GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דב חנין: אבל אי אפשר, חבר הכנסת הופמן.
דב חנין: זה נושא חדש, זו חריגה מגדר הנושא.
משה מזרחי: אומרים לך כמה דילמות יש.
משה מזרחי: אתה חושב שאפשר לשלוף מהמותן?
ג'מאל זחאלקה: כבר שעה אני מבקש לדבר.
דוד רותם: אתה כבר מדבר.
ג'מאל זחאלקה: לא, לא נתת לי לדבר.
רונן הופמן: אני ישבתי וטרחתי על הצעת החוק, שלחתי אותה כבר לפני כמה חודשים.
רונן הופמן: אני לא יודע אם קראתם.
רונן הופמן: אני לא מתייחס כרגע - - -
דב חנין: הבטיחו דיון ולא קיימו.
רונן הופמן: במשך חודשים הייתי יכול לשמוע את הרעיונות האלה, ואני עדיין פתוח.
רונן הופמן: איך זה קשור לדינמיקה של הרגע הזה?
משה מזרחי: עכשיו אתה שומע דיון.
משה מזרחי: אתה שם לב עכשיו?
משה מזרחי: זה דיון.
זהבה גלאון: תראה מה הבעיה: חבר הכנסת רותם עוד לא אכל מהבוקר.
זהבה גלאון: חבר הכנסת רותם יאכל, חברי הכנסת חנין יעשה מחקר השוואתי, ונתקדם.
ג'מאל זחאלקה: חבר הכנסת הופמן, אתה אמרת דבר נכון - שלחת את הצעת החוק שלך, ראינו אותה וגם את הצעת החוק של חבר הכנסת רותם וחבריו לסיעה.
ג'מאל זחאלקה: אבל הונחה בפניי הצעה חדשה עכשיו, שהיא איחוד של שתיים.
ג'מאל זחאלקה: אותה לא למדתי.
ג'מאל זחאלקה: אל תזלזל בעניין.
רונן הופמן: לא מזלזל.
ג'מאל זחאלקה: אביא דוגמה אחת, הסעיף הראשון - הצעת 18 הוא הציע 19.
רונן הופמן: 18 פלוס 1, זה 19 בסך הכול, כולל ראש ממשלה.
ג'מאל זחאלקה: הוא הציע 19.
דוד רותם: לא ראית את ההצעה שלי?
ג'מאל זחאלקה: ראיתי.
ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, יש הבדלים.
ג'מאל זחאלקה: שניים ביחד זה לא שני דברים נפרדים, עכשיו יש הצעה שהיא ממוזגת, מיזוג של שתי הצעות.
ג'מאל זחאלקה: ככימאי, אתה מביא שני אטומים – חמצן ומימן אתה מקבל מים – דבר חדש.
שולי מועלם-רפאלי: לפעמים, כשמביאים שני אטומים נגרם פיצוץ גדול.
זהבה גלאון: תסביר את הנקודה הזאת.
ג'מאל זחאלקה: אני אומר שיש הרכב חדש.
מרב מיכאלי: צריך לחזור ולהגיד שהבטחתם לא להביא את החוק.
ג'מאל זחאלקה: אני מבקש, כבוד היושב-ראש.
ג'מאל זחאלקה: כחבר ועדה, באתי לוועדה כאשר ראיתי שתי הצעות נפרדות.
ג'מאל זחאלקה: באמצע הדיון התקבלה החלטה על מיזוג, עכשיו רוצים לדון בסעיפים החדשים.
ג'מאל זחאלקה: הרי זה חוק חדש, לפחות צריך לתת לנו לפחות שבוע לדון בעניין.
ג'מאל זחאלקה: בעניין סגני שרים – במציאות, זה הדבר שפוגע הכי הרבה בכנסת.
ג'מאל זחאלקה: כי סגן שר, עבודתו העיקרית היא לייצג את השר בכנסת.
ג'מאל זחאלקה: יש שרים שלא זכיתי לראות את זיו פניהם עונה על איזושהי שאילתה.
ג'מאל זחאלקה: לא כולם, אבל הרבה מהשרים, במיוחד אלה שיש להם סגן, הם שולחים לנו את הסגן.
ג'מאל זחאלקה: חלק מסגני השרים, דרך אגב, עומדים על הבמה ומתחילים להגיד: השר עשה, השר דאג.
ג'מאל זחאלקה: אתה שואל אותו שאלה, הוא לא יודע לענות.
ג'מאל זחאלקה: לא בגלל האינטליגנציה שלו, אלא משתי סיבות: האחת, תפקידו של סגן השר לא ברור.
זהבה גלאון: רגע, רגע, יש פה התייעצות סיעתית עכשיו.
מיקי רוזנטל: אתם רוצים הפסקה של חמש דקות להתייעצות?
ג'מאל זחאלקה: זו לא אותה סיעה.
זהבה גלאון: גם קודם, ליברמן והופמן זו לא אותה סיעה.
ג'מאל זחאלקה: היא חילונית במפלגה דתית והוא דתי במפלגה חילונית.
ג'מאל זחאלקה: זה לא אותו דבר.
ג'מאל זחאלקה: הנושא של סגני שרים – ואני מעמיד כאן שאלה רצינית מאוד - זה נושא שלדעתי אי אפשר לדון במספר סגני השרים לפני שיובהר בצורה כלשהי מה עמדתנו, מה התוכן של המוסד של סגן השר.
ג'מאל זחאלקה: הסדר הנכון, לפני שאני קובע את המספר לראות מה יש שם.
