GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סיגל קוגוט: אם כך במקדמות לדיון, אני מסכמת מה יש פה, ואני מודה שזה לא מושלם, ואתה יכול עדיין לומר לי שגם ארבעה חודשים לפני בחירות אנשים חושבים על בחירות, אבל אני חייבת משהו שהוא ודאי, שלא יכול להיות רטרואקטיבי, והוא עדיין משפר את המצב הקיים.
דוד רותם: הבחירות בעוד שלוש שנים?
דוד רותם: אנשים כבר היום- - -
שמחה דן רוטמן: אמרה את זה חברת הכנסת אורית סטרוק בדיון הקודם, ולדעתי היא צודקת מאוד – אם כלל כזה יתקבל, החל מהנקודה שתקבעי, ולא משנה איזו נקודה תקבעי, גם אם זה יהיה שנתיים או שלוש, יהיה גל של התפלגויות, כדי שיהיו לי יותר קלפים ביום החירות.
סיגל קוגוט: אבל חברת הכנסת סטרוק אמרה עוד משהו – שאנשים לא אוהבים סתם להתפלג.
סיגל קוגוט: לא אקדים כך את הבחירות.
סיגל קוגוט: הזנב בכל זאת לא מכשכש בכלב.
שמחה דן רוטמן: אם שנתיים אחרי תחילת כנסת, אנשים, כדי שלא ייפגעו במימון ביום הבחירות, הם יידעו שאם הם לא מתפלגים היום- - -
סיגל קוגוט: אבל אני הצעתי - היום הקובע.
שמחה דן רוטמן: לצורך העניין, זה 100 יום לפני בחירות.
סיגל קוגוט: 100 יום לפני בחירות זה מביא להקדמת הבחירות?
שמחה דן רוטמן: לא, אבל יש מצבים שבהם הבחירות מוקדמות לפחות מ-100 יום.
סיגל קוגוט: אבל היום הקובע אם כך הוא היום השלישי אחרי חוק פיזור.
סיגל קוגוט: חוק מימון מפלגות מגדיר כמה וכמה מצבים של ימים קובעים, לפי כל הסיטואציות השונות שבהן הכנסת יכולה להתפזר.
סיגל קוגוט: היום הקובע של ה-100 ימים זה אם הכנסת משלימה את ימיה; כל שאר הימים הקובעים הם מותאמים לסיטואציה, כלומר אם התקבל חוק פיזור, ממילא לא חושבים על המימון.
סיגל קוגוט: מתקבל חוק פיזור כי רוצים לפזר את הכנסת.
סיגל קוגוט: לא מפזרים את הכנסת כי מישהו רוצה לקבל מימון.
שמחה דן רוטמן: כמה כנסות סיימו את כהונתן בחמישים השנה האחרונות בזמן?
שמחה דן רוטמן: תמיד היום הקובע שלך יהיה כשהבחירות כבר באופק מאוד.
דוד רותם: הבחירות תמיד באופן.
סיגל קוגוט: עכשיו אתה טוען נגד מה שטענת קודם:
סיגל קוגוט: קודם אמרת שאם נקדים את זה מדי- - -
שמחה דן רוטמן: אני טוען שזו בעיית מינימום-מקסימום.
סיגל קוגוט: אז אין מה לעשות.
סיגל קוגוט: אתה מנסה לשפר, ואתה יודע, כשאתה קובע את הנוסחה, שהיא לא מושלמת.
שמחה דן רוטמן: 47 יום לפני בחירות לא שונה בכלל משמעותית מאשר לאחר קבלת החלטה על פיזור כנסת או לאחר נפילה באי-אמון.
סיגל קוגוט: הוא קצת שונה, כי יש כאלה שעושים את הפריימריז שלהם ואת ההחלטות שלהם על הרשימות אחרי היום הזה, ואז אנשים לא רוצים להתפלג, כי הם מקווים שיקבלו מקומות גבוהים ברשימה שלהם, אבל ביום הגשת הרשימות כל אחד יודע איפה הוא נמצא ברשימה שלו, ואם הוא יראה שהוא לא במקום ריאלי, הוא ירוץ לקחת את כספי המקדמות של סיעת האם שלו.
