GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אילת פלדמן: אם אנחנו מגיעים לקראת סוף תקופת הפטנט הבסיסי, כלומר סוף 20 השנים לפי סעיף 52 לחוק, ולא התקבלו צווים או לא התקבלה הודעה מהמבקש, אזי ההודעה לצו הארכה תידחה, ותתפרסם הודעה על כך.
<אילת פלדמן: אם ניתנו צווים להארכת פטנט ייחוס, בין אם אנחנו מדברים לקראת סוף תקופת הפטנט הבסיסי ובין אם אנחנו מדברים בשלב מוקדם יותר, תהיה בחינה לעניין חישוב התקופה, על-פי סעיפים 64ט ו-64י, תתפרסם הודעה משלימה שקובעת את תקופת ההארכה הצפויה.
<אילת פלדמן: גם פה ניתן יהיה להגיש התנגדות.
<אילת פלדמן: ההתנגדות כאן היא אך ורק בנוגע למה שפורסם במסגרת ההודעה המשלימה.
<אילת פלדמן: טענות שניתן היה להעלות קודם לכן, לא יוכלו להעלות בשלב הזה.
<אילת פלדמן: ההתנגדות תידון.
<אילת פלדמן: אם לא הוגשה התנגדות, יינתן צו הארכה.
דוד רותם: מי ניהל את המשא ומתן עם האמריקאים?
<הווארד פולינר: צוות בין-לאומי, צוות בין-משרדי שאני הייתי חבר בו.
<הווארד פולינר: גם מהאוצר היו שני אנשים.
<הווארד פולינר: זה התחיל פחות או יותר ב-2005 או ב-2006, משהו כזה.
<הווארד פולינר: הסכסוך עם ארצות הברית התחיל בסוף שנות ה-90.
<הווארד פולינר: במשא ומתן גם היו נציג של משרד הבריאות, היה יואל ליפשיץ.
<הווארד פולינר: ממשרד הכלכלה היה בעז הירש וגם רחל הירשלר.
<הווארד פולינר: מהאוצר היו מעורבים גם מאגף התקציבים.
<הווארד פולינר: ההסכם נחתם על-ידי שר התמ"ת דאז, פואד בן-אליעזר, מטעם מדינת ישראל.
דוד רותם: נציגי הפארמה ונציגי המפטרים היו שם?
<טל בנד: היו ברקע.
<טל בנד: כל ממשלה דיברה עם הנציגים שלה וגם עם הנציגים של הממשלה האחרת.
<טל בנד: כל אחד מהצדדים התייעץ עם הצד שלו.
<טל בנד: האמריקאים דיברו גם אתנו במישרין.
דוד רותם: מה זה אתנו?
<טל בנד: עם התאחדות התעשיינים כמייצגת את התעשייה הישראלית.
דוד רותם: מה זה, התאחדות התעשיינים שמייצגת את התעשייה הישראלית?
<ניר קנטור: התאחדות התעשיינים מייצגת את חברות הפארמצבטיקה הישראליות, שכוללת 14 חברות ישראליות, שמייצרות תרופות.
דוד רותם: אלה שמפטרות את העובדים הישראליים?
<ניר קנטור: לא.
<ניר קנטור: יש חברה אחת אמנם שהיום בתהליך התייעלות, אבל אנחנו מדברים על 14 חברות ישראליות, שחלקן גם קולטות עובדים חדשים, אומרות לי החברות עצמן.
אברהם מיכאלי: הוא מדבר על אופיס דיפו.
<ניר קנטור: אופיס דיפו זה סוחרים – לא בהתאחדות התעשיינים.
אלעזר שטרן: יש הבדל בחברות בין גנרי ולא?
אלעזר שטרן: זה בתוך החברה, גם וגם?
<ניר קנטור: מרבית החברות שלנו, המאפיין שלנו הוא שהן חברות גנריות על אף שיש להם גם פיתוח של מוצרים אתיים.
<ניר קנטור: אבל המשקל המרכזי הוא גנרי.
<ערן ברקת: עידן ברקת, בא כוח פארמה.
<ערן ברקת: העמדה של התאחדות התעשיינים לאורך שנים היא רק גנריקה בתחום הזה של הפארמה, של התרופות, רק גנריקה.
<ערן ברקת: הם מייצגים תמיד את האינטרס הגנרי, ולא מייצגים הלכה למעשה, נתעלם מהשאלה מי חבר שם – לא מייצגים הלכה למעשה את האינטרס של התעשייה החדשנית הפארמצבטית הישראלית.
<ערן ברקת: שאלה לשם.
<ערן ברקת: אני מתאר מצב קיים.
אברהם מיכאלי: הם לא שותפים בהתאחדות?
<ערן ברקת: לא יודע.
אברהם מיכאלי: הם יושבים פה.
<ערן ברקת: אפשר לשאול אותם.
אלעזר שטרן: וזו לא הבעת דעה?
<רון תומר: בפועל המצב הוא שחברות רב-לאומיות נמנעו עד היום משך שנים, מהחרם הערבי בשנות ה-70, ואפילו היום, שאין חרם ערבי, לפתח תעשייה בארץ.
<רון תומר: הם מייצרים במצרים, בירדן, בתאילנד.