ג'מאל זחאלקה: אני לא מסכים עם דעתו של ידידי, חבר הכנסת חנין, הוא אמר שהוא פוסל סגן שר.
ג'מאל זחאלקה: אני אומר שלפעמים צריך סגן שר, אבל לפני שאגיד שצריך אני רוצה לדעת מהו.
ג'מאל זחאלקה: אם סגן שר הוא בשביל כיבודים, בשביל קואליציה ובשביל לקדם פלוני או אלמוני או בשביל שיבוא לייצג את השר בכנסת ואת השר לא נראה - יש שרים בכנסת שעברה שמעולם לא עמדו על הדוכן.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו מבקשים את השר בישיבות ועדה, הוא לא בא, הוא שולח לנו את הסגן שלו.
ג'מאל זחאלקה: אתה רוצה לקדם דיון, אי אפשר לעשות זאת, בגלל שלסגן אין סמכויות, הוא לא יכול להחליט, לא הואצלו לו סמכויות.
ג'מאל זחאלקה: לכן אני חושב, חבר הכנסת חנין, שתסכים אתי לפחות בפרוצדורה.
ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שאתה מתנגד לסגן שר, אבל זה שלפני - - -
דב חנין: אתה צודק מהותית, אין ספק.
דב חנין: צריך קודם כול להגדיר מה זה המוסד הזה, מה הוא עושה, האיש הזה או האישה הזו.
ג'מאל זחאלקה: אני רוצה תשובה מכבוד היושב-ראש על השאלה שהעליתי.
ג'מאל זחאלקה: לפעמים זה לא כל כך חשוב, אבל בנושא כל כך מהותי – זה חוק היסטורי, אי אפשר לעשות אותו ככה.
ג'מאל זחאלקה: ראיתי את הצעת החוק שלך וראיתי את הצעת החוק שלו, אתם באים ביחד אז התבלבלתי.
דוד רותם: סגן השר - - -
ג'מאל זחאלקה: אני מגיש בקשה: אני רוצה זמן ללמוד את החוק החדש.
ג'מאל זחאלקה: שני החוקים הם לא החדש.
ג'מאל זחאלקה: אם אתה מסרב, תגיד לי שאתה מסרב, אני יכול לפנות לבית המשפט.
ג'מאל זחאלקה: אתה לא נותן לי זמן לקרוא את החוק.
דוד רותם: אתה יכול לפנות לבית משפט.
<סיגל קוגוט: אי-אמון – כאן יש הבדל מאוד גדול בין שתי ההצעות.
ג'מאל זחאלקה: אז איך אנחנו - - - ?
<סיגל קוגוט: מה אעשה שמגישים טקסט אחד?
<סיגל קוגוט: אפשר אחר כך לשנות אותו, אבל מגישים למליאה טקסט אחד.
<סיגל קוגוט: הסעיף הראשון – יש שינוי של ההצעה של חבר הכנסת רותם, בהסכמה עם סיעת התנועה, שייאמר כך: הצבעת אי-אמון בממשלה תיעשה בהחלטה של הכנסת ברוב חבריה, אבל את הבקשה ימשיכו להגיש כמו היום, אלא שהדיון יתקיים לא יותר מאחת לחודש בהשתתפות ראש הממשלה.
<סיגל קוגוט: ואולם, אם הבקשה הוגשה בידי 61 חברי הכנסת יתקיים הדיון בשבוע שלאחר הגשת הבקשה.
רונן הופמן: זה להגשת אי-אמון.
<סיגל קוגוט: אני עדיין בסעיף קטן (א).
זהבה גלאון: פעם בחודש זה לא כל חודש?
דב חנין: לא, לא הבנו.
ג'מאל זחאלקה: אני מבקש להפסיק את הדיון עד שנלמד את החוק.
ג'מאל זחאלקה: הבאת לנו משהו חדש, איך אלמד אותו?
דוד רותם: ביקשת, שמעתי, זה רשום גם בפרוטוקול, ואני מודיע לך שאני לא דוחה.
ג'מאל זחאלקה: מתי ראיתי את החוק הזה?
ג'מאל זחאלקה: מתי חברי הוועדה ראו את החוק?
ג'מאל זחאלקה: לפני חצי שעה.
ג'מאל זחאלקה: לא יכול להיות.
דב חנין: אני רוצה שיירשם בפרוטוקול שאני מצטרף לבקשה הזו, אני חושב שזו בקשה מהותית.
דב חנין: אני מנסה באמת לעקוב אחרי התיקונים שמביאה בפנינו היועצת המשפטית של הוועדה – ואני מבין שזה על בסיס הידברויות שנעשו בקואליציה.
דב חנין: אבל אנחנו מדברים פה על חוקה, וטעות של מילה או תיקון של מילה בחוקה הוא דבר מאוד מרחיק לכת ומשמעותי.
דב חנין: ולכן אני חושב שראוי, אדוני היושב-ראש - - -
מרב מיכאלי: אפשר לדון, אבל צריך לדון על בסיס זה שקראו את החוק.
דב חנין: על בסיס זה שמאפשרים לנו לקרוא את זה בצורה ראויה.
דב חנין: בסך הכול אנחנו מדברים בנושאים חוקתיים.
דב חנין: אלה לא דברים רגילים ואנחנו רוצים לשמוע עמדות מומחים בעניין הזה.
ג'מאל זחאלקה: הסיעה שלי רוצה להתייעץ.
דב חנין: הנוסח השונה הוא שונה, אין מה לעשות.
דוד רותם: קיבלתם את הניסוח.