סיגל קוגוט: גם אם זה הבדל של חודש וחצי מבחינת הזמן, מבחינת התרחשויות פוליטיות, זה הבדל מאוד גדול בין מצב שאתה רק מקבל חוק פיזור, אבל אתה מתחיל להתארגן לקראת הבחירות, לבין מצב שאתה מביא את הרשימה שלך לוועדת הבחירות, וכל אחד יודע מה מצבו, ואז הוא מתחיל לעשות כל מיני תרגילים.
סיגל קוגוט: לכן לומר שהיום הקובע זה לא יום הגשת הרשימות אלא שלושה ימים אחרי שהתקבל חוק פיזור, שלושה ימים- - -
שמחה דן רוטמן: אני רק חושש שזה יקדים את הפיצולים.
דוד רותם: כמה שמתפצלים מוקדם יותר, יותר טוב.
סיגל קוגוט: בכל מקרה, למרות שזה מקדים את זה רק בחודש וחצי, עדיין זה ימנע הרבה מאוד משחקים.
שמחה דן רוטמן: הפריימריז זה טיעון נכון; אני רק חושש שאוטומטית 100 יום לפני בחירות תהיה מכת פיצולים, וזה לא כזה נורא.
סיגל קוגוט: לא יהיה, כשאנשים לא יודעים מה יהיה מצבם במפלגה שלהם.
שמחה דן רוטמן: הם יוכלו לבחור בזה כדי למקם את עצמם במפלגה במקום יותר טוב.
סיגל קוגוט: עם מי יסחרו?
סיגל קוגוט: בטח לא במפלגה שיש בה בחירות פנימיות.
שמחה דן רוטמן: למה?
שמחה דן רוטמן: בשביל השריון.
שמחה דן רוטמן: אתפצל ואשתריין.
שמחה דן רוטמן: בשביל הכסף שלי ודאי ישריינו אותי.
דוד רותם: גם בשביל הכסף שלך לא יעשו כלום.
סיגל קוגוט: זה עדיין ישפר את המצב.
שמחה דן רוטמן: אני חושב שזה ייצר מצב שבו אנשים מתפצלים בשביל להשתריין במפלגות, ויעקוף דווקא את המנגנון של הפריימריז והדברים האלה.
סיגל קוגוט: למה זה ייצר יותר מאשר אם היום הקובע הוא 47 ימים?
סיגל קוגוט: לעומת המצב הקיים, אני רוצה שיפור למצב הקיים.
סיגל קוגוט: אני יודעת שלא אגיע למצב מושלם.
סיגל קוגוט: למה, לעומת המצב הקיים, שעד 47 ימים לפני הבחירות אתה יכול להתפצל ולקחת לך את הכספים, למה זה חמור יותר ולא מיטיב?
סיגל קוגוט: זה שזה לא מושלם, אני יודעת.
שמחה דן רוטמן: יש מפלגות בלי פריימריז, יש עם פריימריז.
שמחה דן רוטמן: מפלגות בלי פריימריז, ברור שזה יכול להרע את המצב יותר.
דוד רותם: במפלגות בלי פריימריז – אני אומר לך מניסיוני – אתה מתחיל להתחכם, אתה הולך הביתה, אם תביא כסף או לא.
דוד רותם: אתה בחוץ.
שמחה דן רוטמן: זה תלוי בדרך ההנהגה ובלחץ הכספי של המפלגה.
סיגל קוגוט: גם לא ראיתי שבמפלגות החרדיות, שמועצת חכמי התורה מחליטה על הרשימה, יקפיצו אותך במקום כי תביא להם אתנן כספי.
שמחה דן רוטמן: מפלגות חרדיות גם פחות משקיעות את כספי התעמולה שלהן, כי ההצבעה שלהן גושית.
סיגל קוגוט: אז זה לא רק פריימריז או לא פריימריז – יש הרבה דברים אחרים – מי המנהיג של המפלגה, האם באמת זה הצבעה גושית או לא.
שמחה דן רוטמן: נכון.
