GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דב חנין: המצב המשפטי הקיים היום - וחבל שלא קיבלנו פה סקירה יותר מקיפה ויותר רצינית לפני הדיון חוק מהייעוץ המשפטי של הוועדה, כפי שראוי היה שנקבל - שאם חבר כנסת בא להציג ממשלה והכנסת דחתה את הבקשה להביע בממשלה הזאת אמון, במצב הקיים היום זו בעצם החלטה של הכנסת על התפזרות לפני תום הכהונה.
דב חנין: ועזבו כרגע את הוויכוחים בינינו.
דב חנין: יש בינינו הרבה ויכוחים, אבל חבל, חבל, חבל שאתם אפילו לא חושבים על המהלך שאתם עושים.
דוד רותם: אנחנו חושבים מאוד.
דוד רותם: אני רוצה לתת לך את התשובה.
מיכל רוזין: נשמח לשמוע את התשובה שלך.
דב חנין: אבל לפני התשובה, רק תשמע את השאלה.
דב חנין: המערכת הזאת, שהיתה קיימת בחוק, חבר הכנסת הופמן, היא מערכת מאוד מחזקת יציבות.
דב חנין: מה שאומרים לכנסת: אתם לא נותנים אמון בממשלה שהובאה בפניכם, התוצאה היא שאתם מפזרים את עצמכם.
דב חנין: זו מערכת שמאוד מגבירה יציבות.
דב חנין: עכשיו לגופו של עניין, יש שיקולים לכאן ולכאן, אבל אתם פוגעים ביציבות באופן מאוד ברור במה שאתם עושים.
דב חנין: אתם מחסלים את המנגנון שיוצר לכנסת אינטרס עצמי שלא לבצע את המהלך הזה.
דב חנין: זאת אומרת, במקום מין מערכת הרתעה של איזון כוחות – אתם לא רוצים את הממשלה, לא תביעו בה אמון, אתם מפזרים את עצמכם.
דב חנין: זה היה מאזן האימה שהיה קיים, וזה מאזן אימה שאני שולל אותו ברמה המהותית, אבל אני מבין את הרציונל שהיה ביסודו.
דב חנין: הרציונל היה לייצר יותר יציבות במערכת.
דב חנין: מחסלים את מאזן האימה הזה, אתם יוצרים מערכת הרבה פחות יציבה.
דב חנין: למה אני מתעכב על הנקודה הזאת?
דב חנין: כי הנקודה הזו היא שוב הדגמה של דברים שאם היינו מקדישים להם קצת יותר מחשבה – קצת יותר מחשבה זו כל הבקשה שלנו בכל הדיון הזה.
דב חנין: עזבו, אתם רוצים אחוז חסימה של 30%, של 50%, של 90% - הרי אתם תעשו את זה בסוף.
דב חנין: קצת יותר תחשבו, תרחמו על הציבור בארץ הזאת.
דב חנין: אין לנו ארץ אחרת, אין מדינה ספייר שאתם יכולים לעשות בה ניסויים כל כך כל כך חסרי אחריות.
דב חנין: תרחמו עלינו – לא עלינו בתור מפלגה.
דב חנין: בסדר, אתם תחסלו אותנו, אין בעיה.
דב חנין: זכותכם לעשות את זה, תחסלו אותנו.
דב חנין: תרחמו על הציבור בארץ הזאת, תרחמו על המערכת הפוליטית הזו.
באסל גטאס: אין להם זכות לעשות את זה.
דב חנין: הם חושבים שיש להם.
מיקי רוזנטל: הם ייצרו תחרות.
מיקי רוזנטל: הם ייצרו עוד פרלמנטים שיתחרו זה בזה.
דב חנין: ואנחנו נהיה במיקור חוץ.
באסל גטאס: יותר חמור - מי שיפיל את הממשלה יהיה העם ברחובות.
באסל גטאס: אנשים ישבו ברחובות עד שהממשלה תתפטר, כמו שהיה במצרים.
דב חנין: בפוליטיקה יש איזושהי אמירה - - -
באסל גטאס: מה ההבדל בין טירניות של פרט לבין טירניות של רוב?
דב חנין: אם כבר אנחנו מדברים על טירונות, יש אמרה מאוד ידועה שאומרת שהשכל נעצר בשערי הבקו"ם.