דב חנין: לא קיבלנו את הניסוח.
דב חנין: זה ניסוח חדש.
זהבה גלאון: כתוב כאן: לא יותר מאחת לחודש.
זהבה גלאון: אני לא יודעת אם זה כל חודש או לא כל חודש.
זהבה גלאון: אלה שאלות מהותיות.
<סיגל קוגוט: בוודאי שזה כל חודש.
זהבה גלאון: לא, לא הבנתי את זה.
דב חנין: כולל פגרה, למשל?
דב חנין: זה לא ברור.
דב חנין: האם זה משנה את הנוהל לגבי פגרות?
<סיגל קוגוט: זה אומר שהחקיקה לא מחייבת.
זהבה גלאון: אני לא מבינה את המשמעות של זה.
<סיגל קוגוט: במובן הזה הצעתו של חבר הכנסת הופמן שונה באופן מפליג.
דב חנין: גברתי, אני מתנצל.
דב חנין: לפני שאת מגיעה להצעתו של הופמן – לא הבנתי את ההצעה, האם גברתי יכולה - - -
ג'מאל זחאלקה: רק על המשפט הזה לבד – שיש הבדל – צריך לבטל את הדיון.
ג'מאל זחאלקה: אני ראיתי משהו, אתה מגיש לי משהו אחר.
ג'מאל זחאלקה: למדתי בבית משהו, אתה מביא לי עכשיו משהו אחר, אחר לגמרי.
ג'מאל זחאלקה: יש גבול, אני רוצה ללמוד את החוק.
ג'מאל זחאלקה: חצי שעה לחוק שמשנה היסטוריה – בלתי אפשרי.
זהבה גלאון: אתה צודק.
דב חנין: אני רוצה להבין מהי ההצעה המשולבת של חבר הכנסת רותם וסיעת התנועה, גברתי היועצת המשפטית.
זהבה גלאון: ואיפה סיעת התנועה?
זהבה גלאון: אני לא רואה את הייצוג שלה פה.
מיכל רוזין: מה העמדה של יש עתיד לגבי הסעיף הזה?
דב חנין: אנחנו עוד לא יודעים.
דב חנין: בינתיים זה שתי עמדות.
מיכל רוזין: - - - אם הוא לא נמצא במקור, אז יכול להיות שיש להם התנגדות.
<סיגל קוגוט: יש נוסח משולב.
דוד רותם: אם היתה להם התנגדות היו מודיעים לי.
משה מזרחי: אבל אתם מקריאים לנו את הצעת החוק, אז איפה האיחוד?
<סיגל קוגוט: קיבלתם נוסח משולב של הופמן וקיבלתם נוסח משולב של רותם.
מיקי רוזנטל: לא קיבלנו, לא קיבלנו שום דבר.
<דורית ואג: קיבלתם במייל.
מיקי רוזנטל: זה לא על שניהם.
<סיגל קוגוט: זה על שניהם.
<סיגל קוגוט: הסברנו את ההצעה של חבר הכנסת, ועכשיו אסביר את הצעתו של חבר הכנסת הופמן.
משה מזרחי: אני חדש, אני רוצה להבין.
משה מזרחי: הצבענו קודם, אחרי שאתם התייעצתם והוא לקח על הגב שלו את ליברמן.
משה מזרחי: התייעצתם, החלטתם ללכת על נוסח אחוד ואתה הסכמת שיאחדו את שתי הצעות החוק.
משה מזרחי: והסבירו לך שהולכים להוציא נוסח אחוד שיעלה למליאה, שעליו אתה אמור להסכים.
משה מזרחי: עכשיו מה עושים פה?
משה מזרחי: תשים לב מה קרה כאן – שלא תגיד, הזהרנו אותך לפני זה - מעלים את הצעת החוק של חבר הכנסת רותם.
משה מזרחי: אנחנו עוברים סעיף סעיף - - -
<סיגל קוגוט: אנחנו עוברים על שתי ההצעות.
<סיגל קוגוט: זה לא נכון.
משה מזרחי: רגע, אני מדבר.
משה מזרחי: אנחנו עוברים על הצעת החוק של חבר הכנסת רותם.
זהבה גלאון: עם הסכמות של התנועה.
משה מזרחי: עם הסכמה של התנועה, לא שלך.
משה מזרחי: אתה הסכמת קודם והם כל הזמן מדברים על התנועה.
שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת מזרחי, אני מוחה על העלבון ליועצת המשפטית של הוועדה.
שולי מועלם-רפאלי: יש בזה איזה חוסר הגינות.
שולי מועלם-רפאלי: היא נעלבה כי היא ניסתה לתקן אותו והוא לא.
משה מזרחי: אני בכוונה מדבר אליך ולא לשם, הופמן, כי אתה אמור להיות איש קשוב.
משה מזרחי: אני לא מדבר לכיוון הזה כי פה יש מסך, אנחנו לא חודרים אותו.
דוד רותם: אתה גם לא תחדור.
מיקי רוזנטל: אתה יכול ללכת למליאה ולשים את ההצעה כאילו היא נקראה גם.
מיקי רוזנטל: אתה יכול לעשות הכול.
משה מזרחי: יש לי עניין במהות, למי שמבין את העניין, כי אני רואה שאתה במצב שלא באשמתך נקלעת אליו, אני מודה.
זהבה גלאון: לא לא, באשמתו.
זהבה גלאון: אל תגיד לא באשמתו.
זהבה גלאון: באשמתו הרבה.
זהבה גלאון: הוא הביא, הוא יודע מה הוא עושה.