שמחה דן רוטמן: אני לא אומר שאין הרבה שיקולים, אבל במפלגות שיש אדם אחד שקובע, והוא גם צריך לחתום על הצ'קים, הלחץ הכספי יגרום לפיצולים וסחיטה.
דוד רותם: לא גורם לכלום.
עמי ברקוביץ: היום אתה יכול ללחוץ אותו עד היום ה-47.
סיגל קוגוט: אני יודעת שב-50 ימים האלה יש התרחשות פוליטית מאוד משמעותית, ואם הוא יצטרך להחליט את זה לפני שנקבעה הרשימה של המפלגה שלו, הוא ייזהר מלעשות את זה.
סיגל קוגוט: לעומת זאת, אחר כך הוא ירגיש שאין לו מה להפסיד.
סיגל קוגוט: לפחות שיהיה לו אתנן, לחפש לו בית אחר בשנייה האחרונה.
סיגל קוגוט: ראינו את זה יפה מאוד.
שמחה דן רוטמן: לפגוע במימון אני עדיין יכול באמצעות פרישה.
שמחה דן רוטמן: אתה זה השארת.
סיגל קוגוט: גם את זה תיקנתי.
שמחה דן רוטמן: ולגבי שריון בפריימריז, אם יש גוש שלוש שלושה-ארבעה ח"כים בסיעה, שרוצה להשתריין בפריימריז במסגרת הרכבת הרשימה, הם יפרשו 100 יום לפני- - -
סיגל קוגוט: אבל עכשיו הם יכולים לפרוש גם 100 יום לפני.
סיגל קוגוט: הם יכולים גם לפני וגם אחרי.
סיגל קוגוט: את ה-50 ימים הדרמטיים האלה אני מונעת- - -
שמחה דן רוטמן: אם הם יפרשו לפני הפריימריז- - -
סיגל קוגוט: ואת זה הם יכולים גם לפי הדין היום.
שמחה דן רוטמן: יכולים לקבל אותם, לא לקבל אותם, לקבל מעמד, לא לקבל מעמד – בהתאם להחלטות של המפלגה, הרכבת הסיעה.
שמחה דן רוטמן: אם הם פורשים אחרי הפריימריז, כמו שהם יכולים היום- - -
סיגל קוגוט: אבל היום הם יכולים גם וגם.
סיגל קוגוט: אז אני אומרת: נוריד את הגם וגם, שיהיה גם אחד.
שמחה דן רוטמן: יהיה: רק.
סיגל קוגוט: זה עדיין שיפור לעומת המצב הקיים.
שמחה דן רוטמן: זה יקדים את הפרישה.
סיגל קוגוט: לא תמיד, כי האדם לפעמים רוצה להתמודד במפלגה שלו, ולפעמים הוא עוזב אותה רק כשהוא רואה ששמו אותו במקום ה-25 ברשימה, אבל לפני החלטות המנהיג או הפריימריז או מועצת גדולי התורה, לא משנה מי המנגנון, הוא לא עושה.
רונן הופמן: אם אדם נבחר לכנסת במסגרת מפלגה כלשהי, והוא רוצה להישאר בפוליטיקה, הוא כנראה יתמודד שוב לכנסת, אבל עוזב את מפלגתו שנתיים לפני מועד הבחירות, למה הוא צריך לקבל כספי מדינה?
סיגל קוגוט: זה איזון.
סיגל קוגוט: אתה יכול לשאול את זה, ולומר: גם אז אני לא רוצה שיקבל, אבל אז ההנחה היא שהוא בטח לא עזב בשביל לקבל את הכספים.
עמי ברקוביץ: ההנחה היא שזו התפלגות אידיאולוגית.
דוד רותם: כל העניין של המימון והכסף הוא שערורייה שאין כדוגמתה.
רונן הופמן: אם ההתפלגות היא אידיאולוגית- - -
דוד רותם: הכסף הוא שלי; לא של מישהו אחר.
דוד רותם: הכסף של חבר הכנסת.
ארבל אסטרחן: לא.
ארבל אסטרחן: הכסף הוא של המפלגה.
ארבל אסטרחן: המפלגה משתמשת בכסף לסניפים שלה, לפעילות שלה.