<רון תומר: בישראל אף אחת מחברות הפארמה הבין-לאומיות מעולם לא פתחה מפעל ייצור, לכן לצערי, אני אומר כתעשיין, בהתאחדות התעשיינים חברות רק החברות הגנריות, כי בתיאוריה אין חרם, אבל בפועל אף אחת מהמפעלים שהחברות שחבריי מהצד השני מייצגים, מעולם לא פתחה מפעל יצרני בארץ ומעולם לא העסיקה עובדי ייצור בארץ.
דוד רותם: אז הם לא היו צריכים לייצר בהתייעלות.
<רון תומר: ההתייעלות של טבע היא אולי חשובה, ועדיין, אני לא נציג טבע, אבל טבע עדיין מעסיקה אלפי עובדים במדינת ישראל.
<רון תומר: צריך לזכור גם את זה.
<ערן ברקת: האמירה הזאת לחלוטין לא נכונה.
<ערן ברקת: בשנת 1979 נפתח פה מפעל של סרונו דאז, אינטרפארם, שנסגר ב-2004.
<טל בנד: הטכנולוגיה שלו הועברה לשוויץ.
<ערן ברקת: בשנת 1982 עד 2004 המפעל הזה פעל פה.
<ערן ברקת: חברת פרינג, חברת תרופות פרטית בינונית בגודלה באירופה, מחזיקה פה מזה הרבה מאוד שנים את חברת ביו טכנולוגיה כללית, שמייצרת תרופות חדשניות, הורמון גדילה, תרופות לבעיות פריון.
<ערן ברקת: מעסיקה הרבה מאוד עובדים.
<ערן ברקת: מרכז ייצור לכל העולם עבור פרינג בתחומים האלה של פריון.
<ערן ברקת: אני יכול לחשוב על עוד.
<ערן ברקת: האמירה הזו לא נכונה.
<ערן ברקת: נכון שבפרופורציה התעשייה הגנרית היא גם כוללנית יותר וגם גדולה יותר, אבל אין זה נכון שאין פה פעילות אינובטיבית של חברות תרופות בינוניות.
<רון תומר: לצערי, זה יותר דמיון מפריון.
<רון תומר: אין פה תעשייה בין-לאומית – לא חברת מרק, לא חברת גלקס, לא חברת פייזר, לא חברת סנופי, שכולן פעילות לא רק באירופה ובארצות הברית; בירדן ובמצרים יש להם מפעלי ייצור, אבל בישראל מעולם לא.
<דניאל ברמן: דניאל ברמן, מנכ"ל פארמה ישראל.
<דניאל ברמן: אני רוצה להדגיש בהקשר הזה, מעבר לנושאים של ייצור, החברות הרב-לאומיות פה, מאוגדות בפארמה ישראל כ-16 חברות – עוד מעט אולי אפילו יותר.
<דניאל ברמן: משקיעות פה ממון רב במחקר ופיתוח – כ-100 מיליון דולר בשנה במחקרים בתרופות אינובטיביות, שאמורות להיות בהמשך נגישות לכלל הציבור.
<דניאל ברמן: זו השקעה רבה, שתורמת רבות פה גם לנושא של גיוס הון, גם לנושא של העסקת עובדים, מחקר ופיתוח.
<דניאל ברמן: צריך לאזן את התמונה.
<ערן ברקת: האינטרס של הממשלה מאמצע שנות ה-2000 - משרד המשפטים, משרד האוצר - הזדהה לחלוטין עם התעשייה הגנרית.
<ערן ברקת: מהלכי החקיקה בשנים האחרונות, וגם הנוסח הזה, שפארמה תומכת בו אז איז, אבל גם הנוסח הזה הוא משקף העדפה ברורה של התעשייה הגנרית.
<ערן ברקת: מדברים עם התעשייה האינובטיבית, שהיא זו שבסופו של דבר מביאה את התרופות לרווחת הציבור.
<ערן ברקת: אומרים להם: ניתן לכם דבר כזה או אחר, אבל מה שביד ימין מקרבים, ביד שמאל דוחים, ושותלים פרצות כאלה ואחרות בנוסח החוק כדי שבסופו של דבר נלך בלי ונאמר שאנחנו הולכים עם.
<ערן ברקת: זו הטכניקה החקיקתית שראינו בשנים האחרונות לאורך כל הדרך.
<אילן מילר: אני רוצה להוסיף – אילן מילר מדקסל פארמה.
<אילן מילר: אנחנו מעסיקים קרוב לאלף עובדים בישראל.
<אילן מילר: כל הייצור שלה הוא כאן בישראל.
<אילן מילר: יש לנו חברות בת במקומות מסוימים בעולם, אבל אנחנו מפתחים ב-100 אחוז בישראל.
<אילן מילר: צריך לומר את המספרים - אנחנו מדברים על טקסטיל, שמעסיקה כאלף עובדים- - -
קריאה: 10,000 מועסקים ישירים בתעשייה.
<אילן מילר: אני חושב שעו"ד ברקת לא יודע את המספרים.
<אילן מילר: אני משער שמאות בודדים, אולי פחות.
<ערן ברקת: ניקח בחשבון גם את מס ההכנסה, כשנמכרת פה תרופה של חברות זרות, מס ההכנסה משתלם למשרד האוצר, ואולי- - - אולי משתלם קצת פחות מס הכנסה מהמכירות.
<ערן ברקת: אני אומר את זה גם בהקשר של התחשיבים שראינו בנייר העמדה של ההתאחדות.
<ערן ברקת: האם התחשיבים הללו מבוססים, אני מניח, על הפער בין מחיר המכירה של התרופה החדשנית, שמחזירה את הוצאות הפיתוח, לבין מחיר המכירה של התעשייה הגנרית.
