GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ארבל אסטרחן: בתנאי שהוא מדבר מהר...
<עמי ברקוביץ: בדרך כלל זה נעשה כאשר בסוף הדיון אומר אחד- - -
<ארבל אסטרחן: בין הקריאה השנייה והשלישית.
<סיגל קוגוט: ואז אין דיבורים, רק הצבעות.
<עמי ברקוביץ: ואז פתאום הוא שולף הסכמה של 61 חברי כנסת?
<עמי ברקוביץ: זה תרחיש סביר?
<ארבל אסטרחן: וגם שולף את קווי היסוד והשרים והמדיניות והכול.
דוד רותם: יש לו בעצם כבר הסכם קואליציוני.
<עמי ברקוביץ: והוא לא רוצה לעשות את זה על דרך של הוספת סעיף, אלא לחכות להזדמנות הזאת, שיש סעיף קיים.
דוד רותם: הוא יכול לרצות מה שהוא רוצה, אבל אין לו.
<סיגל קוגוט: יכול להיות שזה באמת סיטואציה נדירה, אבל שיהיה סעיף כזה.
<ארבל אסטרחן: בסעיף קטן (ח) יש רק הבהרה של מה שנאמר גם בחוק-היסוד, שגם כאשר זה אי-אמון שהוא על נושא שעל סדר היום, אם הוא יתקבל, באותו רגע תקום הממשלה החדשה.
<ארבל אסטרחן: סעיף קטן (ט) מדבר היום על סדרי הדיון באי-אמון, שזה בדרך של סעיף על סדר היום, כלומר מה שקורה בימי שני.
<ארבל אסטרחן: יש הנמקה של הסיעה או הסיעות שהגישו את הצעת האי-אמון.
<ארבל אסטרחן: פה יש הבהרה שמי שמיועד לעמוד בראש הממשלה החדשה יציג את קווי היסוד, ואם יש 61 חברי כנסת מוצע כאן אולי להגדיל קצת את הזמן שיש לו לדבר, מה שיחליטו.
<סיגל קוגוט: חצי שעה, או משהו כזה.
<ארבל אסטרחן: לי חצי שעה נשמע המון, חשבתי אולי 20 דקות.
רונן הופמן: תלוי אם דב חנין יציג את ממשלתו.
<עמי ברקוביץ: אז זה יהיה מעט מדי...
<ארבל אסטרחן: ואם יש כמה הצעות אז זה מנומק לפי הסדר, והממשלה משיבה.
<ארבל אסטרחן: זה קיים גם היום.
<ארבל אסטרחן: ואז יש דיון סיעתי, ואם יש כמה הצעות יש דיון סיעתי משולב.
<ארבל אסטרחן: אותו דבר.
<סיגל קוגוט: אתם צריכים לחשוב רק שמבחינת נוכחות ראש הממשלה, הסך הכול של הדבר הזה הוא בערך שעתיים או שעתיים וחצי.
<ארבל אסטרחן: כמו היום, בעצם.
<סיגל קוגוט: דיון בנוכחות ראש הממשלה היום הוא שעה, כי הוא לא חייב הרי לנכוח באי-אמון.
<סיגל קוגוט: בסעיף 42 זה שעה.
<סיגל קוגוט: זה מה שיוצא מחיבור של כל הזמנים.
<סיגל קוגוט: החיבור של כל הזמנים באי-אמון הוא בערך שעתיים.
<סיגל קוגוט: אז הוא יישב במליאה שעתיים.
<עמי ברקוביץ: ועוד שעה מן הדיון ההוא.
<סיגל קוגוט: לא נורא.
<סיגל קוגוט: לא מכריחים אותו לשבת במליאה במשך 6 שעות.
רונן הופמן: אחת הטענות, או הכמיהות, היא לראות את ראש הממשלה יותר במליאה, באופן עקרוני.
<סיגל קוגוט: זה שעתיים.
<סיגל קוגוט: זה לא כל-כך נורא.
<עמי ברקוביץ: אני מקווה שמי שמייצג אותו יגבש עמדה מושכלת בעניין.
<ארבל אסטרחן: את זה מביאים בפסקה (6).
<ארבל אסטרחן: אני חושבת שלא צריך לחזור על זה, נראה איפה לשים את זה, אבל נאמר: "ראש הממשלה ישתתף בכל מהלך הדיון", שזה המינוח שקיים גם היום בדיון בהשתתפות ראש הממשלה על-פי 40 חתימות, "ויהיה רשאי להציג את עמדתו;".
<ארבל אסטרחן: "הוראות סעיף 31 לא יחולו על דיון לפי סעיף זה" – זה הסעיף שמאפשר לכל שר לדבר במהלך הדיון, אז פה לא צריך כי יש סמכות לראש הממשלה, וממילא גם הממשלה משיבה.
<ארבל אסטרחן: זה אותו דבר שקיים היום.
<עמי ברקוביץ: אבל אם זה אי-אמון שמתייחס לאיזה תחום ממשלתי שראש הממשלה לא אמון עליו, למה לא לאפשר?
<ארבל אסטרחן: יש תשובת ממשלה.
<ארבל אסטרחן: זה פסקה (3): "הממשלה תציג את תשובתה להצעה".
<סיגל קוגוט: הוא רק רשאי בנוסף.
<עמי ברקוביץ: אף אחד מן השרים האחרים לא יהיה רשאי בנוסף?
<סיגל קוגוט: בסוף.
רונן הופמן: רשאי בנוסף להציג את עמדתו?
