פז: לא היה הסכם.
אופיר פינס-פז: הייתי בחדר.
אופיר פינס-פז: היתה נכונות, היה רצון טוב, לא היה הסכם.
2397: כבוד השר, ביקשנו לסיים את המשא-ומתן לפני הדיון כאן.
מאיר שטרית: לא הצלחתם.
מוטי אלבז: הסיפור של שכר הטרחה כבר מתגלגל מעל שנתיים.
מוטי אלבז: ישבנו עם היושב-ראש, ישבנו עם ראשי הוועדות, עם הכונסים, היו לי מספר פגישות, וכולם מודעים לסיפור של שכר הטרחה.
מוטי אלבז: לציבור חשוב שהתיקון הזה יעבור כמה שיותר מהר.
אופיר פינס-פז: אנחנו בנושא של בקשה לביצוע משכנתה.
סיגל קוגוט: אנחנו בסעיף 3 ו-4.
סיגל קוגוט: רוב הדברים כאן מוסכמים על הממשלה ועל מציעי הצעת החוק הפרטית לגבי איך מגישים בקשה לביצוע משכנתה.
סיגל קוגוט: אני רק אציין מה ההבדל בין ההצעה הממשלתית להצעה הפרטית, כי זה צריך הכרעה.
סיגל קוגוט: הכוונה היא שביצוע משכנתה על דירת מגורים לא תוגש להוצאה לפועל, אלא לפני עבור זמן, על מנת לאפשר להגיע להסדר.
סיגל קוגוט: יש מחלוקת בין הממשלתית לפרטית, האם הזמן הוא שישה חודשים או שמונה חודשים, ובזה צריך להכריע.
מאיר שטרית: שישה חודשים זה מספיק, לא צריך להגזים.
סיגל קוגוט: המודל הוא שאת ששת החודשים סופרים ממועד התשלום הראשון שלא שולם, ותשלומים, שמשולמים באמצע, נספרים.
אופיר פינס-פז: אני מציע שישה חודשים.
ענת מאור: אדוני השר, התשלום הראשון זה 5,000 שקלים או 10,000 שקלים בלבד.
סיגל קוגוט: מדובר על שישה חודשים רצופים.
סיגל קוגוט: זה כבר 30,000.
ענת מאור: לפעמים, בחודש או בחודשיים הראשונים, עוד נדמה לך שתצא מזה, לא תסתבך.
ענת מאור: אני חושבת שיש הגיון בשמונה חודשים.
אופיר פינס-פז: ענת מאור, תאפשרי ליועצת המשפטית לגמור להציג את הנושא, ואז אשמע את ההערות.
סיגל קוגוט: תלוי אם החוב משולם בתשלומים או לא בתשלומים.
סיגל קוגוט: אם הוא לא בתשלומים, מהמועד שהיה עליו לפרוע.
סיגל קוגוט: כשעובר המועד, ומגישים את הבקשה, מגישים אותה מלכתחילה על החוב שבפיגור.
סיגל קוגוט: בצד העניין הזה מציינים גם מה הוא מלוא סכום ההלוואה.
סיגל קוגוט: התיק, בהוצאה לפועל, נפתח בתחילה על החוב שבפיגור.
סיגל קוגוט: באזהרה, שמוגשת לחייב, מזהירים אותו שאם הוא לא פורע את החוב שבפיגור - - -
בני מזגיני: החוב מצוין?
סיגל קוגוט: החוב מצוין, והאגרה ושכר הטרחה נגזרים מהחוב שבפיגור, כי התיק בהוצאה לפועל נפתח על הסכום של הפיגור.
סיגל קוגוט: באזהרה שמוגשת לחייב, מזהירים אותו שאם הוא לא פורע את החוב שבפיגור בזמנים האפשריים, אז אפשר יהיה לפרוע את כל המשכנתה.
סיגל קוגוט: לפני שמציגים את כל המשכנתה לפרעון, הוא יכול לבקש למכור בעצמו את הדירה, על מנת שהוא יקבל עליה את הסכום המרבי, ואז עוצרים ל-90 ימים את ההליכים ומאפשרים לו למכור לבד את הנכס.
סיגל קוגוט: כל עוד לא הוכרז קונה לנכס, הוא יכול לעשות הסדר ולסגור את החוב שלו.