<ערן ברקת: יהא אשר יהא המחיר, שיעור מס ההכנסה שמשתלם עליו ומגיע בסופו של דבר לרווחת הציבור כשימוש במס הכנסה הזה, איפה רווחת הציבור של משפחות שזוכות לטיפול של סרטן הערמונית, כמו מקרה BTG, שהוזכר לאחרונה- תרופה שהגיעה לשוק 10 חודשים לפני חלוף 20 שנה.
<ערן ברקת: התאחדות התעשיינים נקטה עמדה שנדחתה בבית המשפט, אמרה: בכל העולם יהיו חמש שנים הארכה, ובישראל לא יהיה בכלל, כי זה נוסח החוק לשיטתם.
<ערן ברקת: לשמחתנו, בית המשפט אמר שמטרת החוק היתה, למנוע שפה בישראל לא יהיה מצב שההגנה ארוכה יותר מאשר בחו"ל כדי לא להפלות לרעה את התעשייה הישראלית, אבל במקרה של BTG זה היה הפוך – רצו שפה לא תהיה הגנה, למרות שבכל העולם יש הגנה לחברה הזאת, שהכניסה תרופה חדשנית, ייחודית, 10 חודשים לפני תום 20 השנה.
<ערן ברקת: אם ההצעות של ההתאחדות היום תתקבלנה, נבטל את BTG.
<רון תומר: ניסו לעקוץ את טבע.
<רון תומר: אני לא נציג טבע, נושא מסי הכנסה, אבל מעבר לנושא מס הכנסה שמאושר כחוק, יש הרבה חברות נוספות – לפעמים משלמים 25 אחוז מס הכנסה.
<רון תומר: מצד שני, חברות הפארמה – אני לא יודע מה מחירי ההעברה שלך, כמה רווחים נשארים בישראל.
<רון תומר: אם אתה רוצה לעקוץ את טבע, תחשוף ציבורית מה מחירי ההעברה וכמה מיסים באמת משלמים בישראל.
<רון תומר: ובסופו של יום אנחנו משווים את החוקים שלנו פה, וכל הזמן נותנים רפרנס לאירופה ולאצרות הברית.
<רון תומר: שם התעשייה הזאת עובדת, שם היא מייצרת, שם היא מעסיקה אנשים, אבל מדינת ישראל, שלא עושה את זה שם, שמחרימה, שמתעלמת ממדינת ישראל, רוצה רק להפיק רווחים, שלא בטוח אם משולם עליהם מס בארץ או בחו"ל, אבל לא להעסיק עובדים.
<רון תומר: מאוד יפה שאנחנו רוצים אנלוגיה לכל העולם.
<רון תומר: שתהיה גם אנלוגיה ויפתחו מפעלים פה – נחבק אתכם בהתאחדות התעשיינים.
<רון תומר: תצטרפו אלינו.
<הווארד פולינר: נאמר פה שהממשלה הזדהתה עם צד אחד או אחר פה.
<הווארד פולינר: אני דוחה את הטענה הזאת.
דוד רותם: התרופות הגנריות יותר זולות לאזרחים, וצריך לדאוג לאזרחים; לא צריך כל כך לדאוג לחברות.
<הווארד פולינר: האינטרסים שלנו, כפי שהתבטאו בעבר, היה בקשר לסל הבריאות ומחיר התרופות.
<הווארד פולינר: יש בזה אלמנט של העדפה של תרופות גנריות.
<הווארד פולינר: מעבר לזה גם היו האינטרסים של סחר בין-לאומי ויחסים בין-לאומיים, אבל הזדהות עם צד אחד או אחר – אני לא מקבל את האמירה הזאת.
<דניאל ברמן: אני רוצה להדגיש, אדוני, בלי תרופות המקור, בלי הפיתוח של תרופות המקור גם לא היתה תעשייה גנרית.
<דניאל ברמן: אנחנו הבסיס.
<דניאל ברמן: אתה רוצה לתת את התנאים, להמשיך את הייצור של תרופות מקור ולשווק אותן בארץ.
<דניאל ברמן: מעבר לזה, יש להדגיש – חברות התרופות שנמצאות אצלנו – ראשית, לא מדובר במאות עובדים אלא בהרבה יותר, רק של חברות הפארמה בישראל, ויש עוד רבים אחרים.
<דניאל ברמן: מעבר לזה, משלמות מסים רבים ועשרות-מיליונים ומאות-מיליונים למדינה בגין מסים.
<דניאל ברמן: אני לא צריך לחשוף בפניך שום דבר.
<דניאל ברמן: אני בחקירת יכולת?
<דניאל ברמן: אני רק בא לומר שצריך לתת תמונה מאוזנת של העניין, ולא לבוא בהצהרות דקלרטיביות כאלה ואחרות.
דוד רותם: זה חלק מהחשיבות של הדיון הזה, שאפשר להצהיר הצהרות דקלרטיביות.
דוד רותם: אתם תומכים בחוק כמות שהוא, אני מבין.
<דניאל ברמן: יש לנו הסתייגויות מהצעת החוק, אבל לצורך העניין אנו בעד ההצעה הממשלתית, אם היא עוברת כפי שהיא, כי אנחנו חושבים שצריך להשלים סוף-סוף את הליך החקיקה בנושא החשוב הזה של ה-PTE, ואם החוק עובר כמו שהוא, ודאי שנתמוך בהצעה הממשלתית.