<ארבל אסטרחן: הממשלה מחליטה מי מציג את עמדתה.
<ארבל אסטרחן: ראש הממשלה יכול בכל שלב.
<ארבל אסטרחן: אגב, זה אותו מינוח, לקחנו את זה ממה שקיים היום בדיון על-פי 40 חתימות, בסעיף 45.
רונן הופמן: "הוראות סעיף 31 לא יחולו על דיון לפי סעיף זה", מה זה אומר?
<ארבל אסטרחן: זה מה שאמרתי, סעיף 31 מאפשר לכל שר לעמוד.
<סיגל קוגוט: פה אומרים: לא, כי יש כבר את תשובת הממשלה.
<ארבל אסטרחן: אותה הוראה, שסעיף 31 לא יחול, קיימת גם בסעיף של דיון על-פי 40 חתימות.
<ארבל אסטרחן: זה לא דבר קריטי.
רונן הופמן: זה עבודה נהדרת, באמת.
רונן הופמן: זה מסדר את הדברים.
<סיגל קוגוט: לנו היה חשוב שתראו את המהלך מן ההתחלה ועד הסוף.
<סיגל קוגוט: אם אתה עושה רק את חוק-היסוד ואחר-כך אתה מעביר אותו ואז אתה נתקע עם התקנון אז אתה רואה שיש סעיפים שסותרים את חוק-היסוד, אתה לא יכול לעשות את זה.
רונן הופמן: זה מאוד נכון.
<סיגל קוגוט: אבל אם מקובל, רק תגידו מה אתם רוצים.
<סיגל קוגוט: איך נודיע על זה לוועדת הכנסת?
<ארבל אסטרחן: חשבתי שנכון, הרי מצד אחד בוועדת הכנסת זה יהיה פתוח לדיון מחדש.
רונן הופמן: יש לי שאלה.
רונן הופמן: יכול להיות שאני לגמרי טועה.
רונן הופמן: יש לעתים מקרים בכנסת שאד-הוק מקימים ועדה משותפת שיש בה נציגים משתי ועדות.
<ארבל אסטרחן: בתקנון מוסמכת לדון רק ועדת הכנסת.
<סיגל קוגוט: אבל דוד רותם חבר בוועדת הכנסת.
רונן הופמן: אם יש חברים שהם בשתי הוועדות- - -
<סיגל קוגוט: אתה חבר בוועדת הכנסת?
רונן הופמן: אני לא.
<סיגל קוגוט: אבל מותר לך להציע הצעה בכל ועדה.
<ארבל אסטרחן: בוועדת הכנסת יש נציגים מן הסיעה שלך.
רונן הופמן: ואז זאת פרוצדורה שתחסוך לנו הרבה דיונים.
דוד רותם: מי הנציג שלכם בוועדת הכנסת?
רונן הופמן: אבדוק, אני לא זוכר.
רונן הופמן: בכל אופן, זאת תהיה ועדה משותפת אד-הוק.
<ארבל אסטרחן: זה לא אפשרי כי רק ועדת הכנסת יכולה להציע תיקוני תקנון.
<ארבל אסטרחן: מה שאפשר יהיה לעשות, כשזה יתקרב באמת לתיקון חוק-היסוד, לדבר עם יושב-ראש ועדת הכנסת, לוודא שזה מוסכם עליו, ואז לעשות פנייה מסודרת מוועדת החוקה, חוק ומשפט לוועדת הכנסת, להגיד: הנה, זה השלמה של המהלך שאנחנו עשינו, אנחנו מבקשים שזה יאושר גם אצלכם.
<סיגל קוגוט: בסופו של דבר המאמץ שלנו לנסח את זה כך נבע מבקשות של חברי הכנסת.
<סיגל קוגוט: הרי יכולת לכתוב את הסעיף הקודם ואז היו מושמטים להם חלק מן הכלים.
<סיגל קוגוט: גם דב חנין, גם אורי מקלב- - -
רונן הופמן: גם אם הם לא היו מבקשים אתן הייתן רואות את זה.
<סיגל קוגוט: בדיון הקודם אמרנו לכם שזאת ההשלכה.
<סיגל קוגוט: הם פשוט נזעקו כי הם לא רצו שהכלי הזה ילך לאיבוד.
<סיגל קוגוט: אם רוצים שהכלי הזה לא ילך לאיבוד אז הם באמת צריכים לעזור לתקן את התקנון בנוסח הזה.
רונן הופמן: שאיזה כלי לא ילך לאיבוד, האי-אמון?
<סיגל קוגוט: אי-אמון על נושא.
דוד רותם: החברים מן הסיעה שלך בוועדת הכנסת הם דב ליפמן ופנינה תמנו-שטה.
<סיגל קוגוט: ברור שהנוסח הזה נועד לסייע לכל הסיעות לשמור על הכלים הקיימים ולכן אני מניחה שלא יהיה קשה לך להגיע להסכמה.
רונן הופמן: נכון, ממש, זה בסדר גמור.
<דנה יפה: מי נחשבת הסיעה שהגישה את ההצעה?
<סיגל קוגוט: כל אחת יכולה.
<סיגל קוגוט: יכולות כמה.
<עמי ברקוביץ: איך את סופרת ברגע שיש הצעה משותפת של מספר סיעות?
<ארבל אסטרחן: לעניין המכסה?
<עמי ברקוביץ: את מייחסת את זה לכל אחת מהן?
<ארבל אסטרחן: לא.