ענת מאור: איפה נכנסת חובת היידוע של הבנקים על ועדת עררים?
סיגל קוגוט: ועדת העררים היא רק לפי חוק הלוואות לדיור, היא ממילא לא חלה על ההלוואה המשלימה.
סיגל קוגוט: אין ועדת עררים על הלוואה משלימה.
סיגל קוגוט: אם לא נפרע החוב, והוא לא עשה הסדר אחרי כל הזמנים האלה, אז ניתן לפרוע את מלוא חוב ההלוואה, והחריג לכל המודל הזה הוא אם השתכנע ראש ההוצאה לפועל, על יסוד ראיות שהביאו בפניו, שהוא עזב או עומד לעזוב את הארץ, שהוא מרמה את נושיו.
סיגל קוגוט: ההצעה הממשלתית מוסיפה פה מתי מחשיבים עזיבה מן הארץ, יש תקופה שהיא מעבר לשלושה חודשים.
סיגל קוגוט: הממשלתית מוסיפה גם, שאם מונה כונס נכסים לפי דין אחר, לא חל כל ההסדר הזה, כי ממילא הדירה משועבדת לפי דין אחר.
סיגל קוגוט: שר המשפטים, אני מבינה שנוכח התיקון לחוק הריבית, אתה מוריד את ההצעה שלך בחוק ההוצאה לפועל.
מאיר שטרית: אם הסכמתי, הסכמתי.
מאיר שטרית: אני רוצה להוסיף משהו על הריבית ששכחתי להגיד קודם, והוא מאוד חשוב.
מאיר שטרית: אני יכול לתת לכם עכשיו סקופ.
מאיר שטרית: נודע לי, ואני מצטער על זה צער רב, ואני לא אומר בהכללה, אבל שחלק מהבנקים לוקחים מעורכי-הדין חלק משכר הטרחה שלהם, שהם גובים מהחייב.
מאיר שטרית: עורכי-הדין לא יכולים לפתוח את הפה, כי ברגע שהם יפתחו את הפה, הבנק ייקח מהם את כל תיקי המשכנתאות.
מאיר שטרית: יש לי הוכחות לכך בכתב, לא בעל-פה.
מאיר שטרית: זה פשוט סקנדל.
מאיר שטרית: אם הבנק עד היום גבה מאנשים שכר טרחה דרך עורכי-הדין, ועורכי-הדין לא יכולים לפתוח את הפה, כי הם פוחדים מהבנק, כי עורכי-הדין הם שלוחי הבנק, ואם הבנק אנס את עורך-הדין לשלם לו חצי משכר הטרחה שלו, למשל, לאורך כל הדרך, בכל התיקים, זה לא חוקי.
מאיר שטרית: כשנודע לי הדבר הזה, שאלתי את ראש הלשכה למה הם לא מגישים תביעה משפטית נגד הבנקים, לתבוע מחדש את כל שכר הטרחה שהם גבו.
מאיר שטרית: לכן, אני מבקש להכניס סעיף בחוק הריבית שיאמר, שהבנקים לא רשאים לקחת פרוטה אחת משכר הטרחה של עורכי-הדין.
מאיר שטרית: תבינו שעורכי-הדין נלחמים עכשיו על שכר טרחה יותר גבוה.
מאיר שטרית: אתה לא רוצה להשאיר את זה למשא-ומתן עם לשכת עורכי-הדין?
מאיר שטרית: זה לא שייך.
מאיר שטרית: הם נלחמים אתי על שכר טרחה יותר גבוה, מכיוון שהם צריכים לשלם מחצית ממנו לבנקים.
מאיר שטרית: אם עכשיו נכתוב את זה בבנק, יהיה לי יותר קל במשא-ומתן.
ישראל שוורץ: הבנתי שהחוק מתייחס רק להלוואות תקציביות, אם, אכן כך, אין משמעות לחוק הזה.
סיגל קוגוט: רק ועדת הערר.
אופיר פינס-פז: אנחנו לא דנים עכשיו בוועדת הערר.
אופיר פינס-פז: אני מבקש להתייחס רק לנושא הזה.
יוסף יצחק פריצקי: אני מבקש להסב תשומת לב לכך שלמכירה על-ידי החייב עצמו, יש עם זה בעייתיות מסוימת.
יוסף יצחק פריצקי: אדוני השר, אני רוצה להתגבר עליה.