דוד רותם: חבר הכנסת הופמן, מזרחי מרחם עליך.
משה מזרחי: זה לא ייאמן - לוקחים חוק תחוקתי, קונסטיטוציוני, ועכשיו מחוקקים חוק חדש תוך כדי תנועה.
משה מזרחי: הם תופרים לנו חוק חדש, ואתה שותף לו.
משה מזרחי: לא ישבתם - - -
רונן הופמן: אולי אנחנו בשני סרטים נפרדים, משה.
רונן הופמן: הסעיף הראשון שדנו בו, לפני כמה דקות היועצת המשפטית הוסיפה את הניסוח שלי.
רונן הופמן: הניסוחים אוחדו.
משה מזרחי: זה היה לגיטימי אם הייתם יוצאים, יושבים שעה - - -
דוד רותם: חבר הכנסת מזרחי, תודה רבה לך.
משה מזרחי: סליחה, לא גמרתי לדבר.
דוד רותם: אתה גמרת, כי אני אמשיך לקרוא את החוק עכשיו.
משה מזרחי: את הסגנון של "גמרת" תשאיר למפלגה שלך.
דוד רותם: אני אוציא אותך בעוד שניה מהישיבה הזאת.
משה מזרחי: היית יוצא יחד אתו לשעתיים, מנסחים את הנוסח יחד עם היועצת המשפטית ועוברים על החוק הזה, שיצרתם אותו עכשיו תוך חמש דקות.
רונן הופמן: חבר הכנסת מזרחי, הכול מנוסח, אבל אתם לא מקשיבים.
רונן הופמן: הכול מנוסח, היועצת המשפטית מקריאה, היא מציינת מה בהצעה של דוד רותם ומה בהצעה שלי ואנחנו - - - זהגל אבל זאת הצעת של דודו רותם עם התנועה.
רונן הופמן: רוהו אבל אתם עושים פשוט סבוטאז' לדיון.
רונן הופמן: זה מה שאתם עושים, וזה בסדר.
משה מזרחי: ההתבלבלות שלי בנגד כי גם אתה הופתעת.
משה מזרחי: כשאמרתי לך שזה עולה, כביכול היינו אמורים לשמוח שמוציאים את נושאי הליבה של חוקי היסוד, שזה אנומלי לדון בזה ככה.
משה מזרחי: אז אמרנו: איזה יופי, אנחנו צריכים להיות בעד.
משה מזרחי: אמת.
משה מזרחי: אבל זה עולה להצבעה, זו קריאה ראשונה כשאפילו לא עשינו דיון נורמלי בחוק היסוד, וזה אמור לעלות.
משה מזרחי: גם אתה הופתעת כשדיברנו, בוא נהיה הגונים.
משה מזרחי: אתה אומר: טוב, נדון בקריאה שניה, בקריאה שלישית, יהיה לנו מלא זמן.
משה מזרחי: למה להעלות חוק כזה ככה?
זהבה גלאון: אוהו, מיקי לוי הגיע.
זהבה גלאון: מה זה אומר?
<סיגל קוגוט: הוא הגיע כי מדברים על סגני שרים.
שולי מועלם-רפאלי: סיגל, אולי תסבירי לנו את החלוקה - - - שווה לקבל הסבר.
זהבה גלאון: אבל חברי, חבר הכנסת משה מזרחי העלה סוגיה מאוד מהותית.
זהבה גלאון: עכשיו אנחנו אמורים להתרכז בשני נוסחים: נוסח אחד של חבר הכנסת רותם עם ההסדר עם התנועה, ונוסח של חבר הכנסת הופמן לא עם הסדר עם התנועה.
זהבה גלאון: ומה אנחנו עושים?
זהבה גלאון: מתקדמים תוך כדי תנועה ולא מבינים מה קורה כאן.
זהבה גלאון: זאת משילות?
זהבה גלאון: עכשיו אתה רוצה לעשות שינוי בשיטת הממשל – משילות.
זהבה גלאון: ככה נראית משילות?
זהבה גלאון: אני שואלת אותך.
שולי מועלם-רפאלי: אדוני היושב-ראש, אולי שהיועצת המשפטית תסביר לנו.
שולי מועלם-רפאלי: רק שתסביר לנו.
דוד רותם: היועצת המשפטית תמשיך לקרוא את החוק.
<סיגל קוגוט: כאן צריך להכריע בין שתי הגרסאות.
מרב מיכאלי: - - - לחזק את המשילות של הממשלה על חשבון הכנסת.
מרב מיכאלי: זו דוגמה ממש בזמן אמת, בחי, לראות איך הממשלה רומסת את הכנסת.
רונן הופמן: ועדת כנסת, כמו ועדת החוקה, לא מצליחה לקיים דיון מהותי בעניין אחד.
רונן הופמן: זה יותר מדאיג מהכול.
רונן הופמן: תראי, כל הדיון הזה הוא לא דיון - - -
דב חנין: לא מאפשרים לנו.
דב חנין: אנחנו רוצים דיון מהותי, חבר הכנסת הופמן.
דב חנין: אתם לא מאפשרים לנו.
דב חנין: תנו לנו ללמוד את הנתונים, תנו לנו ללמוד את החומר.
דוד רותם: מרמי זה בדיוק המקום שבו זה - - - זהגל חבר הכנסת הופמן, אולי תבקש עכשיו התייעצות סיעתית, תעשה הפוגה.
דוד רותם: אתה רואה שהרוחות פה סוערות.
דוד רותם: נא להמשיך לקרוא את החוק.