דב חנין: אני לא יודע אם זה נכון, אבל אני לא מתכוון להגיד את זה על הכנסת, חס ושלום.
דב חנין: אני מתכוון להגיד שיש אמירה אחרת על הכנסת, שאומרת שהמצפון נעצר בשערי הכנסת.
דב חנין: זאת אומרת, אין פה סיבה ואין פה טעם לדבר למצפונם של אנשים.
דב חנין: אבל בכל זאת אני רוצה לנצל את ההזדמנות, חבר הכנסת הופמן וחברת הכנסת קול, לדבר למצפונכם.
דב חנין: אני אומר לכם שוב, אתם עושים פה ניסוי שלא שקלתם אותו עד הסוף.
דב חנין: עזבו, אפשר להתווכח על הרבה מאוד דברים, אבל אל תעשו את הניסוי הזה בקונסטיטוציה.
דב חנין: תעשו את הניסוי בדברים אחרים, שבהם אולי ניכשל ואולי נצליח, אבל בקונסטיטוציה לא עושים ניסויים כאלה.
מיקי רוזנטל: אני מבקש להגיד משהו מאוד מהותי לפרוטוקול.
מיקי רוזנטל: אני חושב שהמהירות שבה אתה מקיים את הדיון הזה, תוך אי מתן אפשרות סבירה לקבל ייעוץ משפטי וגם לקבל חוות דעת מקצועיות, פוגמת במהות הדיון הזה, שמן הסתם גם יגיע לערכאות.
מיקי רוזנטל: ולכן חשוב לי לציין את העובדה הזאת, שאין בידינו ייעוץ משפטי מספק ואין בידינו חוות דעת מקצועיות לגבי נושא כל כך מהותי, חוקתי.
מיקי רוזנטל: אני מבקש ממך לדחות את ההצבעה.
דוד רותם: ההצבעה תתקיים - - -
מיקי רוזנטל: אני מבקש להגיד דברים לפרוטוקול, אדוני.
מיקי רוזנטל: אתה תעשה מה שאתה רוצה.
מיקי רוזנטל: אתה בין כ כה וכה עושה מה שאתה רוצה.
מיקי רוזנטל: אני מבקש לומר שההצבעה הזאת, אין בידינו את כל הכלים, כחברי כנסת, לקבל החלטה מושכלת - אין בידינו חוות דעת משפטית ראויה, אין בידינו חוות דעת מקצועיות ראויות.
מיקי רוזנטל: ביקשתי לכן לדחות את הדיון, ואדוני מסרב.
מיכל רוזין: יש לנו עוד שבוע וחצי כנסת, אפשר גם בשבוע הבא להצביע.
דוד רותם: שמעתי גם את ההצעה שלך.
מיכל רוזין: הממשלה לא הולכת ליפול מחר, יש לנו ארבע שנים.
באסל גטאס: ליברמן רוצה.
באסל גטאס: ליברמן ביקש שתהיה הצבעה - - -
מיכל רוזין: אתה שומע אך לא מקשיב.
דוד רותם: אני שומע, אני מקשיב ואני לא נענה.
מיכל רוזין: אתה לא מפנים.
מיכל רוזין: בהקשבה יש הליך של הפנמה.
מיקי רוזנטל: אתם משתפים פעולה עם הדבר הזה.
מיקי רוזנטל: אתם חושבים שאתם מוציאים כמה עזים החוצה, אבל משאירים את כל הרוע הזה בפנים.
מיקי רוזנטל: אתם ממרקים את מצפונכם כך.
מיקי רוזנטל: אז אתם טועים, אתם שותפים של האיש הזה, אתם שותפים לדבר הנוראי הזה.
מיקי רוזנטל: אין פרלמנט בעולם שבו הדבר הזה היה נסלח לכם.
מיקי רוזנטל: ציבורית זה לא ייסלח לכם, גם לך עדי, גם לך רונן.
מיקי רוזנטל: הכתם יישאר עליכם.
דוד רותם: העיקר שזה נסלח לך.
מיקי רוזנטל: החוק הזה לא יעבור, אבל הכתם יישאר עליכם.
מיכל רוזין: הם שבויים של התקציב ושל שר האוצר ולכן הם נאלצים לעשות את זה עכשיו מהר.
מיכל רוזין: במחטף.