<ארבל אסטרחן: ברגע שמגישות את זה כמה סיעות הן בדרך כלל מגיעות למעל 10, ולסיעות עם מעל 10 חברים אין מגבלה.
<ארבל אסטרחן: זאת גם הסיבה שמאחדים.
<דנה יפה: בסעיף 44(ט)(1) נכתב "הסיעה שהגישה את ההצעה", אך היא בעצם מוגשת מטעם כמה סיעות.
<ארבל אסטרחן: נכון, באיחוד כתוב שיראו אותן לעניין סעיף זה כסיעה אחת.
<ארבל אסטרחן: אם כמה סיעות מגישות ביחד הן מחליטות מי מנמק.
<סיגל קוגוט: יכול שתהיה אחת ויכול שזה ייחשב כמה.
רונן הופמן: ואז אנחנו אומרים שאם אנחנו יורדים מהעניין של שר אחד למשרד אחד אפשר יהיה להציג באי-אמון קונסטרוקטיבי ממשלה שהיא בעצם חלקית, ולהשלים אחר-כך.
<סיגל קוגוט: צירוף שרים לפי סעיף 15.
רונן הופמן: זה עדיין לא קשור לכך שלא יהיו שרים ללא תיק.
רונן הופמן: זה משהו אחר, אבל בהיבט הזה כן.
<ארבל אסטרחן: אבל עדיין יצטרכו אחר-כך להשלים.
<סיגל קוגוט: סעיף 15 עוסק בצירוף שרים.
<סיגל קוגוט: זה סעיף בחוק-יסוד: הממשלה.
<סיגל קוגוט: יכולים להגיד שהוא יהיה ממונה על שני משרדים בתקופה הראשונה.
<ארבל אסטרחן: אחר-כך כשמצרפים שר יצטרכו גם לשנות.
<סיגל קוגוט: להגיד שהוא יהיה אחראי על המשרד הזה וההוא רק יישאר במשרד ההוא.
רונן הופמן: זה מחייב רק אישור של הכנסת.
רונן הופמן: מצוין.
<ארבל אסטרחן: החלטת ממשלה ואישור הכנסת.
דוד רותם: זה שינוי חוק-היסוד.
<סיגל קוגוט: הוא שוקל עכשיו את סעיף 5.
<סיגל קוגוט: אם זה מקובל עליכם אז, פחות או יותר, בטקסט שאחר כך נביא להצבעות, זה יהיה הטקסט של חוק-היסוד ונוכל גם לצרף מכתב מחברי ועדת החוקה, חוק ומשפט לוועדת הכנסת, שזה התקנון המוצע.
<ארבל אסטרחן: זה בעצם השלמה למהלך הזה, ולכן גם אם בוועדת הכנסת זה לא יהיה בהסכמה כפי שמקובל, יהיה ברור שזה חלק ממהלך חקיקתי, שגם אם אין הסכמה מלאה מעבירים אותו.
רונן הופמן: הפרוצדורה לשינוי תקנון היא רק הצבעה בוועדת הכנסת?
<ארבל אסטרחן: לא, זה עולה למליאה במהלך שבועיים.
<ארבל אסטרחן: ועדת הכנסת מגישה, זה מונח שבועיים על שולחן הכנסת, אפשר להגיש השגות.
<ארבל אסטרחן: אם יש השגות זה חוזר לוועדת הכנסת ואז היא מחליטה אם לקבל אותן או לא, מעלה למליאה ומצביעים על זה, בעצם כמו על הצעת חוק.
<ארבל אסטרחן: זה פשוט לוקח עוד שבועיים.
<סיגל קוגוט: אני מאמינה שפה תהיה לך הסכמה כי אתה הולך לקראת חברי הכנסת.
<סיגל קוגוט: הרי לכאורה יכולת להגיד שמבחינה חוקתית אי-אמון קונסטרוקטיבי זה ממשלה חלופית.
<סיגל קוגוט: מה זה פה: אם החוק הזה והזה מבחינה ציבורית כן מאמינים בו או לא מאמינים בו?
<סיגל קוגוט: זה לא קשור לאי-אמון קונסטרוקטיבי, תמציאו כלי אחר.
<סיגל קוגוט: אבל אתה אומר להם: נקרא לזה אי-אמון על אף שזה לא אי-אמון, כי אי-אמון קונסטרוקטיבי לא רלוונטי פה לשאלה אם כן מקבלים חוק פלוני או לא.
<סיגל קוגוט: לא אקלקל לכם את הכלים, גם כי מבחינה ציבורית יש חשיבות, כי כך מגייסים יותר, יש אמירה.
<סיגל קוגוט: זה לא רלוונטי מבחינה חוקתית אבל אני לא מקלקל לכם את הכלי.
<סיגל קוגוט: אבל זה רק אם אתם הולכים אתי.
<סיגל קוגוט: אחרת, ברור שאתה יכול לנסח אחרת את חוק-היסוד והכלי הזה יישמט.
<סיגל קוגוט: בניסוח הקודם היה ברור שאי אפשר לשמור את הכלי הזה.
רונן הופמן: אין לי שום כוונה לשמוט אותו.
<סיגל קוגוט: אתה לא רצית לשמוט אותו.
רונן הופמן: ממש לא.
<סיגל קוגוט: זה אומר שהם צריכים להסכים לתיקון הזה.
<סיגל קוגוט: אם הם לא יסכימו ואתה תעלה את כל האלמנטים האלה לחוק-היסוד הכלי יישמט.
רונן הופמן: שני דברים אני לא רוצה שיקרו.