יוסף יצחק פריצקי: יש איזו חזקה במכירה פומבית למשיג את המחיר הגבוה.
יוסף יצחק פריצקי: מה קורה כאשר יש חייב, שכל מה שנשאר לו זו הדירה, עושה איזה תרגיל.
יוסף יצחק פריצקי: איזה מנגנון מציבים כאן כדי להבטיח את המחיר הגבוה הטוב ביותר?
מאיר שטרית: איזה מנגנון יש היום לבדוק שעורך-הדין לא מוכר ב-10%?
יוסף יצחק פריצקי: מכרז.
יוסף יצחק פריצקי: יכול להיות שימכור חייב את דירתו לבן דוד של אמא שלו במחיר הנמוך ביותר, הוא יבוא לבנק ויאמר: אין לי יותר, ושלום על ישראל.
יוסף יצחק פריצקי: אנחנו צריכים להסכים על דבר אחד, שאם סוף סוף הדירה נמכרת, היא צריכה להימכר במחיר הגבוה ביותר, על מנת שהחייב יתפטר מהעניין הזה.
סיגל קוגוט: חבר הכנסת פריצקי, תקרא את סעיף 3.
יוסף יצחק פריצקי: על התיקון "החייב עומד לעזוב את הארץ", אני מציע שתעשו סינכרוניזציה עם פקודת פשיטת רגל.
יוסף יצחק פריצקי: יש מעשים שנחשבים לאדם פשיטת רגל, הם צריכים גם להיחשב לצורך העמדת הלוואה, כי אחרת זה מצחיק.
דוידה לחמן-מסר: "לא פרע החייב 21 יום", זה למעשה פשיטת רגל, זו לא העמדה לדין.
יוסף יצחק פריצקי: מה פתאום?
יוסף יצחק פריצקי: זה פירוק, זה לא פשיטת רגל.
יוסף יצחק פריצקי: רבותי, אי-אפשר להשיג אותו, הוא לא עזב את הארץ.
יוסף יצחק פריצקי: מה עכשיו?
יוסף יצחק פריצקי: הוא נסע לרמאללה, למשל, מה אני עושה עכשיו?
דוידה לחמן-מסר: הדירה הלכה לרמאללה? לא.
דוידה לחמן-מסר: מה הבעיה?
יוסף יצחק פריצקי: אני רוצה שאם באמת מישהו מסדר, אפשר לקחת את הדירה ולמכור אותה.
אופיר פינס-פז: אני מבקש מנציגי הממשלה בוועדה לא להשיב כרגע על ההערות, אלא להשיב עליהם יחד בסיום הדיון על הפרק הזה.
ענת מאור: אני רוצה להסב את תשומת לב שר המשפטים.
ענת מאור: כשדיברנו על כך בהתחלה היו שתי בעיות, וטוב שהוועדה מטפלת עכשיו גם בבנקים.
ענת מאור: הבעיה לא התחילה מעורכי-הדין, הבעיה התחילה מהבנקים ועורכי-הדין.
ענת מאור: הקטע העיקרי הוא, ואני לא מוצאת את זה בהצעת החוק, אחרי שאדם נכנס לחוב, וזה מתחיל מקטן, ואחר כך יש מפולת, אתה לא מבין איך פתאום אתה נמצא בתוך מערבולת.
ענת מאור: יש פה שתי בעיות, האחת היא משך הזמן שאני רוצה לחזור לעניין של תקופה של שמונה חודשים, והשנייה היא התהליך.
ענת מאור: משום שאנחנו דנים דיון רציני, אני רוצה להבין על מי חובת היידוע, ומה המשמעות שאחר כך הוא נכנס למצב שהוא צריך למכור או לתת את הנכס, מתי יש לו סעד של ועדת ערר, מי בודק את מצבו, מי משנה את התנאים לעוד תקופה.
ענת מאור: אני לא מוצאת לכך תשובות.
ענת מאור: אני מסכמת: דבר ראשון הוא התהליך, מה חובת הבנק.
ענת מאור: ובגלל זה, אני חוזרת לדבר השני, שהוא שמונה חודשים.
דובי ארבל: סעיף 4(ג)(3) קובע שכל החוב יעמוד לפרעון מיידי, וזה בעצם מעקר את כל היוזמה הברוכה אם סכום התשלומים שטרם נפרע עולה על 10% מסכום הקרן.