ארבל אסטרחן: היא לא נותנת לח"כים את הכסף.
עמי ברקוביץ: את מדברת על השוטף.
סיגל קוגוט: מימון מפלגות – כך קוראים גם לחוק.
רונן הופמן: אני לא יכול למצוא את ההיגיון בזה שאדם עוזב את סיעתו, הכסף לא שייך לו, והוא לוקח אתו את המימון.
דוד רותם: אני רוצה להמשיך גם בכנסת הבאה.
רונן הופמן: אבל למה שתקבל כספי מדינה, אם עזבת את המפלגה שלך?
סיגל קוגוט: כי אתה לא לחיות בלי הכספים האלה.
סיגל קוגוט: השאלה, אם אתה אומר- - -
עודד פריד: בואו נבדיל, באיזה סוג מימון אנחנו מדברים.
עודד פריד: המקדמות לא קשור להתנהלות השוטפת, לסיעה בכנסת.
עודד פריד: אתה פרשת מהסיעה שלך.
עודד פריד: יש לך סיעה בכנסת.
עודד פריד: נגיע למימון של הסיעה וההתנהלות שלה.
עודד פריד: אנחנו מדברים על יום הבחירות.
עודד פריד: אם נכנסתי לכנסת על טיקט מסוים, כיסא מסוים, מפלגה מסוימת, אידיאולוגיה מסוימת.
עודד פריד: במהלך הכנסת אידיאולוגית החלטתי שאיני יכול עוד, פרשתי והקמתי סיעה- - -
סיגל קוגוט: שליש.
סיגל קוגוט: זה רוב משמעותי, ואתה לא רוצה להכרית אותו.
סיגל קוגוט: לא תיתן לו כסף - תכרית אותו.
סיגל קוגוט: זו היתה התפיסה של חברי הכנסת.
עודד פריד: השאלה, למה הוא צריך לקבל עדיפות על כל קבוצה אידיאולוגית אחרת באוכלוסייה שרצה בבחירות הבאות?
עודד פריד: עזבי את הכנסת הקודמת.
סיגל קוגוט: כי אתה לא יכול לחלוטין לנתק את המנגנון של התפלגות כדין מהכסף.
סיגל קוגוט: אתם מציעים דבר קיצוני שמנתק את זה לחלוטין.
סיגל קוגוט: אנחנו אומרים שלא צריכה להיות קורלציה מושלמת – זה אני מקבלת - בין האפשרות להתפלג למימון החלקים המתפלגים.
סיגל קוגוט: אפרת העלתה שאלה נכונה - אתה יכול לומר את זה גם על המפלגה המקורית.
סיגל קוגוט: למה בכלל אתה צריך לקבל כל כך הרבה כסף?
סיגל קוגוט: תציג את עצמך בבחירות הקודמת, ושהכסף יהיה – פעם באמת היתה נוסחה כזאת - לפי ההישגים שלך בכל בחירות.
סיגל קוגוט: אתה יכול לומר כמו החלק המתפלג, שאתה אומר: רגע, מה הערבות בין החלק המתפלג לבין המפלגה החדשה שקמה?
סיגל קוגוט: מה הערבות בין מפלגה שקיימת היום בכנסת למפלגה חדשה שקמה?
סיגל קוגוט: אתה מניח שגם החלק המתפלג.
סיגל קוגוט: אם אתה מניח שרק הראש של המפלגה הוא חשוב, וכל האחרים זה עפר הארץ – זה משהו אחר.
סיגל קוגוט: אבל אם אתה אומר שהחלק המתפלג הוא גם חלק אורני מהמפלגה, וחלק מהציבור בחר גם בגלל האנשים האלה, אתה צריך למצוא נוסחה שלא מבטלת אותם לגמרי.
דוד רותם: את חיה בעולם הדמיון?
דוד רותם: מי בחר במפלגת העבודה בגלל משה מזרחי?
סיגל קוגוט: אני בטוחה שהיו כאלה.
משה מזרחי: אני יכול לומר לך, שבודקים את זה.