<דניאל ברמן: אם התאחדות התעשיינים ינסו לעשות רביזיה כזו או אחרת, גם לנו יש טענות כאלה ואחרות.
<דניאל ברמן: אבל בגדול, אתה צודק.
דוד רותם: אם אתה מכיר את טל בנד, אתה יודע שהוא ינסה.
<דניאל ברמן: ודאי.
<דניאל ברמן: אני סומך על אדוני ועל שיקול דעתו.
דוד רותם: טל בנד, בבקשה.
<טל בנד: כמה מילים, לשים את הדברים בהקשר.
<טל בנד: חלק מהמהומה הקטנה כאן ברחה ממה שנראה כטכני ומשעמם עם התרשים.
<טל בנד: ככל שזה חשוב, על התעשייה הגנרית כבר דיברו.
<טל בנד: מה שעוד חשוב להזכיר הוא שכשנמכרות תרופות גנריות בארץ, הן נמכרות במחיר הרבה יותר זול.
<טל בנד: כשיוצאות תרופות מהפטנט, המחיר שלהן יורד בעשרות אחוזים.
<טל בנד: כלל האצבע מדבר על 80-70 אחוז לפחות.
<טל בנד: לא רק שהן נמכרות בזול; יכול להיות שחלק מחברי הכנסת מכירים את הדוגמה, וזו רק דוגמה, זה קורה לא מעט – בגלל מגבלות תקציב שיש על משרד הבריאות, כשנכנסת תרופה לסל, והיא עדיין תחת פטנט, היא נכנסת לא רק אחרי מאבקים אלא במגבלות.
<טל בנד: ידועה דוגמה אחת למשל – תרופה לאוסטאופורוזיס – מחלה של הידלדלות העצם, שפוגעת בעיקר בנשים מבוגרות.
<טל בנד: כשסוף-סוף הצליחו להכניס את התרופה האינובטיבית לסל, היא נכנסה במגבלה שאפשר לתת אותה לנשים רק אחרי אירוע שבר, למרות שאין חולק שהתרופה הזאת תמנע את השבר.
<טל בנד: רק אחרי שהתרופה יצאה מהפטנט המחירים ירדו, נכנסה גנריקה לשוק בארץ.
<טל בנד: משרד הבריאות הסיר את ההגבלה, כך שתרופות גנריות הן לא רק יותר זולות; הן יותר נגישות לשכבות החלשות ולכלל הציבור בארץ, וחשוב לזכור את זה.
<טל בנד: לגבי האמירה, שההצעה הממשלתית הזאת שהיום על השולחן, ולא אכנס לפרטים, היא באה לשרת את הגנריקה.
<טל בנד: חשוב לזכור את ההקשר.
<טל בנד: אנחנו נמצאים פה בסיבוב השלישי של תיקונים לחקיקת הפטנטים, שכולם נכפו על ממשלת ישראל.
<טל בנד: הם לא באו כדי לשפר את מצב הגנריקה.
<טל בנד: תיקון מס' 3 לחוק הפטנטים בשנת 98' הכניס בפעם הראשונה את העניין של הארכת תוקף פטנט.
<טל בנד: אז סיפרו לנו שאין ברירה, חייבים לעשות את זה, כי יש נורמה בין-לאומית, ומי שלא יעמוד בה, כמו קנדה למשל, ייקחו אותו לטריבונל של ארגון הסחר העולמי, יגידו לו שהוא מפר את המחויבויות.
<טל בנד: עוד אמרו לנו – לא נורא, תוותרו קצת, אנחנו נקים בישראל מרכזי מחקר ופיתוח ותעשייה.
<טל בנד: אנחנו לא מדברים על זה שעושים ניסויים קליניים במדינת ישראל.
<טל בנד: זה יפה מאוד, זה תורם כסף לבתי החולים, החברות האלה משלמות מסים - אין לי מושג כמה, אבל כולנו מקבלים דיווחים על זה שהן גם תורמות כספים לעמותות כאלה ואחרות, הכול בסדר.
<טל בנד: אבל שתי ההבטחות הללו, שבגללן הכנסת חוקקה את תיקון 3, התבררו כלא נכונות.
<טל בנד: בצד הכלכלי כבר שמענו – לא אחזור על זה.
<טל בנד: בצד המשפטי של קנדה, קנדה לא נבהלה, וניהלה מאבק משפטי, והיא זכתה מול האיחוד האירופאי וארצות הברית, וקבעו שלא חייבים לערער.
<טל בנד: היום ממשלת קנדה דאגה להסדרים, לאזרחים שלה יותר טובים בהרבה ממה שממשלת ישראל הצליחה להביא לשולחן הזה עם הסכם שכתבו על הכותרת שלו: גידול באפשרויות העסקת עובדים והזדמנויות עסקיות בקנדה.
<טל בנד: זה מה שממשלת קנדה הצליחה להשיג על-ידי הסדר של צווי הארכה, יותר טוב ממה שיש פה היום על השולחן.
<טל בנד: אחר כך היה סיבוב שני, של תיקון 7, ששילמנו בו מחיר, והמדינה שילמה בו מחיר, ופשוט לא קיימו אותו.
<טל בנד: הכנסת חוקקה חוק בשנת 2005.
<טל בנד: היו צריכים ליישם את החוק הזה על צווי הארכה, לקצר אותם, בקשות תלויות ועומדות – להחליט לגביהם.