דובי ארבל: זאת אומרת, אם סכום המשכנתה הוא 300,000 שקלים וסכום הפיגור הוא 30,100 שקלים, כבר אפשר להגיש את כל ה-300,000 שקלים לפרעון המיידי, עם המשמעות של שכר טרחה על כל החוב וכן הלאה.
דובי ארבל: אני מציע שלפחות לעניין שכר הטרחה, שזה לא יהיה על כל הסכום.
דוידה לחמן-מסר: לא הבנתי.
דובי ארבל: הסעיף קובע שבמידה שהחוב עולה על 10% מהקרן, כל החוק בטל, וניתן את כל סכום המשכנתה להעמיד לפרעון מיידי.
מאיר שטרית: עשינו את זה בכוונה, ואני אסביר מדוע.
אופיר פינס-פז: תרשום הערה.
דובי ארבל: אנחנו מצטרפים לכל מה שאמרה הגברת מאוד, ומוסיפים לכך שאם נותרו לחייב רק 20 יום, הוא יודיע אם הוא רוצה למכור את הדירה בעצמו.
דובי ארבל: נראה לנו שזה זמן קצר לאדם כלשהו להחליט אם הוא יכול למכור לבד.
סיגל קוגוט: זה אחרי חצי שנה.
דובי ארבל: עניין שכר הטרחה בחוק הספציפי נוגע רק לעורך-דין שמונה ככונס נכסים, אך לא לעורך-דין שמייצג לגבי החוב בהוצאה לפועל, והרי דווקא שם הם לוקחים את שכר הטרחה המופרך והמופרז, וצריך לוודא שזה חל גם על שכר הטרחה בהוצאה לפועל, על החוב הכספי ולא רק על כונס נכסים.
דוידה לחמן-מסר: צודק.
אופיר פינס-פז: דודי ארבל, תודה רבה שהגעת לישיבה.
דובי ארבל: הסעיף לגבי דחיית המועדים ועיכוב ההליכים חל אך ורק על בית-משפט, לא כתוב כאן שזה חל גם על ההוצאה לפועל.
דובי ארבל: צריך שזה יחול גם על ההוצאה לפועל.
סיגל קוגוט: עוד לא ייתנו פסק-דין.
דובי ארבל: אם זה הוגש ישירות להוצאה לפועל - - -
סיגל קוגוט: אי-אפשר עוד לגשת, צריך לחכות שישה חודשים.
דובי ארבל: אחרי ששת החודשים פנו לוועדה, הוועדה אמורה לעכב את ההליכים.
דובי ארבל: הדבר האחרון הוא הרכב הוועדה המיוחדת.
סיגל קוגוט: לא דנים בזה.
חיים פרייליכמן: כבוד שר המשפטים, אני רוצה למחות על העניין שהבנקים נוהגים כפי שציינת.
חיים פרייליכמן: אם יש בנק שנוהג לא על-פי החוק, צריך לתבוע אותו.
חיים פרייליכמן: אין כאן כוונה להגן על מישהו שלא נוהג על-פי החוק.
מאיר שטרית: אין לך התנגדות שנכתוב בחוק שהבנק לא רשאי לקחת שכר טרחה.
חיים פרייליכמן: יש לי התנגדות, משום שיכול להיות מצב שהבנק מעסיק עורכי-דין שלו, שכירים.
מאיר שטרית: נכתוב "למעט שכירים".
חיים פרייליכמן: בסדר גמור.
חיים פרייליכמן: רבותי, כולנו צריכים לזכור, וזה משהו שעובר כחוט השני בכל ההערות.
חיים פרייליכמן: ברוב רובם של הלווים שקיבלו הלוואות מדובר על סכומי עתק, 70 מיליארדי שקלים כספי בנק ואוצר.
חיים פרייליכמן: אי-אפשר להתעלם מכספי אוצר ובנקים.
חיים פרייליכמן: אנחנו אמונים, בהסכם עם הממשלה, על כספי בנק ואוצר גם יחד, והכספים האלה ניתנו לאנשים בשיעורי מימון מעל 60%.
חיים פרייליכמן: לפי סקר שבדקנו, הממוצע של הלוואה לעולים חדשים היא למעלה מ-80%.