רונן הופמן: אחד, זה לשמוט את הכלי הזה, כמו גם כלים אחרים.
רונן הופמן: ושניים, ליצור מצב שמנסחים חוק שבעצם מבטל כל אפשרות להפיל את הממשלה.
רונן הופמן: זה לא העניין, זה לא המטרה.
דוד רותם: להיפך, אנחנו יוצרים כלי שיאפשר להפיל את הממשלה ביתר קלות.
דוד רותם: פעם בחודש.
<ארבל אסטרחן: לא יצליחו לעשות את כל המשאים ומתנים.
רונן הופמן: אני לא יודע אם ביתר קלות, אבל אנחנו לא פוגעים באפשרות להפיל את הממשלה.
רונן הופמן: אנחנו רק מחייבים להציג ממשלה חלופית.
דוד רותם: והממשלה החלופית לא תהיה עם יותר מאשר 18 שרים, ולא יהיו שרים בלי תיק.
דוד רותם: וגם נעלה את אחוז החסימה.
דוד רותם: אנחנו יכולים לאשר את זה?
<סיגל קוגוט: אל תצביעו, אבל רוח הוועדה היא שזה יהיה כך.
דוד רותם: זה רוח הוועדה.
רונן הופמן: חברים, באופן מקצועי זה נראה לכם הגיוני?
רונן הופמן: מעניין אותי לדעת.
<עמי ברקוביץ: אנחנו חוזרים להסתייגויות שלנו על כל המהלך, על האי-אמון קונסטרוקטיבי.
<עמי ברקוביץ: נשמעו כאן טעמים חזקים מדוע אין צורך בשינוי ולכן הכול נגזר מזה.
דוד רותם: משרד המשפטים יכול להגיש הסתייגות.
<עמי ברקוביץ: אבל מבחינת הגרסאות של חוק-היסוד, כרגע בין שתי הגרסאות- - -
<סיגל קוגוט: או שלא מתקנים בכלל, או שזה גרסה ב'.
<סיגל קוגוט: בתקנון, אגב, את זה אני כן רוצה להגיד לכם, אמרתי כבר, אבל גם אם יחליטו לא לתקן את חוק-היסוד, את הנושא של דיון פעם בחודש אפשר להגיש כתיקון תקנון.
<סיגל קוגוט: זה שלא יהיו פה בכל שבוע דיונים על גבי דיונים, דיוני סרק, את זה אפשר לתקן בתקנון גם אם חוק-היסוד נשאר בדיוק כפי שהוא היום.
<סיגל קוגוט: בכל מקרה יהיה פה איזה מהלך של תיקון תקנון, תחליטו מה שתחליטו על חוק-היסוד.
רונן הופמן: אני לא יודע, אני אישית גם לא הייתי נוגע ב"אחת לשבוע" מלכתחילה, אבל זה סיפור אחר.
רונן הופמן: לא הפריע לי שאחת לשבוע יש הצגה של האופוזיציה.
דוד רותם: יש לי שאלה אליך, אתה באמת יודע שאתה חבר קואליציה?
רונן הופמן: אני חבר קואליציה נאמן, ובכל זאת חושב עצמאית.
דוד רותם: אז תסגור את זה.
דוד רותם: אל תחשוב...
<ארבל אסטרחן: התקנון הוא שקובע היום את ה"פעם בשבוע".
<ארבל אסטרחן: לכאורה זה היה יכול להיות בכל יום.
<ארבל אסטרחן: אם הוא קובע פעם בשבוע אז אפשר בתקנון להגיד כבר פעם בשבועיים, פעם בחודש, מה שרוצים, בלי לתקן את חוק-היסוד.
דוד רותם: נמשיך את הדיון ביום שני בעוד שבוע.
דוד רותם: אני פותח את הישיבה, רבותיי, ואנחנו נעסוק היום בהצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון מס' 10) (שינוי סדרי ההצבעה), ובהצעת חוק מבקר המדינה (תיקון מס' 48) (שינוי סדרי ההצבעה), של חברי הכנסת יריב לוין, משה גפני, אורי מקלב ויעקב אשר.
יריב לוין: טוב, אני אציג בקצרה את החוק הזה, שהוא, בסופו של דבר, עניינו טכני.
יריב לוין: החוק הזה נולד כתוצאה מתהליך הבחירה שהיינו שותפים לו בהצבעה האחרונה על מבקר המדינה, וכתוצאה מניסיון עבר שהיה במערכות בחירות אחרות לתפקידי נשיא המדינה ומבקר המדינה.
יריב לוין: כאשר נוצר מצב שבגלל השיטה של שלושה סיבובים; אפילו, נדמה לי, שגם במקרה שהיה מועמד אחד גררו אותו לסיבוב שלישי, ולא נתנו לו 61 קולות כבר בסיבוב השני.
יריב לוין: תהליך שהוא גם - - -
יריב לוין: אליעזר גולדברג, עד כמה שאני מבין.
<אפרת חקאק: לא.
<אפרת חקאק: היום, כשיש מועמד אחד יש סעיף שמסדיר את הנושא.
יריב לוין: כן, אבל אז.
יריב לוין: זה מה שהיה אז.
<אפרת חקאק: אז - - -
יריב לוין: זאת אומרת, יש כאן איזושהי נטייה, שבאמת קשה להבין אותה.
יריב לוין: היא באה לידי ביטוי גם בהצבעה האחרונה, שמחכים לסיבוב האחרון כדי להכתיר את המועמד ברוב הדרוש.