<טל בנד: חיכו, שלחו את הממשלה האמריקאית לריב עם הממשלה שלנו כדי להביא את ההצעה הנוכחית.
<טל בנד: היום יידע אדוני ויידעו חברי הכנסת – יש קרוב ל-80 תכשירים רפואיים במלאי שתקוע במשרד הפטנטים.
<טל בנד: חלק מהתכשירים הללו, אם הם היו מתבררים בזמן, בקשות שהוגשו ב-2004, 2005, 2006, 2007, אם היו דנים בהם ומכריעים, צו ההארכה היה קצר יותר.
<טל בנד: מחכים, ואם הם לא יידונו עד שהחוק הזה ייכנס לתוקפו, יש פה עשרות-מיליוני שקלים של עלויות לסל הבריאות ולמדינה.
<טל בנד: ההסכם שיש פה היום, המחיר שישראל שילמה בהסכם הזה, למי שפחות בקי נראה מאוד טכני.
<טל בנד: עיקר הוויתור של ישראל מופיע בתוספת, שמוחקים מדינות – מוחקים את יפן, את אוסטרליה, את בלגיה, את פורטוגל - רשימת מדינות.
<טל בנד: מה המשמעות של זה – אל"ף, צווי הארכה שיינתנו בישראל בגלל הנוסחה שהסבירו לכם כאן, יהיו יותר ארוכים; בי"ת, המשמעות הציבורית היא שבעוד שבמדינות האלה כמו באוסטרליה, ביפן, בבלגיה או בפורטוגל או ביוון או במדינות רבות אחרות ייתכן מצב שבו הציבור של אותה מדינה ייהנה מתכשירים גנריים, והתעשייה באותה מדינה תוכל להתחרות בייצור גנריקה, בישראל זה לא המצב.
<טל בנד: רק רציתי לתת הקשר, כי זה חלב שנשפך.
<טל בנד: ההסכם – מה שאפשר להשיג, נעשה ניסיון מצד הממשלה, לנסות להשיג.
<טל בנד: בסופו של דבר הגיעה החרב לצוואר, ה-OECD, ונחתם מה שנחתם.
<טל בנד: הבקשה שלנו היא לא לחזור ולפרום מחדש את ההסכמות שבחוזה אלא לא לכרסם בהסכמות הללו.
<טל בנד: מה שהממשלה הצליחה לשמור, לשמור עליו גם פה, ובעיקר אני מזכיר דבר אחד שמטריד – בהסכם יש לשון ברורה שאומרת:
<טל בנד: אם עד יום הקובע, שהוא היום שהפטנט הבסיסי בישראל סיים את 20 השנים שהיו לו, אם עד יום זה לא ניתן צו הארכה במדינת ייחוס רלוונטית - ארצות הברית ואחת המדינות אירופאיות, בין צו קבוע ובין זמני, לא יינתן צו הארכה בישראל.
<טל בנד: מבחינת ישראל, השוק פתוח, סוף הסיפור.
<טל בנד: עו"ד ברקת ואני לא באנו לטעון כאן את הקייס שאנו טוענים – אני בשביל ההתאחדות; הוא בשביל חברת תרופות זרה – אבל השורה התחתונה של הקייס הזה היא, שלמרות שזה המצב גם היום, הפטנט הבסיסי פקע לפני חצי שנה, ואנחנו עדיין במצב שבו אי-אפשר להכניס גנריקה, ושבו התעשייה הישראלית לא יכול הה לייצר.
<טל בנד: זו רק דוגמה.
<טל בנד: התכשיר הספציפי ההוא זה לא העניין העיקרי, אלא זה שהצלחנו במשא ומתן מול האמריקאים, לקבל לשון ברורה וחד-משמעית.
<טל בנד: מה שיקרה אחרי המועד הקובע לא מעניין – צודק, לא צודק.
<טל בנד: הצדק פה הוא בשני הכיוונים.
<טל בנד: תמיד כשקובעים מועד, יש מקרי קצה מצערים, שנופלים במקום כזה או אחר.
<טל בנד: זה ההסכם, ואנחנו מבקשים לכבדו כלשונו.
אברהם מיכאלי: אדוני טוען שמה שכתוב בהסכם, לא מופיע בחוק?
<טל בנד: לגבי הנושא האחד הזה, אם עד שהפטנט הבסיסי פקע לא ניתן צו הארכה בחו"ל, לא יינתן צו בארץ – לא זמני ולא קבוע - זה לא קבוע בחוק.
<טל בנד: אנו מבקשים שזה ייקבע בחוק.
<טל בנד: יש לזה סיבה פרקטית.
<טל בנד: אנו לא מתעקשים על שטויות.
<טל בנד: רשם הפטנטים החליט שהוא יכול לתת צווים זמניים, למרות שזה לא כתוב בחוק הפטנטים, ובאמצעותם הוא יכול להתגבר על המגבלות שהכנסת קבעה - גם על מגבלת הזמן של המועד הקובע, גם על מגבלות המהות.
<טל בנד: לכן הגענו לתוצאה שעומדת בסתירה לכוונת המחוקק גם היום וגם מחר וגם בהסכם.
<טל בנד: את הפרצה הזו אנחנו מבקשים לסגור בנוסח ובלשון הברורה שסיכמנו עם האמריקאים.
קארין אלהרר: למה זה לא נכנס?
קארין אלהרר: מה ההצעה של משרד המשפטים?
אברהם מיכאלי: עובדתית זה נכון?