חיים פרייליכמן: האנשים שאתה כל כך רוצה להגן עליהם, לעתים שמו 5% מערך הדירה, לעתים אפילו גם את זה לא.
אופיר פינס-פז: זה רק עולים מאתיופיה.
חיים פרייליכמן: אני מודיע לך, חבר הכנסת פינס, שיש אצלנו הרבה לווים ששמו רק 10% מערך הדירה, לא אחד ולא שניים.
חיים פרייליכמן: בבנק טפחות קרוב ל-30% מהלווים קיבלו שיעורי מימון של למעלה מ-75%.
מאיר שטרית: מה אחוז הדיפולט?
חיים פרייליכמן: עכשיו אנחנו מתחילים לבדוק את זה.
חיים פרייליכמן: מחקנו מכל מיני רמאויות סכומים שמימשנו דירות.
חיים פרייליכמן: אותו אחד ימכור את הדירה, הוא בורח, הוא לא נמצא פה בכלל.
חיים פרייליכמן: למה אתה קורא דיפולט, אדוני?
חיים פרייליכמן: ריבית פיגורים, אני מוחק, הממשלה מוחקת את המענקים שלה.
חיים פרייליכמן: למה אתם קוראים דיפולט?
חיים פרייליכמן: לגבי הנושא של המועד, אני מתייחס כרגע אך ורק לסעיף 4, יש כמה דברים שצריך להביא בחשבון.
אופיר פינס-פז: תגיד מה.
חיים פרייליכמן: אנחנו בעד שלא תהיה שרלטנות, גם מצד הבנקים וגם מצד אחרים, שתהיה הגינות מוחלטת מצד כולם.
חיים פרייליכמן: ההגינות צריכה לאפשר לנו לממש את הנכסים שבזמנו, על-פיהם התבססנו על מתן האשראי, כדי שלא נוכל בעתיד לעצור מתן אשראי.
חיים פרייליכמן: לגבי יכולת מימוש.
חיים פרייליכמן: אנחנו חוששים מאנשים שרלטנים, והוזכר פה שאנשים מסוימים יעשו צ'ירקעס עם האח, עם הגיס, ולכן, מן הראוי היה לסייג את זה.
חיים פרייליכמן: באותו סעיף ב(3), שהמכירה של החייב תהיה בפיקוח כמו ההוצאה לפועל, כדי למנוע עסקאות למראית עין של החייב בתמורה חלקית, תוך מתן אפשרות לנציג הנושא להביע את דעתו.
חיים פרייליכמן: זה הכול.
מאיר שטרית: אני מסכים לקבוע רק בפיקוח הוצאה לפועל, זה מספיק.
חיים פרייליכמן: אני מרשה לעצמי להוסיף את סעיף ג(3) לחוק ההוצאה לפועל.
חיים פרייליכמן: כתוב: במקום 10% מסכום הקרן, יבוא 10% מיתרת ההלוואה".
חיים פרייליכמן: הקרן היא משהו נומינלי.
חיים פרייליכמן: לדעתי, זה צריך להיות "יתרת ההלוואה", זה יותר נכון.
מאיר שטרית: אתה צודק.
חיים פרייליכמן: באותו סעיף צריך להוסיף פסקה "אם החייב , כולל בן-זוגו, אינו מתגורר דרך קבע בדירה", כדי שנוכל לממש אם הוא לא משתמש בדירה.
חיים פרייליכמן: אדם עזב את הדירה, ואנחנו לא יכולים לממש אותה.
סיגל קוגוט: נכתוב "בני ביתו הסמוכים על שולחנו".
יוסף יצחק פריצקי: צריך להגדיר מה זו דירת מגורים.
יוסף יצחק פריצקי: יכול להיות שתגדיר בתקנות שתביא לאישור.
סיגל קוגוט: לא, זה יוגדר בחריגים.
חיים פרייליכמן: בסעיף ב2 נתנו אפשרות להמתין עד להכרזת קונה אחר.
חיים פרייליכמן: אנחנו חושבים שהדבר יפגע בקונה עצמו, הרי יש מצב של מישהו שקנה, שהוא זכה במכרז, והוא צריך להמתין, כי אנחנו נותנים אפשרות לאדם השני למכור.