יריב לוין: הדבר הזה הוא גם ארוך ומסורבל מבחינת הכנסת, וגם, אני חושב, לא מוסיף כבוד למועמדים, ואין בו שום תועלת ושום היגיון.
יריב לוין: לכן, ההצעה, גם לגבי נשיא המדינה, וגם לגבי מבקר המדינה, היא לצמצם את התהליך לשני סיבובי בחירה בלבד, כאשר בראשון יתמודדו כמובן כולם; בשני יתמודדו שני אלה שקיבלו את מירב הקולות, במידה ובראשון אף אחד לא הגיע ל-61 קולות.
יריב לוין: ומי שייבחר בסיבוב השני יהיה זה שיישא בתפקיד.
יריב לוין: וזהו.
יריב לוין: זה, אני חושב, נכון וראוי.
דוד רותם: את מוכנה לקרוא לנו?
<אפרת חקאק: כן, אני רק רוצה להעיר שתי הערות, קטנות, קצרות: הראשונה היא שרציתי להסביר מה ההיגיון בחוק, בהסדר הקיים, שהוא הסדר שקיים בהרבה מאוד מדינות, שבאמת יש שלושה סיבובים ולא רק שני סיבובים.
<אפרת חקאק: התכלית המקורית הייתה לתת כבוד דווקא לנשיא ולמבקר, כך שבסבב השני כל מי שכבר מבין לאן הרוח נושבת יעביר את הקול שלו למועמד - - -
יריב לוין: אבל זה לא קורה, קורה הפוך.
<אפרת חקאק: זה כנראה לא קורה פה, - -
<אפרת חקאק: - - ולכן יש את ההצעה לתיקון.
<אפרת חקאק: אבל אני רציתי שוב שאנחנו נבין מה היה ההיגיון - - -
יריב לוין: ההיגיון נכון, רק הוא לא עבד.
<אפרת חקאק: כן.
<אפרת חקאק: ההערה השנייה שלי זה שאנחנו אמרנו את זה גם בהצעה הזאת וגם בהצעה הקודמת, בה תיקנו את הפרוצדורה להגשת מועמדים.
<אפרת חקאק: אנחנו חושבים שיש צורך בחוק רגיל שמסדיר את הנושאים הפרוצדורליים המכשירים לנשיא המדינה, ולא שכל הפרוצדורה תהיה בחוק יסוד.
<אפרת חקאק: זה אולי לא מתאים לעשות את זה אגב ההצעה הזאת, אבל יש כוונה, הבנתי - - -
דוד רותם: - - - הצעת חוק.
יריב לוין: כן, כן, אני אנסה לבוא בדברים עם.
יריב לוין: אני צריך כמובן לתאם את המהלך הזה מול הלשכה של הנשיא.
יריב לוין: המטרה היא לגבש משהו משותף.
דוד רותם: אני יכול כבר להצביע על החוק שאתה תגיש?
יריב לוין: אם כן, אני אשמח.
יריב לוין: ובדרך, אם אתה רוצה עוד כמה, אני יכול להעביר לך רשימה - - -
דוד רותם: אני ראיתי, אתה רוצה גם שאנחנו נבחר את נשיא בית המשפט העליון.
יריב לוין: נראה.
יריב לוין: אדוני היושב ראש, עוד תחולל פה פלאים שאתה לא דמיינת.
<אפרת חקאק: ודבר אחרון, לפני שאני אקריא, זה שיש לנו כמה בקשות של רשות דיבור, לפרוטוקול – מסיעות חד"ש ובל"ד.
אורי מקלב: אנחנו גם רוצים רשות דיבור בחוק הזה.
<אפרת חקאק: חבר הכנסת יריב לוין, אתה לא רוצה?
יריב לוין: לא, אני לא צריך.
יריב לוין: מיותר, מבחינתי.
יריב לוין: מיותר.
אורי מקלב: אני אבקש בכל אופן רשות דיבור, נראה לי, - -
<אפרת חקאק: אתה וחבר הכנסת משה גפני?
אורי מקלב: - - בתקווה שהאווירה במליאה יותר ידידותית מאשר כאן, בוועדה - - -
דוד רותם: כן - - -
יריב לוין: האווירה ידידותית, מה אתה רוצה ממנו?
<אפרת חקאק: אתה מבקש עבורך ועבור חבר הכנסת משה גפני?
אורי מקלב: אני רק רוצה להוסיף משהו, אדוני היושב ראש, למה שאמרה היועצת המשפטית, כי הצעת החוק הזו נבעה דווקא מתוך התהליך שהיה בתוך הכנסת, כפי שאמר חברי, חבר הכנסת יריב לוין, משני היבטים: ההיבט הראשון – ראינו תהליך ארוך ומסורבל, שלא ראינו שהוא מגיע לידי תכלית, וצריך לקחת בכלל להליך הבחירה של חברי הכנסת בכל נושא שהוא: בין אם זו הוועדה למינוי שופטים, בין אם הוועדה למינוי דיינים, בין אם בבחירה לנשיא המדינה, בין בנושא של מבקר המדינה, הוא תהליך שהוא חסר תוכן - - - כל מיני אנשים.
אורי מקלב: במשך שעה ארוכה יושבים, מתקיימת הצבעה, שחברי הכנסת אין להם מה לעשות, אחד ממתין לשני במשך זמן עד שהוא נכנס, עד שהוא יוצא.
אורי מקלב: יותר ארוך ממה שהולך בבחירות לכנסת או לרשויות המקומיות.