דוד רותם: זהגל סגן השר מיקי לוי הגיע.
דוד רותם: בואו נראה, אולי יש משהו דרמטי.
דוד רותם: תירגע, הופמן.
<סיגל קוגוט: חבר הכנסת הופמן, אתה מציע כאן משהו אחר.
<סיגל קוגוט: אתה מציע שהצעת אי-אמון בממשלה תוכל להיות מוגשת על-ידי 65 חברי כנסת.
רונן הופמן: לא, ממש לא.
<סיגל קוגוט: עכשיו לא?
<סיגל קוגוט: אתה מתאחד - - -?
רונן הופמן: זה לא עכשיו לא.
רונן הופמן: מלכתחילה לא נגעתי ביכולת להגיש הצעות אי-אמון ולדון בהן.
רונן הופמן: ממש לא נגעתי, זה היה בהצעה המקורית של חבר הכנסת רותם.
<סיגל קוגוט: אז סעיף (א) של חבר הכנסת רותם, הוא נשאר ואין כנגדו הצעה שלך.
רונן הופמן: נכון.
מרב מיכאלי: אבל אתה מסכים לתיקון הזה או שאתה חושב שלא צריך לגעת במה שקיים?
רונן הופמן: מלכתחילה לא חשבתי שצריך לגעת במה שקיים.
מרב מיכאלי: אז למה אתה מסכים לתיקון של חבר הכנסת רותם?
רונן הופמן: בואו נדון בדבר החדש.
זהבה גלאון: לא בואו נדון, בואו נפצל את זה.
רונן הופמן: בעניין הזה של דיון במעמד 40 חתימות לחודש - - - מקרו למה אתה מסכים לביזיון הזה?
דב חנין: אדוני היושב-ראש, גברתי היועצת המשפטית - - -
<סיגל קוגוט: אני חייבת לגמור לקרוא את הסעיף הזה.
דב חנין: אדוני היושב-ראש, הצעה לסדר.
דוד רותם: כל ההצעות לסדר נידחו.
דב חנין: לא, הן עוד לא נשמעו.
דב חנין: הן לא יכולות להידחות.
מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, יש פה אי הבנה דרמטית.
דוד רותם: את דואגת לאי הבנה?
דוד רותם: זו בעיה ביני - - -
דב חנין: היועצת משפטית בעצמה גם לא יודעת מה בדיוק ההבדל בין הצעתו של חבר הכנסת הופמן לבין הצעתך בעניין הזה.
דב חנין: היועצת המשפטית, אנחנו מכירים אותה הרבה שנים.
דב חנין: היא אחת המשפטניות הטובות והמסורות בכנסת.
דב חנין: אנחנו לא יכולים לאפשר מצב שבו יש אי בהירות כל כך גדולה אפילו אצל האנשים המקצועיים שמלווים אותנו בסוגיה הזו.
דב חנין: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שהדוגמה של הבעיה שאליה הגענו מחייבת אותנו ליצור מצב שיהיה בפנינו טקסט אחד, הדפסה אחת - עם חלופות, אני מקבל.
דב חנין: בכל סעיף שיש בו חלופות תראו לנו מה החלופות ואז נדע מול מבנה אחד.
דב חנין: כי הרי בסופו של דבר קיבלנו החלטה מהותית, אבל ההחלטה המהותית הזאת מחייבת אותנו גם לתרגום טכני.
דב חנין: התרגום הטכני של החלטת האיחוד הוא יצירת טקסט אחד מאוחד עם חלופות – גרסת הופמן, גרסת רותם, גרסת התנועה, גרסת הבית היהודי, גרסת X ו- Yבכל סוגיה וסוגיה, אבל על בסיס של ציר מסמכי אחד.
דב חנין: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, שזה יהיה ברור.
דב חנין: אני חושב שהפגם הזה בדיון הוא לא טכני.
דב חנין: אני חושב שבמקרה הזה זה פגם מהותי כי כולנו נמצאים באי בהירות לגבי מה הוא הטקסט, מה הוא הבסיס.
דב חנין: אפילו היועצת המשפטית של הוועדה לא יודעת להגיד, כי אנחנו מנסים למצוא - - -
מרב מיכאלי: אפילו חבר הכנסת הופמן לא יודע איזה סעיף - - -
דב חנין: מנסים למצוא את ידינו ואת רגלינו בין הטקסטים השונים.
דב חנין: ולכן, לדעתי, אין ברירה אלא - - -
מיכל רוזין: הוא אומר במפורש שהוא לא רוצה את זה.
דב חנין: זכותנו היא להצביע באופן ענייני.
דב חנין: הגענו לדיון הזה של ועדת החוקה כדי להצביע באופן ענייני, לכן - - -
מרב מיכאלי: אגב, חבר הכנסת רותם, למה לא תיקח את הצ'אנס שאולי נסכים אתך ונצביע בעד החוק שגם אתה מסכים עליו.
דוד רותם: אתם לא תצביעו בעד.
דוד רותם: אני מכיר אתכם הרבה יותר - - -
זהבה גלאון: אבל עכשיו תראה מה עשית לחבר הכנסת הופמן.
זהבה גלאון: הוא מתנגד לסעיף הזה.
זהבה גלאון: אני עכשיו מייצגת את האינטרסים שלו, הוא יצא.
מרב מיכאלי: הוא מתנגד לסעיף, הוא לא רוצה אותו והוא הוטעה לחשוב שהסעיף לא ייכלל.
מיכל רוזין: הוא גם אומר שיהיה אפשר לפצל.