<אילת פלדמן: אנחנו חלוקים על האמירה העובדתית.
<אילת פלדמן: אנחנו חושבים שזה כן מתבטא בנוסח כפי שהוא היום, בסעיף 64ה(ה4), הכחול.
<אילת פלדמן: הסעיף קובע: ראה הרשם או הובא לידיעתו כי לא ניתנו צווים להארכת פטנט ייחוס כאמור לפני תום תקופת הפטנט הבסיסי, או שהמבקש להודיע לו שניתנו צווים וכו', לא יינתן צו הארכה.
<אילת פלדמן: אנחנו חושבים שהתשובה כאן ברורה: אם לא ניתנו צווים לפני כן, לא יינתן צו הארכה.
<טל בנד: לשון ההסכם היא ברורה וחד-משמעית.
<טל בנד: מה שכתוב פה הוא לא ברור וחד-משמעי, כי כתוב: לא יינתן צו הארכה.
<טל בנד: חברי שיושב פה והרשם בעקבותיו וגם בית המשפט עכשיו חושבים שההוראות שהכנסת חוקקה, כולל מה שהיא מתכוונת לחוקק, כשהיא כותבת: לא יינתן צו הארכה, זה רק צו קבוע, אבל צו זמני נשאר פתוח לשיקול הדעת של הרשם.
דוד רותם: כך כותב בית המשפט?
<טל בנד: כן.
דוד רותם: אתה רוצה שאחשוב שבית המשפט לא צודק?
<טל בנד: לפחות בחלק מהמקרים קיומה של ערכאת הערעור מניח שיש מקרים שבית המשפט לא צודק.
<טל בנד: בנוסח הוועדה שפורסם ביום חמישי שעבר - זה לא הנוסח שיש היום – נוספו כאן המילים, אחרי לא יינתן צו הארכה: זמני או קבוע, מתוך מחשבה שאז- - -
<נעמה מנחמי: זה לא נוסח הוועדה.
<נעמה מנחמי: היתה כאן טעות בהבנת הדברים.
<נעמה מנחמי: חשבתי שמשרד המשפטים הציע את זה.
<נעמה מנחמי: הוא לא הציע את זה.
<נעמה מנחמי: לכן פרסמתי נוסח חדש.
<טל בנד: אני מתנצל.
<טל בנד: בנוסח שהיה באתר.
<נעמה מנחמי: זה נוסח שאתה הצעת, ובטעות נכנס כאילו היה נוסח משרד המשפטים.
<טל בנד: זה לא נוסח שאני הצעתי אלא נוסח שעלה בדיונים של משרד המשפטים.
<טל בנד: משרד המשפטים חשב שאם יוסיפו זמני או קבוע, זה יבהיר את הנקודה.
<טל בנד: יכול להיות שזה יבהיר את הנקודה, ייתכן שלא.
<טל בנד: כרגע התוספת הזאת של זמני או קבוע לא מופיעה בנוסח שבפניכם.
<טל בנד: אנחנו ביקשנו, כדי להימנע מעוד הליכים משפטיים ומעוד דיונים ו-וויכוחים, כי אין מחלוקת בינינו - לא לבין משרד המשפטים, לא לבין משרד הכלכלה או הבריאות או האמריקאים, אין מחלוקת שלשון ההסכם היא כמו שאמרתי אותו.
קארין אלהרר: איזה נוסח היה מניח את דעתך?
<טל בנד: אנחנו הצענו נוסח, שיכניס בסעיף 64ד, אחרי סעיפים קטנים (5), (6), (7) שכולם עוסקים בשאלה של צווים שיינתנו בארצות הברית או באירופה או גם בארצות הברית וגם באירופה, תרגמנו את נוסח ההסכם וביקשנו להוסיף סעיף 64ד7 שיגיד: על אף האמור בסעיף זה לא ניתן צו הארכה לפטנט הייחוס בארצות הברית של אמריקה ולפטנט הייחוס במדינה אירופאית מוכרת אחת לפחות - בין זמני ובין קבוע – אם כל זה לא קרה, לפני מועד תום תקופת הפטנט הבסיסי בישראל, לא יינתן צו הארכה בישראל, זמני או קבוע, ביחס לפטנט הבסיסי.
<טל בנד: המילים זמני או קבוע כאן - זה תרגום מילולי מההסכם עם האמריקאים.
<טל בנד: אין שום סיבה שאם אין מחלוקת עניינית, התרגום הזה יושמט מהחוק שלנו.
<טל בנד: אני כבר רואה מחר בהליך המשפטי הבא, שיגידו: ההסכם עם האמריקאים היה בפני הכנסת, חברי הכנסת ראו שכתוב: זמני או קבוע.
<טל בנד: הם בחרו לא להכניס את זה לחוק, ולכן הם לא אימצו את ההוראה הזאת בהסכם.
<טל בנד: בטוח שזה יהיה הטיעון.
<טל בנד: למה, אם אין מחלוקת עניינית, לא לכתוב את הדברים כלשונם?
אברהם מיכאלי: למה משרד המשפטים מתנגד לכתוב את מה שסיכמתם?
אברהם מיכאלי: סיכמתם את זה עם האמריקאים.
דוד רותם: אנשי הפארמה, מה אתם אומרים?
<הווארד פולינר: אנו לא חולקים על ההסכם.
<הווארד פולינר: מה שכתוב בהסכם זה מה שחשבנו שכבר מגולם בהצעת החוק הממשלתית.