אורי מקלב: והתהליך הזה של - - -
דוד רותם: כי פה באים 120 חברים.
דוד רותם: זה לא כמו ברשויות המקומיות שבאים 20%.
אורי מקלב: נעשה גם חוק בעניין הזה שיכריח את האנשים לבוא - - -
יריב לוין: אגב, זה עניין טכני.
יריב לוין: למעשה, אפשר היה לשים שני פרגודים או שלושה פרגודים.
אורי מקלב: אז זה, דרך אגב, שאני הייתי חושב שצריך לייעל את העבודה של תהליך הבחירות בכנסת.
אורי מקלב: יש, אתה יודע, שני פרגודים; מהאות הזאת ועד האות הזאת.
אורי מקלב: לא קרה שום דבר.
אורי מקלב: לא צריך את כל התהליך הארוך.
אורי מקלב: אבל בעצם התקיימו שלושה סיבובים כדי לבחור מבקר למדינה, כשהתהליך היה, כפי שאמרנו, זה תהליך מסוג מבזה יותר מאשר התהליך הקודם שהוא עכשיו – - - - רק מציעים – שהוא תהליך יותר קצר.
אורי מקלב: כמה מועמדים שרוצים יכולים להגיש.
אורי מקלב: לאחר התהליך הזה מתקיים התהליך של אחד מתוך שניים שנשארו, שזה הדבר שהכי נכון לעשות, כמו שנעשה בכל מערכת בחירות כאן, בארץ, בעיקר לראש הרשות.
אורי מקלב: ואני מניח, אני לא יודע אם זה היה בראשות הממשלה, אבל כשהיה חוק לבחירת ראש הממשלה, אני חושב שזה גם היה תהליך - - -
יריב לוין: את זה אני לא זוכר, אבל - - -
אורי מקלב: את זה אני לא זוכר, אבל אני מניח, אני משער - - -
<דנה יפה: ההסדר שהיה זה ההסדר שמותר בהצעת החוק הזו.
אורי מקלב: אבל ודאי שבראשי ערים – ככה זה עובד – אתה רואה סיבוב אחד, והסיבוב השני הוא הסיבוב המכריע.
אורי מקלב: הסיבוב השלישי שיכריע הוא סיבוב מיותר.
דוד רותם: איך ייבחר נשיא בית המשפט העליון בכנסת?
יריב לוין: באותה שיטה.
דוד רותם: בשני סיבובים או בשלושה סיבובים?
יריב לוין: בשניים, בשניים.
<דורית ואג: אפשר להצביע?
דוד רותם: לא יודע, תקראי את החוק ואז נוכל להצביע.
<אפרת חקאק: בקשת רשות הדיבור זה גם בשם חבר הכנסת משה גפני?
אורי מקלב: אתה לא מבקש - - -
יריב לוין: לא, מה אני צריך.
דוד רותם: חבר הכנסת יריב לוין יציג את החוק.
יריב לוין: אין לי.
יריב לוין: אני מודה שאין לי מה לומר מעבר ל-.
אורי מקלב: אתה עד כדי כך רוצה - - -
יריב לוין: החוק מדבר בעד עצמו.
<אפרת חקאק: חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון מס' 10), תיקון סעיף 8.
<אפרת חקאק: בחוק-יסוד: נשיא המדינה, בסעיף 8(א), במקום הקטע החל במילים "לא היה רוב" ועד המילים "ההצבעות הנוספות" יבוא "בהצבעה השנייה יועמדו לבחירה רק שני המועמדים שקיבלו את קולותיהם של מספר חברי הכנסת הגדול ביותר בהצבעה הראשונה; המועמד שקיבל בהצבעה השנייה את".
<אפרת חקאק: ואתם יכולים לראות את הנוסח המשולב.
<אפרת חקאק: להקריא גם את ההצעה השנייה, או שאתם רוצים להצביע קודם?
דוד רותם: לא, רק את ההצעה הזאת.
דוד רותם: הצבעה בעד – פה אחד נגד – אין נמנעים – אין הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון מס' 10) (שינוי סדרי ההצבעה), נתקבלה.
<דורית ואג: מי נגד?
דוד רותם: <הצעת חוק מבקר המדינה (תיקון מס' 48) (שינוי סדרי ההצבעה)>
<אפרת חקאק: חוק מבקר המדינה (תיקון מס' 48), התשע"ג-2013, תיקון סעיף 1.
<אפרת חקאק: בחוק מבקר המדינה, התשי"ח-1958 [נוסח משולב], בסעיף 1(ב), במקום הקטע החל במילים "לא הצביע רוב כאמור בעד מועמד אחד בהצבעה השנייה" ועד המילים "ההצבעות הנוספות" יבוא "בהצבעה השנייה יועמדו לבחירה רק שני המועמדים שקיבלו את קולותיהם של מספר חברי הכנסת הגדול ביותר בהצבעה הראשונה; המועמד שבעד בחירתו הצביעו בהצבעה השנייה".
<אפרת חקאק: ואפשר לראות את הנוסח המשולב.
דוד רותם: הצבעה בעד – פה אחד נגד – אין נמנעים – אין הצעת חוק מבקר המדינה (תיקון מס' 48) (שינוי סדרי ההצבעה), התשע"ג-2013, נתקבלה.
דוד רותם: החוקים אושרו לקריאה שנייה ושלישית.
דוד רותם: נא לתאם את הגשתם למליאה עם חבר הכנסת יריב לוין.