דוד רותם: הפכתם להיות הסנגורים של הופמן?
מרב מיכאלי: אנחנו - - -
דוד רותם: הוא לא צריך אתכם.
זהבה גלאון: אדוני, מה אמרתי לו?
זהבה גלאון: שהוא יהיה שבוי בידיים שלך.
זהבה גלאון: ידעתי מה אמרתי.
דב חנין: ההצעה המעשית שלי היא לאפשר לצוות המקצועי של הוועדה להגיש לנו טקסט אחד מאוחד שעליו נוכל לעבוד, כי בשאלות קונסטיטוציוניות אי הבהירות הזאת היא לא כמו בתקנות.
דב חנין: אני חושב שגם בתקנות כדאי שיהיה טקסט אחיד, אני חושב שזה גם הנוהל של הייעוץ המשפטי של הכנסת.
דב חנין: אני יודע את זה מתוך כל השנים שאני בכנסת, שכשמגיע דיון בפני הוועדה הייעוץ המשפטי של הכנסת מביא בפנינו טקסט אחד אינטגרלי, שבו לפעמים יש חלופות – ואני מקבל את זה.
דב חנין: השאלה של חלופות היא שאלה לגיטימית, אבל אי-אפשר שנהיה באי ודאות על מה אנחנו הולכים להחליט.
דב חנין: אני חוזר ואומר: הדבר הזה הוא פגם מהותי, לא פגם טכני.
דב חנין: הוא פגם מהותי ביכולת שלנו, כחברי כנסת, לנהל דיון ענייני ולקבל החלטות ענייניות כי אנחנו לא יודעים על מה אנחנו דנים ומה אנחנו צריכים לאשר.
דב חנין: הדברים האלה ניכרים, יותר מאשר בכל דבר אחר, בחילופי הדברים שהיו כאן בין היועצת המשפטית של הוועדה לבין חבר הכנסת הופמן, המציע השני של אחת מהצעות החוק הטרומיות.
<סיגל קוגוט: ההבדל המהותי ביותר בין שתי ההצעות לעניין אי האמון הוא הרוב הדרוש להפלת ממשלה ולהקמת ממשלה חלופית.
<סיגל קוגוט: לפי הצעת החוק של חבר הכנסת רותם יידרש רוב של 61 בהצבעה ואילו לפי הצעת החוק של חבר הכנסת הופמן יידרש רוב של 65.
מיכל רוזין: הוא אמר שזה לא נכון, שהוא בכלל לא הציע - - -
<סיגל קוגוט: הוא הציע ועוד איך.
דב חנין: אנחנו לא יודעים מה הוא הציע.
מרב מיכאלי: הוא הציע את ה-65, אבל הוא לא הציע תנאי סף - - -
<סיגל קוגוט: אז אני רוצה לשמוע ממנו שהוא יורד מזה, זה הכול.
דב חנין: אני רוצה, בינתיים, להתייחס לגופם של הדברים.
<סיגל קוגוט: ברור שההצעה הזאת היא בעייתית ביותר - - -
שולי מועלם-רפאלי: - - - נכון, אני חושבת שצריך לחכות - - -
זהבה גלאון: אז לדעתי צריך להפסיק את הישיבה, תעשו הפוגה.
מיקי רוזנטל: אנחנו מבקשים להפסיק את הישיבה עד שיבוא חבר הכנסת הופמן.
ג'מאל זחאלקה: נעשה הפסקה של חצי שעה-שעה.
שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת הופמן נכנס.
זהבה גלאון: זאת ההזדמנות שלך להשתלט על החדר ולעשות הפסקה.
דב חנין: שנוכל לאכול.
דב חנין: רק חברי הכנסת המוסלמים בצום הרמדאן, לא אנחנו.
שולי מועלם-רפאלי: ליועצת המשפטית יש שאלה מהותית.
שולי מועלם-רפאלי: בבקשה, סיגל.
<סיגל קוגוט: לעניין האי-אמון - האם אתה מוכן, לצורך הקריאה הראשונה, להתאחד מאחורי הצעת החוק של דוד רותם לעניין הרוב הדרוש ולהותיר את ההצעה שלך לעניין 65 לדיון בקריאה שניה ושלישית בלי שזה ייכלל עכשיו בטקסט?
רונן הופמן: שניה אחת.
רונן הופמן: אתם בעד זה, תנו לי רגע לחשוב.
<סיגל קוגוט: גם אם הם בעד זה, זו הצעה נבונה.
רונן הופמן: הכול בסדר, אני שואל רק האם מדובר על קבלת האי-אמון כאמון קונסטרוקטיבי או על הגשת האי-אמון?
<סיגל קוגוט: הגשה גמרנו.
<סיגל קוגוט: עכשיו אנחנו בקבלת אי-אמון.
<סיגל קוגוט: לפי ההצעה שלך, יתכן להתאחד אחרי ההצעה של דוד רותם?
רונן הופמן: התשובה היא כן.
רונן הופמן: אני מוכן אחרי ההצעה ולהביא את זה לדיון אחרי קריאה ראשונה.
<סיגל קוגוט: עכשיו יש עוד שאלת משנה.
<סיגל קוגוט: הצעת החוק של דוד רותם מבקשת לתקן מודל שבחוק הבחירה הישירה הקימו אותו לצורך משילות.
<סיגל קוגוט: השאלה מה מקדם יותר את המשילות – ההצעה הזאת או מה שיש היום.