משה מזרחי: הייתי שווה מנדט וחצי, לפי הסקר של המפלגה לפני הבחירות.
סיגל קוגוט: זה בפריימריז.
סיגל קוגוט: אפשר לראות את זה.
דנה יפה: לפעמים החלק המתפלג הוא זה שהביא את מרבית המנדטים מראש.
דנה יפה: למשל, שרון, ברק.
סיגל קוגוט: שרון התפלג מהליכוד ויצר את קדימה, ברק יצר את עצמאות, יצחק לוי ואפי איתם.
דנה יפה: לאו דווקא החלק שהולך עם הסיעה מייצג את המצע שהיה המצע המקורי בכנסת.
סיגל קוגוט: לא תמיד החלק המתפלג הוא זה הזניח, לכן אתה צריך למצוא נוסחה שלא ממוטטת לחלוטין את החלק המתפלג.
סיגל קוגוט: נכון שתמיד אתה יכול לתת דוגמאות.
ארבל אסטרחן: היא על חשבון.
רונן הופמן: זה כאילו לבקש מהמפלגה להמשיך לתמוך באנשים שעזבו אותה.
רונן הופמן: העניין.
סיגל קוגוט: המדינה ממשיכה לתמוך בחלקים שעזבו.
דוד רותם: זה כדי שלא יהיה מצב שחברי כנסת מחליטים שהכסף הוא שלהם, והם מארגנים קבוצה של שבעה או שמונה, וערב הבחירות הם פורשים.
דוד רותם: היה לנו את זה בכנסת הקודמת.
סיגל קוגוט: גם מפלגת התנועה.
ארבל אסטרחן: גם שם זה היה מספר 1 המקורי.
שמחה דן רוטמן: הם קיבלו יותר קולות מקדימה.
שמחה דן רוטמן: רוב קדימה נמצא היום בתנועה ולא בקדימה, אז למה מוצדק שקדימה תקבל את המימון ולא התנועה, מבחינה רציונלית?
ארבל אסטרחן: גם בשינוי היה כך.
רונן הופמן: באחד הדיונים הקודמים - אני טענתי לאורך כל הדרך, האם רוב יכול להתפצל או מיעוט יכול להתפצל.
דוד רותם: רק רוב יכול להתפצל.
שמחה דן רוטמן: במקרה הזה זה היה מיעוט.
שמחה דן רוטמן: מיעוט מהח"כים הימרו על התנועה, לצורך העניין, אבל מבחינת המצביעים, שבסך הכול הם המממנים, רוב המצביעים, עד כמה שאפשר להסתכל עליהם, הלכו לתנועה ולא לקדימה.
שמחה דן רוטמן: חלקם הלכו ליש עתיד.
דוד רותם: לפי מה אתה אומר?
שמחה דן רוטמן: אם אני מסתכל על מפלגת המקור ומפלגות שאליה הלכו האנשים שלה.
שמחה דן רוטמן: מפלגת המקור היא קדימה.
שמחה דן רוטמן: הלכו אנשיה לשתי מפלגות – התנועה וקדימה.
עודד פריד: למה החלטת שמפלגת המקור זה קדימה?
עודד פריד: עמיר פרץ בא ממפלגת העבודה, עמרם מצנע הגיע לתנועה- - -
דוד רותם: אלה שפרשו מקדימה, לא נמצאים בתנועה.
שמחה דן רוטמן: ציפי לבני?
שמחה דן רוטמן: אנחנו מדברים על התפלגות.
שמחה דן רוטמן: לא מדברים על פרישה.
שמחה דן רוטמן: גם עצמאות זה דוגמה.
שמחה דן רוטמן: עצמאות בסוף לא רצה, אבל ודאי שאהוד ברק הוא דמות משמעותית במפלגת העבודה.
שמחה דן רוטמן: מדברים על התפלגות, לכן הבעלות שיש למפלגה על הכספים היא לא בהכרח אצל הרוב – לא מבחינה אלקטורלית ולא מבחינת איך שזה מתבטא בכנסת הבאה.