דוד רותם: על סדר היום: הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון)(הגברת המשילות) והצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 61)(העלאת אחוז החסימה והגברת המשילות), התשע"ג-2013.
דוד רותם: אנחנו נעסוק היום בשאלת האי-אמון וננסה לגמור את הדברים האחרים אבל לא נצביע היום כדי שתוכלו לקלוט את הדברים.
<סיגל קוגוט: בדיון הקודם הועלו הסתייגויות לגבי החשש שמא הטקסט שעבר בכחול, מחד גיסא, לא יהיה קונסטרוקטיבי ומאידך גיסא, הוא מחמיר את המצב ומחזיר אותנו לאחור לתקופה שבה היה אפשר לשחק בין מרכיבי ממשלה שונים.
<סיגל קוגוט: לכן אני מציעה לכם פה שני טקסטים לדיון.
<סיגל קוגוט: אחד נראה לי שהוא הדין הישראלי עם נגיעה של אי-אמון קונסטרוקטיבי.
<סיגל קוגוט: השני הוא אי-אמון קונסטרוקטיבי מלא.
<סיגל קוגוט: אני אסביר כל אחד מהטקסטים האלה.
<סיגל קוגוט: הטקסט הראשון למעשה אומר שאנחנו משאירים מהדין הקיים את שני השלבים וגם את זה שיש מאזן אימה, שאם המהלך לא מצליח הולכים לבחירות.
<סיגל קוגוט: אבל, השלב הראשון זה שלב מקדים מכין והשלב של הצבעת אי-האמון נעשה סימולטנית, על-ידי אמון בממשלה חדשה, שזה למעשה הרעיון של אי-אמון קונסטרוקטיבי.
<סיגל קוגוט: ההתאמה כאן לדין הקיים היא, שמצד אחד, יש את הליך הבקשות.
<סיגל קוגוט: זה גם מתאים יותר לרצון שלך להשאיר את הבקשות כבסיס לדיונים ציבוריים, גם כאשר לא באמת מתכוונים להפיל את הממשלה, אבל זה מביא הנה את השרים וזה מאפשר לאופוזיציה דיונים.
<סיגל קוגוט: מצד שני, זה שומר על-כך שלא ישתמשו בכלי הזה אלא אם כן באמת יש כוונה להצליח באמצעות סעיף קטן ו'.
<סיגל קוגוט: זה מדגיש יותר את הרעיון, שההצבעה עצמה של האי-אמון נעשית באמצעות אמון בממשלה חלופית.
<סיגל קוגוט: זה הסימולטניות של אי-אמון קונסטרוקטיבי.
<סיגל קוגוט: זאת גרסה א'.
<סיגל קוגוט: בעיניי היא מתאימה יותר לדין הקיים ויותר מתאימה למציאות הישראלית, שבה הצעות של אי-אמון נידונות לא רק בשביל להחליף את השלטון.
<סיגל קוגוט: ההצעה השנייה היא אי-אמון קונסטרוקטיבי מלא.
<סיגל קוגוט: המשמעות שלה היא, שיש הליך אחד שבו מציגים ממשלה חלופית ויש הצבעה אחת.
<סיגל קוגוט: אין הליך מקדים, שקודם מחליטים על אדם שירכיב ממשלה ונותנים לו אפשרות להרכיב אותה.
דוד רותם: חבר הכנסת חנין, אני מקווה שהיתה לך אתמול פגישה מוצלחת.
דב חנין: היום הפגישה המוצלחת.
דב חנין: אני אומר משהו לפרוטוקול בעניין הזה.
דוד רותם: אתה היום בפגישה מוצלחת איתי.
דב חנין: הפגישות איתך תמיד מצליחות.
דב חנין: אני מחכה לפגישה מוצלחת אחרת.
דב חנין: אני אחכה שהדוברת תסיים ואני אענה לאדוני בצורה יותר מסודרת.
<סיגל קוגוט: אני אגמור להציג את הגרסה השנייה.
<סיגל קוגוט: גרסה השנייה אי-אמון קונסטרוקטיבי מלא, אבל אני חושבת שיש לה חסרונות ביחס למצב העובדתי והחוקתי של ישראל.
<סיגל קוגוט: ראשית, בגלל שבישראל צריכים להציג את כל הממשלה לאישור הכנסת ולא רק את מי שמרכיב את הממשלה, זה יחייב להציג ממשלה שלמה על כל שריה במכה אחת.
<סיגל קוגוט: זה יעודד משאים ומתנים מאוד מפורטים וחתירה תחת ראש הממשלה, עם על-ידי קואליציה מכהנת.
<סיגל קוגוט: כמובן שזה יעשה פארסה שלמה מהמוסד של אי-האמון בשיטה שלנו, שהאופוזיציה מגישה בקשות אי-אמון גם בשביל דיונים ציבוריים, כי זה יחייב את האופוזיציה, בכל דיון של אי-אמון להציג ממשלה חלופית על כל השרים.
<סיגל קוגוט: לא שזה יהיה קשה לה לעשות את זה, אבל זה יעשה קצת צחוק מכל המוסד של אי-האמון.
<סיגל קוגוט: לכן, אפשר לקחת את הרעיון שהצבעה של אי-אמון היא סימולטנית אבל להתאים את זה לדין הקיים ולמציאות הישראלית, במקום סתם כך, בגלל שיש איזה מודל, להעתיק אותו וכשזה לא מתאים לחיים שלנו כאן ואיך שמתנהלות כאן בקשות של אי-אמון.