מיקי רוזנטל: אין ליזול שיוריד את הדבר הזה.
רונן הופמן: צריך להבין שזה בהסכם הקואליציוני.
רונן הופמן: הציבור בחר אותנו, בין השאר, בשביל - - -
מיכל רוזין: חבר הכנסת רוזנטל, חשוב להגיד שיש פה שבויים פוליטיים שרוצים לעשות את זה מהר לפני סיום התקציב, כי אחרת יהיה להם שיקול דעת והם יוכלו לעשות דברים אחרים ועכשיו מתנים את זה בהצבעה על התקציב ועל החוק ההסדרים, ולכן קושרים את הדברים שאין ביניהם שום קשר.
דוד רותם: חברת הכנסת רוזין, תודה רבה לך.
מיכל רוזין: אני מאירה את עיניו.
דוד רותם: אל תאירי עיניו.
דוד רותם: את רוצה לדבר לעניין – דברי לעניין.
מיכל רוזין: זה מאוד לעניין.
דוד רותם: לא, זה לא מאוד לעניין.
דוד רותם: זה סתם בלבול.
רוברט אילטוב: דרך אגב, זה גם מאוד לגיטימי.
מיכל רוזין: זה כשר אך מסריח, ככה קוראים לזה.
רוברט אילטוב: זה לגיטימי מאוד.
מיכל רוזין: זה ממש לא לגיטימי.
דוד רותם: אז אמרה מיכל רוזין שזה לא לגיטימי, אז מה?
מיכל רוזין: אתה רואה שאתה לא מקשיב ולא מפנים?
דוד רותם: מפנים, את מה שאת אומרת?
דוד רותם: מה יש להפנים?
מיכל רוזין: שתרגילים פוליטיים כאלה, סופם לחזור אליך כבומרנג ולהזיק למערכת הפוליטית, לדמוקרטיה ולדעת הציבור על כולנו, לא עלי או עליהם.
דוד רותם: מה את מבינה בדמוקרטיה, בחייך?
מיכל רוזין: אני מה מבינה בדמוקרטיה.
מיכל רוזין: לא, הדמוקרט הגדול.
מיכל רוזין: הרבה יותר ממך, מכל בחינה שהיא.
דוד רותם: כך את חושבת.
מיכל רוזין: אני בטוחה.
מיכל רוזין: אני כבר חמש שנים מלווה אותך, אז אני קצת יודעת עליך.
רוברט אילטוב: יפה, משקיעה הרבה זמן.
מיכל רוזין: אני משקיעה בללמוד.
מיכל רוזין: כמו שהוא אמר - אנחנו לא מחפפים, אנחנו לומדים ומשקיעים.
רוברט אילטוב: זה בסדר, תלמדו עוד קצת.
מיכל רוזין: אנחנו לומדים טוב, ואנחנו כבר בוגרים ויודעים.
דוד רותם: סיגל, תמשיכי.
<סיגל קוגוט: לגבי פיזור הכנסת על-ידי ראש הממשלה - המציעים הסכימו לחזור בהם מהתיקון.
<סיגל קוגוט: לכן נמחק את זה ונעבור הלאה.
דב חנין: רגע, יש לי פה הערות אחרות.
<סיגל קוגוט: אבל הסעיף זה נמחק.
<סיגל קוגוט: עליו אין מה להעיר.
רונן הופמן: כבר אין סעיף, על מה אתה רוצה להעיר?
דב חנין: זה דיון בהצעת חוק שבה העלו רעיון מסוים.
<סיגל קוגוט: המציעים חזרו בהם מההצעה.
דב חנין: המציעים חזרו, יפה.
דב חנין: לי יש רעיונות אחרים לגבי מה צריך לעשות בעניין הזה.
<סיגל קוגוט: אתה רוצה למחוק את נשיא המדינה?
<סיגל קוגוט: אתה חושב שזה רעיון מוצלח?
דב חנין: לא, לא רוצה למחוק את הנשיא.
<סיגל קוגוט: אתה מצטער שהם חזרו בהם מזה?
דב חנין: גברתי היועצת המשפטית, זה לא הולך ככה, עם כל הכבוד.
דב חנין: הועלתה פה סוגיה של הסמכות לפזר את הכנסת.
דב חנין: המציעים חזרו בהם – אני קודם כול מעריך את זה, אני חושב שזה דבר נכון.