שמחה דן רוטמן: נכון שקשה להסתכל על זה בתור כסף שמגיע למפלגה שהולך לח"כים, כי זה כסף שמקורו בכמות מסוימת של מצביעים שהתמודדו במסגרות אחרות בכנסת החדשה.
רונן הופמן: במפלגת העבודה היו ארבעה מורדים או משהו.
שמחה דן רוטמן: גם, וגם הליכוד וקדימה זה דוגמה מצוינת.
שמחה דן רוטמן: קדימה קיבלה הרבה יותר קולות מהליכוד.
שמחה דן רוטמן: רוב מוחלט מהח"כים שהרכיבו את קדימה באו מהליכוד.
סיגל קוגוט: תמיד תמצא לי דוגמה שקצת מפריעה, אבל אין לך מנוס.
סיגל קוגוט: אתה צריך איזה איזון, וחשבנו שבמקדמות האיזון הוא התקופה.
רונן הופמן: ובשוטף?
סיגל קוגוט: בשוטף זה שונה.
סיגל קוגוט: עוד יותר החמרנו את זה.
סיגל קוגוט: תיקון היולי אדלשטיין – החזרנו אותו חזרה.
רונן הופמן: ומה היה הרציונל של היום הקובע, שלושה חודשים?
סיגל קוגוט: יש בחוק המימון כל מיני פעולות שצריך לעשות – לומר מי רואה החשבון שלך, מי הנציגים שלך, בשביל מבקר המדינה ובשביל ועדת הבחירות ובשביל חשבות הכנסת.
סיגל קוגוט: יש היום הקובע, שממנו סופרים הרבה מאוד פעולות, וכמובן, גם את הזכויות המימוניות אתה מייחס לפעמים לזמן מהיום הקובע.
דוד רותם: וזה לא עוזר לך, כי אחרי היום הקובע עדיין אנשים עושים את התרגילים.
סיגל קוגוט: אבל אז יהיה להם פחות.
סיגל קוגוט: הם לא ייקחו את הכסף.
סיגל קוגוט: זה ברור, כי אדם לקראת בחירות רוצה בכל זאת להצליח במפלגתו שלו, ואם הוא לא מצליח ואומר:
סיגל קוגוט: אז עכשיו אתפלג וארוץ למפלגה אחרת – את זה תמנע בסעיף הזה.
סיגל קוגוט: זה בטוח.
סיגל קוגוט: נכון שמעבר לזה אתה מכיר בזה שגם החלקים המתפלגים מקבלים מימון.
סיגל קוגוט: זה מה שחבר הכנסת הופמן במקור רצה לשלול.
סיגל קוגוט: הצעת החוק הטרומית שלו אמרה שמכל וכל חלקים מתפלגים לא יקבל מימון בשום סיטואציה.
סיגל קוגוט: ההצעה עכשיו שהציע יושב-ראש הוועדה, ובדיונים הקודמים, לקראת הקריאה הראשונה, זו ההצעה שעברה, היא לא ללכת בקיצוניות כזאת אלא לחפש נוסחאות.
דוד רותם: תנסחו לנו את הסעיף של המימון.
דוד רותם: אל תיגעי בשוטף.
סיגל קוגוט: בשוטף נגעתי.
סיגל קוגוט: זה גם בהצעה שלך.
סיגל קוגוט: תכף תראה.
סיגל קוגוט: אתה רצית להחזיר את תיקון אדלשטיין.
דוד רותם: תיקון אדלשטיין זה נכון, זה חשוב.
עמי ברקוביץ: את יכולה להבהיר, כשכתוב: ייגרע מספרו ממספר חברי הכנסת של הסיעה?
סיגל קוגוט: פה מדובר על פרישות.
סיגל קוגוט: לפורשים לא מגיע.
סיגל קוגוט: נבדוק את זה אחר בצורה סופר מדוקדקת.
סיגל קוגוט: ארבל, זו ההזדמנות שלך לדבר על מימון סיעות יחיד.
סיגל קוגוט: דודו לא רוצה שיהיו לנו סיעות יחד.
סיגל קוגוט: זה אמנם סעיף אחר, אבל תתארי את זה.
ארבל אסטרחן: היום, ברגע שיש סיעה, היא לכל דבר סיעה במובן של מימון שוטף, מימון בחירות ומימון צוות פרלמנטרי.