<הווארד פולינר: מה שעו"ד בנד מציע זה תרגום מילולי של ההסכם, להבהיר בתוך הצעת החוק שלנו משהו שאולי לא ברור לאחרים.
<הווארד פולינר: אנחנו חשבנו שזה די ברור.
<הווארד פולינר: אם הדיונים הפנימיים שלנו עם הייעוץ המשפטי של הוועדה הזאת, חשבנו שאם זה לא ברור לכולם ב-100 אחוז, חשבנו בעצמנו שאפשר להבהיר.
<הווארד פולינר: אנחנו לא משנים כלום פה, רק להבהיר, על-ידי הוספת המילים זמני או קבוע.
דוד רותם: לא שמעתי את פארמה.
<ערן ברקת: אנחנו לא מסכימים לזה שנדרש תיקון מעבר לנוסח הנוכחי של החוק כדי ליישם את הוראות ההסכם.
אברהם מיכאלי: אתה לא חולק שצריך לכבד הסכמים.
<ערן ברקת: אני מסכים שצריך לכבד הסכמים.
אברהם מיכאלי: הסכם אומר משהו.
אברהם מיכאלי: אתה חולק על כך, שמה שכתוב בהסכם, ייכתב בחוק?
אברהם מיכאלי: זה לא שינוי.
<ערן ברקת: לא, אבל הנוסח של החוק הזה, כפי שהממשלה פרסמה אותו בכחול, כולל הרבה דברים שהם בניגוד למה שכתוב בהסכם.
אברהם מיכאלי: תצביע לנו.
<ערן ברקת: נצביע תוך כדי.
<ערן ברקת: הנוסח הזה, כפי שפורסם – הרי מסתבר, כך שמעתי, שמשרד המשפטים העביר לממשלה האמריקאית את הנוסח הסופי, כפי שגם פורסם בכחול, ואושר.
<ערן ברקת: אמרו לנו: יש פה איזונים כאלה ואחרים.
<ערן ברקת: יש פה דברים שהלכנו ימינה, יש דברים שהלכנו שמאלה.
<ערן ברקת: זה הנוסח שאושר.
<ערן ברקת: הנוסח הזה, זה מה שאושר.
<ערן ברקת: אם זו המגמה שלנו היום, יש עוד דברים שצריך לעשות – לא רק הנקודה הזאת.
<ערן ברקת: לגבי הנקודה הזאת באופן ספציפי, אני אומר שהסמכות של רשם הפטנטים במקרים מאוד קיצוניים לתת צווים זמניים שבהם יש עיוות, והתכלית המקורית של החוק, שהיא לתת תקופת הגנה מינימלית, לא מתקיימת, היתה כבר בעת שהצדדים נשאו ונתנו עליהם.
<ערן ברקת: אני לא הייתי שם – אני לא משוכנע שהתוספת שחברי עו"ד בנד מבקש להוסיף להסכם, מתחייבת כדי לממש את ההסכם.
קארין אלהרר: הוא טוען שפרשנות משפטית של בית המשפט יכולה בעצם לפסול את מה שכתוב בהסכם.
<ערן ברקת: לא.
<ערן ברקת: אני לא מסכים לזה שהפרשנות המשפטית תפסול את מה שכתוב בהסכם.
קארין אלהרר: אבל אין לך התנגדות למה שכתוב בהסכם – אמרת את זה מספר פעמים, אז אני לא רואה למה צריך לקשור את הנקודה הספציפית הזאת לעוד עניינים, שנלבן בהמשך.
<ערן ברקת: אמרתי שני דברים: אחד, שצריך לקשור לנושאים אחרים, שהם בחריגה מההסכם; הדבר השני שאני אומר, את ההסכם צריך לקרוא בהרמוניה, יחד עם הפרשנות המשפטית שמצהירה על הדין שהיה קודם.
<ערן ברקת: לא היתה הוראה בהסכם: לא יינתנו צווים זמנים, נקודה.
אורי מקלב: אני מציע שנשאיר, אדוני היושב-ראש – אין התנגדות, ובלבד שנראה בהסכם האחר, איך אנחנו מסתדרים.
אורי מקלב: אפשר להשאיר את הנוסחה הזאת תלויה ועומדת.
אורי מקלב: תלוי, אם בדברים אחרים נגיע לאיזונים ותיקונים, נוכל גם לתקן פה.
אורי מקלב: תמיד אפשר לתקן את הפסקה הזאת.
אורי מקלב: למה צריך למהר עכשיו, כשעוד לא דנו בדברים אחרים?
אורי מקלב: נראה בהמשך, ונוכל לחזור.
<טל בנד: אדוני, עו"ד ברקת אמר פה דבר והיפוכו – מצד אחד, אמר: כן, זה תלוי בהסכם, צריך לכבד את ההסכם, אבל אם יש דברים אחרים בהסכם, שמאזנים, גם אני רוצה לאזן, כלומר לא את מה שכתוב בהסכם.
<טל בנד: והעיקר, הוא אמר שבנסיבות חריגות לרשם הפטנטים יש סמכות לתת צו זמני גם אחרי פקיעת הפטנט.
<טל בנד: זה לא נכון.
<טל בנד: ההסכם אומר את ההפך.
<טל בנד: אנו שומעים פה את הטענה שמחר נשמע בבית המשפט.
<טל בנד: זה מה שסיכמנו, הממשלה עומדת מאחורי זה, האמריקאים עומדים מאחורי זה.