<סיגל קוגוט: מה שיש היום אומר שאם הכנסת הפילה את הממשלה בבקשה שלה אבל לא הצליחה להקים ממשלה חילופית, רואים את זה כאילו הכנסת החליטה על פיזורה.
<סיגל קוגוט: מה שמציע חבר הכנסת דוד רותם הוא שאם יש אי הצלחה, תמשיך לכהן הממשלה הקודמת.
רונן הופמן: זאת המשמעות של אי-אמון קונסטרוקטיבי.
רונן הופמן: אני מציע את זה בהצעה שלי ממילא, ולכן ממילא אני מסכים.
זהבה גלאון: לא, זה לא.
<סיגל קוגוט: מאה אחוז, הבנתי.
זהבה גלאון: אתה אומר בעצם שאם יש אי-אמון והאופוזיציה מפילה, הכנסת לא מתפזרת, היא ממשיכה למשול.
זהבה גלאון: אז בשביל מה אנחנו עושים אי-אמון?
מיכל רוזין: בשביל מה יש אופוזיציה?
מיכל רוזין: בשביל מה יש דמוקרטיה?
זהבה גלאון: בואו נסגור את הדמוקרטיה.
רונן הופמן: אני אסביר.
שולי מועלם-רפאלי: תנו לו להסביר.
מרב מיכאלי: זה לא רק האופוזיציה.
מרב מיכאלי: אם הממשלה נפלה, כנראה שגם חלקים מהקואליציה הצביעו נגדה.
מרב מיכאלי: כל הרעיון הוא שהיא זוכה לאי-אמון – לא רק של האופוזיציה אלא גם של חלקים מהקואליציה.
מרב מיכאלי: איך היא תמשיך לכהן?
רונן הופמן: אסביר לכם למה אני מתכוון.
רונן הופמן: נכון להיום, כאשר עוברת הצעת אי-אמון יש שני מצבים אפשריים.
רונן הופמן: אפשרות אחת – שהמועמד החלופי יצליח להרכיב ממשלה והכנסת תאשר אותה; האפשרות השניה היא שהוא לא יצליח ואז הולכים לבחירות.
רונן הופמן: העניין הזה, של לפזר את הכנסת לבחירות, הוא דבר לא רצוי ואותו - - -
<סיגל קוגוט: מתי הוא קרה?
<סיגל קוגוט: מאז שהסעיף הזה חוקק מעולם זה לא קרה.
רונן הופמן: אבל זה גם מה שמציע חבר הכנסת רותם.
<סיגל קוגוט: אני שואלת על זה אבל.
רונן הופמן: אני לא רוצה שזה יתאפשר.
רונן הופמן: אני יודע שזה לא מהסיבה הזאת, אבל בעובדה, כל שנתיים וחצי אנחנו הולכים לבחירות.
<סיגל קוגוט: אבל זה לא בגלל אי-אמון.
מיכל רוזין: זו תרופה שלא קשורה לבעיה.
רונן הופמן: התשובה היא כן, אני - - -
<סיגל קוגוט: זה חוק פיזור.
<סיגל קוגוט: אותם 61 יכולים לקבל חוק לפיזור הכנסת, ואכן הם מקבלים.
רונן הופמן: וילכו לבחירות שוב ושוב במקום - - -
<סיגל קוגוט: אבל הם מקבלים חוק פיזור.
<סיגל קוגוט: אתה לא מציע לשלול מהם את היכולת לקבל חוק פיזור.
דוד רותם: רונן, אתה צודק.
דוד רותם: מה שאתה אומר זה נכון, זה מה שצריך להיות.
מרב מיכאלי: מה שאתה אומר זה מה שדודו רותם חושב שזה נכון.
זהבה גלאון: מה שאתה אומר זה נכון, זה מה שליברמן אומר וגם אתה אומר.
דוד רותם: זה מה שנקרא אי-אמון קונסטרוקטיבי.
<סיגל קוגוט: בסדר, אבל השאלה מה יותר יועיל למשילות.
מיקי רוזנטל: - - - שאין לו את האמון של הכנסת והוא ממשיך למשול.
רונן הופמן: לא, זה לא זה, מיקי.
מרב מיכאלי: זה לגמרי זה.
מרב מיכאלי: איך לא? הרי אחרת לא היה אי-אמון.
מרב מיכאלי: אילו לא היה אי-אמון הממשלה לא היתה נופלת ולא היינו בדיון הזה מלכתחילה.
רונן הופמן: המשמעות היא שאין חלופה ריאלית לממשלה הקיימת כי הכנסת לא נתנה אמון בממשלה חלופית.
מרב מיכאלי: ולכן היא צריכה ללכת לבחירות.
מיקי רוזנטל: היא הביעה אי-אמון בראש הממשלה.
דוד רותם: היא הביעה אי-אמון בראש הממשלה, ואמרה: אנחנו רוצים מישהו אחר במקומו.
דוד רותם: המישהו האחר הזה לא מצליח.
מיקי רוזנטל: אוקיי.
מיקי רוזנטל: ואז מה אתה אומר?
דוד רותם: אני אומר שההצבעה נפלה.
רונן הופמן: עד שתהיה חלופה ריאלית והכנסת תוכל להביע אמון בממשלה חלופית.
זהבה גלאון: אני רוצה לתת תשובה מתחום אחר.
זהבה גלאון: בכל זאת, באה קבוצה של 61 חברי כנסת ואומרת:
זהבה גלאון: אנחנו לא רוצים שהממשלה הזאת תמשיך לשלוט.
זהבה גלאון: בעצם מה שאתם אומרים: זה על הקרח, לא מעניין אותנו.