ארבל אסטרחן: החוק היום מחייב לתת לכל סיעה צוות פרלמנטרי, כאשר יו"ר הכנסת קובע את הסכום, אז הוא יכול לקבוע לסיעת יחיד סכום נמוך יותר, אבל נשאלת השאלה, האם סיעת יחיד, ח"כ אחד, שיש לו שני עוזרים פרלמנטריים, האם הוא צריך גם מנהל סיעה, כשאנחנו יודעים שמדובר בשכר גבוה מאוד.
דוד רותם: אני חושב שאם זו סיעת יחיד, מספיק שני עוזרים פרלמנטריים.
דוד רותם: זה גם יותר מדי.
ארבל אסטרחן: אגב, יש שאלה, האם סיעה שכל חבריה שרים וסגני שרים, צריכה צוות פרלמנטרי.
סיגל קוגוט: יש דבר כזה?
סיגל קוגוט: רק עצמאות היה.
ארבל אסטרחן: היו להם שרים, סגני שרים והיתה להם ח"כית אחת בכנסת.
דוד רותם: הם צריכים צוות פרלמנטרי, כי מישהו צריך לנהל אותם.
דוד רותם: הם צריכים קיזוזים, הם צריכים לבוא הנה.
ארבל אסטרחן: אז אולי זה אחרת.
סיגל קוגוט: היה מצב, חוץ ממפלגת העצמאות, שכולם היו שרים וסגני שרים?
ארבל אסטרחן: זה יכול להיות.
ארבל אסטרחן: אם זה סיעה קטנה שנכנסת לקואליציה, שיש בה שניים או שלושה ח"כים, יכול להיות שיישאר ח"כ אחד שאין לו תפקיד או בכלל.
ארבל אסטרחן: האם במצב כזה צריך לתת להם מנהל סיעה?
עודד פריד: אני חושב שיש פה עניין אחר – סיעת יחיד, ברגע שחבר כנסת פרש, מתפלג, נניח שהוא היום סיעת יחיד, אתם אומרים: יש לו שני עוזרים פרלמנטריים – למה הוא צריך צוות סייעה?
עודד פריד: אבל כיושב-ראש והחבר הבלעדי שיש בסיעת יחיד, יש לו תפקידים מסוימים, זכויות מסוימות.
עודד פריד: יש לו תפקידים מסוימים, שלא חלים על חבר כנסת.
עודד פריד: הוא יכול להגיש הצעות אי-אמון, יש לו יותר זמן לדבר.
סיגל קוגוט: אז העוזרים שלו יסייעו לו בזה.
עודד פריד: למה יושב-ראש ועדה צריך עוזר שלישי?
עודד פריד: מיותר.
סיגל קוגוט: ארבל חיה בכנסת הרבה שנים, ואתה רואה את התפקוד.
סיגל קוגוט: אתה רואה שלפעמים יש לך סיעות יחד, שאתה משלם להם עשרות-אלפי שקלים בחודש על מנהל סיעה, ואתה רואה שזה עוד דרך לממן.
סיגל קוגוט: תקריאי את הסעיף על השכר, האם חוץ משני עוזרים פרלמנטריים צריך גם את הדבר הזה?
עודד פריד: זה רק מנהל סיעה, או יש צוות נוסף?
ארבל אסטרחן: הסיעה מחליטה, אבל ברגע שזה סיעה קטנה, גם סיעה של שניים או שלושה, אין להם כסף לכמה עובדים.
ארבל אסטרחן: בדרך כלל הם לוקחים עובד אחד.
ארבל אסטרחן: למשל, צריך לדעת ששכר מינימום של מנהל סיעה היום, אם יש לו ותק של עד 9 שנים, זה 21 אלף שקל בחודש.
סיגל קוגוט: אתה צריך חבר כנסת בודד, לתת לו מנהל סיעה?
סיגל קוגוט: הגעת לתפקיד הלא נכון.
סיגל קוגוט: .. ואם הוותק יותר גדול?
סיגל קוגוט: תקריאי גם את זה.