חיים פרייליכמן: אנחנו רוצים שתינתן אפשרות לחייב לפרוע, ולא לתת לו 30 יום לפרוע, ולא להמתין עד להכרזת קונה.
אופיר פינס-פז: אתם מבינים מה הוא אומר?
דוידה לחמן-מסר: מבינים ולא מסכימים.
דוידה לחמן-מסר: איזה סעיף אתה קורא בדיוק?
חיים פרייליכמן: 81ב1.
אליעזר וולף: נותנים לחייב את האפשרות, לפי החוק, בסעיף 81ב2 לפרוע את החוב עד שיכריזו על קונה, ואנחנו חושבים שזה לא הגיוני.
אליעזר וולף: זו למעשה לא פגיעה בנו, אלא בקונים.
אליעזר וולף: אדם רוצה לקנות דירה: הוא נתן ערבות, הוא חתם על חוזה, הוא עשה את הכול, הוא רק צריך לקבל אישור של ההוצאה לפועל.
אליעזר וולף: לכן, אני מציע לתת אפשרות תוך 30 או 60 ימים.
דוידה לחמן-מסר: החשש שלנו שרק יודעי חן יודעים על קיומם של המכרזים האלה.
חיים פרייליכמן: הם מופיעים בעיתון.
דוידה לחמן-מסר: אדוני רואה את המודעות, אבל במשקפת שיש לי, שקניתי כדי לראות את השלג בחרמון, אני לא רואה את האותיות האלה.
דוידה לחמן-מסר: לכן, אף אחד לא רואה את המודעות האלה, אבל מי שיודע, יודע להגיע למכירה, וזה החשש הגדול שלנו.
יוסף יצחק פריצקי: עורכת-הדין לחמן-מסר, תוציאו תקנות לפרסום מכירה בהוצאה לפועל, ועל מודעה שלא תהיה גודל פחות מ-X.
יוסף יצחק פריצקי: תעשו מה שצריך.
אליעזר וולף: בעניין הפיגור של ששת התשלומים - - -
מאיר שטרית: מה אתה מציע לגבי הסעיף הקודם?
אליעזר וולף: אני מציע שייקבע מועד של 30 ימים, 60 ימים.
אליעזר וולף: מיום שההוצאה לפועל נתנה את האפשרות למכור את הדירה.
דוידה לחמן-מסר: זה לא מספיק.
אליעזר וולף: זה מספיק, משום שב-60 הימים האלה, אני לא יכול לחפש קונה אחר.
אליעזר וולף: זה לא יהיה משא-ומתן בתום לב.
דוידה לחמן-מסר: עורך-הדין וולף, תראה את נוסח הסעיף, זו האזהרה שנשלחת לגבי החוב שבפיגור.
דוידה לחמן-מסר: אם מחר הוא יפרע את החוב שבפיגור, הדירה לא תועמד בכלל למכירה, לכן ההערה שלך לא מכוונת לנקודה הזאת.
סיגל קוגוט: גם לזאת, כי כתבת "עד להכרזת קונה".
דוידה לחמן-מסר: היא מכוונת לשאלה העקרונית, מהו פרק הזמן שאחרי אי-פרעון החוב שבפיגור, ניתן להעמיד את הדירה למכירה.
אופיר פינס-פז: זה יהיה 90 ימים.
דוידה לחמן-מסר: מהיום שנשלחת האזהרה לחייב.
רמי רובין: 90 יום לשלם את חוב הפיגור?
דוידה לחמן-מסר: אומר עורך-הדין וולף בשם הבנקים שיש לו קושי.
רמי רובין: לפחות מינוי כונס.
דוידה לחמן-מסר: אחרי כמה זמן ממנים כונס?
רמי רובין: עובדים כל כך קשה עד שמתמנה כונס, שלפעמים זה לוקח חצי שנה.
דוידה לחמן-מסר: אפשר לכתוב "לא יוקדם מ-90 ימים ולא יאוחר מחצי שנה".
רמי רובין: לדעתי, עד שמתמנה כונס.
אופיר פינס-פז: השאלה מה קורה אם אדם חייב X כסף, ואומרים לו שאם הוא לא ישלם תוך 90 ימים יעמידו את הדירה שלו למכירה, הוא מתחיל לשלם.
אופיר פינס-פז: הוא לא שילם את כל החוב, אבל התחיל לשלם.
אופיר פינס-פז: מה קורה אז?