דוד רותם: זהבה, זה לא נכון.
דוד רותם: אתם אומרים: אנחנו לא רוצים את הממשלה הזאת, אנחנו רוצים ממשלה שבראשה יעמוד מישהו אחר.
דוד רותם: גפני, למשל.
מיקי רוזנטל: וגפני לא מצליח.
דוד רותם: אז לא הפלתם את הממשלה.
זהבה גלאון: שהממשלה הזאת ממשיכה למשול, כי לא הצלחנו למצוא ממשלה חלופית.
זהבה גלאון: זה דבר מעוות.
מיכל רוזין: אפשר להפוך אותנו למשטר נשיאותי, זה ניסיון להפוך אותנו לממשל נשיאותי.
דוד רותם: זה לא מעוות בכלל.
זהבה גלאון: אני רוצה להגיד לך את הדבר הבא, שתזכור: זה כמו בכדורגל.
זהבה גלאון: זה חיים משבת לשבת, והכדור הוא עגול.
זהבה גלאון: אם עכשיו אתה חושב - - -
רונן הופמן: את מניחה שניסחתי את זה משיקולי קואליציה.
רונן הופמן: זה לא נכון.
מיכל רוזין: זה משיקולי ממשלה ולא כנסת.
מיקי רוזנטל: הדבר הזה מעולם לא התקיים, אני לא יודע מאיפה אתה מביא אותו.
דוד רותם: הופמן, אנחנו הצבענו אי-אמון בממשלה והפלנו את הממשלה בתנאי שגפני יהיה ראש ממשלה.
דב חנין: לזה, אדוני, אני רוצה להתייחס.
מיקי רוזנטל: די, למה לעשות חוכא ואטלולא?
דוד רותם: כי זה מה שאתם עושים.
זהבה גלאון: לא, זה מה שאתם עושים.
מיקי רוזנטל: מדובר בנושאים רציניים, בנושאים חוקתיים, ואתה עושה מזה בדיחה.
ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, הבנתי את הצעתך ואת הצעת חבר הכנסת הופמן - הביחד מבלבל אותי.
ג'מאל זחאלקה: אני אומר לכם, כחבר כנסת, כחבר ועדה, אני לא נמצא בדיון שהוא מה שנקרא well informed decision, שאני יכול לקבל החלטה וניתן לי זמן.
ג'מאל זחאלקה: האיחוד הזה, רק המחשבה - לא ידעתי שאתם מתמזגים.
ג'מאל זחאלקה: היה צריך לסיים את הישיבה ברגע ההתמזגות כי אני רוצה לדון.
ג'מאל זחאלקה: אני עכשיו רוצה להעביר ממקום למקום, תן לי זמן לחשוב על זה.
ג'מאל זחאלקה: אתם חשבתם, דנתם בזה, הבאתם לנו - - -
דב חנין: אדוני היושב-ראש, יש ישיבות סיעה.
דב חנין: מקובל בכנסת שמאפשרים לנו להשתתף בהן.
דוד רותם: אני מרשה לכם ללכת להשתתף.
דוד רותם: אמשיך בישיבה.
דב חנין: לא, אנחנו לא נעזוב דיון כזה.
מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, כרגיל, אתה לארג'.
מרב מיכאלי: אתה מרשה לנו או לא מרשה לנו.
מרב מיכאלי: חלקנו באות ממפלגות שבהן לא מרשים או לא מרשים לנו, אלא מפלגות דמוקרטיות.
דוד רותם: יכול להיות שאתם מפלגות דמוקרטיות, וכל אחד - - -
מרב מיכאלי: רק חלקנו, אבל.
מיקי רוזנטל: אז אולי תאפשר לנו בכל זאת ותדחה את הדיון?
דוד רותם: אני לא אדחה את הדיון.
מיקי רוזנטל: למה שלא תדחה את הדיון?
דוד רותם: אתם לא חברי ועדה.
מיקי רוזנטל: מה זה משנה לך?
מיקי רוזנטל: קודם כול, אני מחליף את חבר הכנסת מזרחי.
מרב מיכאלי: אני חברת ועדה, משה מזרחי הוא חבר ועדה, עדי קול היא חברת ועדה, שולי מועלם וג'מאל זחאלקה חברי וחברות ועדה.
דב חנין: אני ממלא את מקומו של חבר הכנסת צרצור, ועושה את זה בחריצות.
מיקי רוזנטל: לאן אתה ממהר?
דוד רותם: אני ממהר לגמור את הישיבה הזאת, כי אני רוצה.
מרב מיכאלי: אפשר לסיים אותה כאן ועכשיו.
מרב מיכאלי: מה הבעיה?
מיקי רוזנטל: מה אתה רוצה?
מיקי רוזנטל: שיהיה כתוב "וי" שהצלחתם להעביר את חוק המשילות?
דוד רותם: אני רוצה לגמור לקרוא את החוק ולהצביע עליו.
מיקי רוזנטל: זה על חשבון הדמוקרטיה.
מיכל רוזין: שאף אחד לא - - - כמו סוסים ששמים להם כיסויים בצדדים שלא יוכלו להסתכל ימינה ושמאלה.
דוד רותם: אנחנו מודעים לך על שהפכת אותנו לסוסים.
מיכל רוזין: את הופך את חבריך לקואליציה לסוסים, לא נותן להם שיקול דעת.
דוד רותם: אני מציע שאת לא - - - כמו סוס, אלא - - -
מיכל רוזין: אני לא.
מיכל רוזין: אני מתעמקת בדברים ולומדת.