<טל בנד: התעשייה מבקשת לכבד את העניין.
אורי מקלב: בזה אתה צודק.
דוד רותם: רבותיי, אנשי הפארמה, מה עוד אתם רוצים לתקן?
<דניאל ברמן: אמרנו שאנחנו מסכימים להצעת החוק.
קארין אלהרר: לגבי הנקודה הספציפית הזאת.
<דניאל ברמן: עו"ד ברקת ענה לגבי זה.
<אילת פלדמן: כאמור, אנחנו חושבים שהסעיף כפי שהוא עכשיו, הוא מספק ומיישם את ההסכם כפי שהוא.
<אילת פלדמן: אנחנו, כמובן, לא מתנגדים ליישום ההסכם – זו מטרת הצעת החוק.
<אילת פלדמן: לכן אנחנו חושבים שמטרת ההצעה של עו"ד בנד יכולה להתממש על-ידי הוספת המילים זמני או קבוע בתוך אותו סעיף 64ה(ה4).
<אילת פלדמן: אנו סבורים שמשמעות סעיף זה לא משתנה, אם מוסיפים את המילים הללו.
<אילת פלדמן: אנו גם חושבים שהצעת עו"ד בנד לתוספת של סעיף קטן (8) בתוך סעיף 64ד, הרציונל מתממש על-ידי הוספה של שלוש מילים פשוטות.
<אילת פלדמן: אנחנו חושבים שזה לא משנה לא לכיוון צד אחד ולא לכיוון של הצד השני, כי הנוסח בכחול כפי שהוא, מיישם את ההסכם.
אברהם מיכאלי: מה אומרת היועצת המשפטית?
<נעמה מנחמי: אני חושבת שאם אנחנו רוצים למנוע מחלוקות עתידיות בנושא הזה, עדיף יהיה אולי להוסיף את שלוש המילים.
<נעמה מנחמי: אני לא חושבת שיש צורך בסעיף שלם אלא שהצעת משרד המשפטים, להוסיף את זה ב-64ה(ה4), להוסיף את המילים זמני או קבוע.
<אילת פלדמן: ולעניין פרשנויות עתידיות כאלו ואחרות, אנחנו חושבים שהנוסח כפי שהוא, ודאי לאחר כל שקילת האיזונים, אנחנו חושבים שלא יתעורר הצורך בצווים זמניים לאחר התיקון.
<טל בנד: מקווה שאתם צודקים.
<נעמה מנחמי: לגבי השאלה של לא יתעורר הצורך של צווים זמניים, את יכולה לשלוט על מה שקורה פה בישראל, אבל הרבה פעמים לצורך אותו צו זמני, את צריכה גם מסמכים מחו"ל, שלא תמיד יש לך, וכאן הכניסו אותם צווים זמניים, לא?
<נעמה מנחמי: על זה אין לך שליטה.
<נעמה מנחמי: זה שנשנה עכשיו בחוק, לא ימנע את אותם מקרים בעייתיים, לא?
<הווארד פולינר: לא בהכרח.
<הווארד פולינר: כל המקרים הבעייתיים יתרחשו כאשר של ההליך של בחינת הצווים זה קרוב לסוף התקופה של הפטנט הבסיסי, שהוא נגמר אחרי 20 שנה לפי סעיף 52 של חוק הפטנטים היום.
<הווארד פולינר: נכון שבמה שהצענו פה, שיש מקרים בודדים שאפשר שההליך יימשך לאחר תום תקופת הפטנט הבסיסי, ואז נשאלת השאלה, מה המעמד של תקופת הביניים – האם יש צו זמני, האם אין צו, ומה הסעד שיכול לקבל מבקש הפטנט.
<הווארד פולינר: לדעתי, הפטנט.
<הווארד פולינר: לדעתי, החוק נותן מענה לזה.
<הווארד פולינר: זה רטרואקטיבי, זה מחיל את פרק יא על ההפרות על הסעיף הזה.
<הווארד פולינר: אנחנו לא חושבים לכן שיש צורך בצו זמני, ולא להיכנס לעניין של מה הסעד שנובע מהסעד הזמני, במיוחד כשאולי בסופו של דבר לא יקבלו את צו ההארכה.
<ערן ברקת: אני רוצה להתייחס לתשובה של משרד המשפטים לשאלת היועצת המשפטית של הוועדה.
<ערן ברקת: אני לחלוטין לא מסכים עם התשובה.
<ערן ברקת: היא לגמרי לא נכונה.
<ערן ברקת: מה שההצעה הזו מתכוונת לעשות זה להקדים את הבחינה של הבקשה לצו הארכת תוקף למועד מוקדם יותר.
<ערן ברקת: המצב שאנו מדברים עליו לחלוטין לא קשור לזה.
<ערן ברקת: הוא מדבר על מצב שכאשר עומדות לפקוע 20 שנה של תאריך הפטנט, עדיין מסיבה מסוימת, למרות שברור שהפקיד האמריקאי ייתן את הסטמפה עוד יומיים, עדיין אין סטמפה.
<ערן ברקת: זה מה שקרה ב-BTG.
<ערן ברקת: היה שם מוצר שנרשם בכל העולם עשרה חודשים לפני חלוף 20 השנה, רק שבארצות הברית בגלל ניואנס של החוק האמריקאי הפטנט היה ארוך יותר, כלומר היתה הגנה פטנטית בארצות הברית, גם באירופה וגם בישראל.