<סיגל קוגוט: לכן לדעתי גרסה א' עדיפה.
דוד רותם: קודם כל חבר הכנסת חנין יעדכן אותנו למה הוא לא ממלא את התפקיד שהוטל עליו.
דב חנין: רק כדי שלא נדבר פה ברמזים וכל חברי הוועדה ידעו, היום אמורה להתקיים אותה פגישה שאנחנו מדברים עליה הרבה זמן עם ראש הממשלה.
דב חנין: הסוגיה שעומדת על סדר היום באותה פגישה היא סוגיית אחוז החסימה.
דב חנין: זה נכון, אדוני היושב ראש, מבחינה זאת הביקורת שלך נכונה, שהפגישה הזאת יכלה להתקיים גם קודם.
דב חנין: לא אנחנו היינו אלה שעיכבנו את הפגישה.
דוד רותם: מי שרצה לראות כדורגל, שלא יבוא בטענות.
דב חנין: בכל מקרה, אני רוצה לומר, למען הסדר, שהזמן הארוך הזה של כל תקופת הפגרה לא בוזבז, במובן הזה שהיו בתקופה הזאת הרבה מאוד שיחות בכל מיני מעגלים נוספים.
דב חנין: אני רוצה לומר את הדברים על השולחן.
דוד רותם: זה לא בוזבז, אנחנו מוכנים להצבעה.
דב חנין: מעבר למה שנעשה בוועדה ותועד בפרוטוקול של הוועדה, היו גם הרבה מאוד שיחות עם אנשי אקדמיה, מומחים, אנשים שבהתחלה היו בגישה מסוימת ולאחר מכן ראו את הדברים מזוויות נוספות.
דב חנין: שיחות עם נציגי מפלגות הקואליציה השונות, שיחות בתוך האופוזיציה.
דב חנין: אני אומר בצורה מאוד כוללנית, כדי לא להיכנס לפרטים מיותרים.
דב חנין: מבחינת האופוזיציה, ברור שהאופוזיציה כולה בכנסת מגובשת בעמדה אחת משותפת של התנגדות להעלאה של אחוז החסימה.
דב חנין: בעבר הרחוב, בתוך האופוזיציה היו גם גישות שונות בנושא הזה.
דב חנין: היום כולנו השתכנענו ושוכנענו שלהעלות את אחוז החסימה זאת תהיה טעות.
דב חנין: מבחינת גישת מפלגות הקואליציה השונות אני אומר בצורה כללית.
דב חנין: אני לא רוצה להיכנס לפרטים מיותרים וגם לא ליצור סיבוכים מיותרים.
דב חנין: ההתרשמות שלי, במהלך החודשים האחרונים, שגם בקואליציה ובמפלגות הקואליציה יש בהחלט נכונות לחשיבה פתוחה, לראייה פתוחה של העניין, לבחינה של הדברים מחדש.
דב חנין: למפלגות הקואליציה יש דברים שונים בחוקי המשילות שהם מאוד חשובים להם.
דב חנין: אולי לכל אחת מהמפלגות יש דברים שונים, אבל ההתרשמות שלי שדווקא הסוגיה הזאת היא הפיל הגדול בחנות החרסינה העדינה של מערכות המשילות שלנו.
דב חנין: לכן, אני חושב שהקרקע לפגישה הזאת עם ראש הממשלה מאוד מוכנה.
דב חנין: בסופו של דבר, כפי שכולנו אמרנו בתחילת הדרך, סוגיה כזאת של העלאת אחוז חסימה, היא סוגיה שעמדתו של ראש הממשלה היא חשובה.
דב חנין: דברים כאלה לא קורים אם ראש הממשלה מחליט שהוא נגד או שהוא מחליט שזה לא מתאים לו, או שזה לא מתאים לאג'נדה של ממשלתו.
דב חנין: אנחנו מביאים היום את הדברים מאוד בשלים להחלטה.
דב חנין: אני יודע שלפעמים יש נטייה לדחות החלטות, אבל הדברים הגיעו לרמת בשלות כזאת שאפשר לקבל את ההחלטה ולהתקדם הלאה.
דב חנין: אני מקווה שאם אכן תתקבל החלטה שבאמת מסירה מאיתנו את המכשלה הזאת, כל צורת הדיונים שלנו על נושא המשילות, תהיה יותר עניינית.
דב חנין: זה לא במובן שייעלמו כל הויכוחים אלא שלא יהיה פיל באמצע חנות החרסינה.
דב חנין: אז אפשר יהיה להחליט אם מסדרים את החרסינה בקומה הראשונה, השנייה והשלישית ואיזה חרסינות כדאי להוציא מהחנות ולהיפטר מהן.
דב חנין: אני רוצה לנצל את ההזדמנות כדי להודות גם לך על העזרה שלך בקידום המהלך של ההידברות.
דב חנין: .
דב חנין: אני מקווה שבאמת בימים הקרובים נוכל להגיע למצב שנוכל להמשיך בדיון בצורה יותר אפקטיבית.
דוד רותם: מי זה סיעות הקואליציה?
רונן הופמן: אני לא יכול לדבר בשם סיעות הקואליציה, אני יכול לדבר בשמי ובשם סיעתי.
רונן הופמן: אנחנו, כידוע, תומכים בהצעת החוק המקורית ובהעלאת אחוז החסימה ל-4%.
רונן הופמן: כך היה וכך יהיה מבחינת עמדתנו החד משמעית.
רונן הופמן: נחכה ונשמע מה תניב הפגישה.