דב חנין: אבל לגופו של עניין, כיוון שהסוגיה עלתה וזה מה שהכנסת אישרה בקריאה טרומית, הסוגיה פתוחה בפנינו וכל אחד מאתנו רשאי להביע את דעתו לגבי הסוגיה הזו, שהיא חלק מהנושא.
דב חנין: זה שהמציעים החליטו או לא החליטו – הקואליציה, התנועה, כל מיני גורמים שונים ומשונים – בסדר, זכותם.
דב חנין: גם לנו יש עדיין זכות, עוד לא גירשו אותו מהכנסת ויש לנו זכות להביע - - -
<קריאה: בינתיים.
דב חנין: בינתיים, לפחות נכון לשעה 15:30.
דב חנין: עוד לא גירשו אותנו מהכנסת, זכותנו עדיין לדבר על זה.
דב חנין: נכון, חבר הכנסת מזרחי?
דב חנין: אני מדבר על סעיף 29 – הסמכות לפזר את הכנסת.
דוד רותם: האם יש מישהו שרוצה להשאיר את הסעיף הזה?
<קריאה: על איזה סעיף אדוני מדבר?
<סיגל קוגוט: הסעיף שהמציעים מבקשים למחוק.
<סיגל קוגוט: זה בסעיף 1(4).
<סיגל קוגוט: בנוסח המקורי מחקו את נשיא המדינה מהליך פיזור הכנסת.
<סיגל קוגוט: הנוסח היום אומר שכשראש הממשלה רוצה לפזר את הכנסת הוא צריך לקבל את הסכמת הנשיא.
<סיגל קוגוט: המציעים ביקשו למחוק את ההליך אצל נשיא המדינה והם חוזרים בהם עכשיו.
<סיגל קוגוט: הם חושבים שחשוב להשאיר את הנשיא.
משה מזרחי: משאירים על כנו?
דב חנין: לי יש רעיונות אחרים בסעיף הזה.
דב חנין: אתם העליתם רעיון אחד, הבאתם את זה בפני הכנסת.
דב חנין: לא אני חייבתי אתכם.
דב חנין: אני לא מדבר על סעיפים שהכנסת בכלל לא נדרשה אליהם.
דב חנין: החוק הזה אושר בקריאה טרומית, זה מהלך מאוד מאוד דרמטי של הכנסת, שהחליטה שהסוגיה בידי מי הסמכות לפזר את הכנסת תגיע לכאן, לוועדה, לדיון וגם לי יש דעות משלי.
דב חנין: כיוון שזו ההזדמנות להעלות את הנושא אז אני מעלה את הנושא.
דב חנין: אדוני היושב-ראש, לגופו של עניין, אני חושב שאי מחיקת נשיא המדינה זה מהלך נכון, אבל אני הייתי מציע כמה דברים אחרים.
דב חנין: אני חושב שעצם הסמכות של ראש הממשלה לפזר את הכנסת זה דבר מאוד מרחיק לכת ולא נכון.
דב חנין: אני לא חושב שראש הממשלה בשיטה הקונסטיטוציונית שלנו צריך להיות בעל סמכות לפזר את הכנסת.
דב חנין: המצב היום הוא כן, בהסכמה.
<סיגל קוגוט: לא, הכנסת יכולה לבלום את המהלך הזה.
דב חנין: תיכף אתייחס לדברים באופן מדורג, גברתי.
דב חנין: את צודקת בהערה שלך, אתייחס לדברים שלב שלב.
דב חנין: ברמה המהותית, אני חושב שעצם הסמכות של ראש הממשלה לפזר את הכנסת היא סמכות לא נכונה ולא ראויה במערכת פרלמנטרית כמו המערכת שלנו.
דב חנין: אז אני אומר את זה ברמה העקרונית והמהותית.
דב חנין: אבל אם בכלל רוצים להשאיר את סעיף 29(א) בחוק אנחנו צריכים, חבר הכנסת הופמן, בדיוק בהתאם לאותו כיוון בסיסי שאתם רוצים בו, אתם טענתם שאתם רוצים בו – אני כבר לא יודע מה אתם באמת רוצים - לחזק את המשילות ואת היציבות, כי הרי הטענה היתה שהולכים יותר מדי לבחירות, אני מציע להרחיב את מסגרת הזמן, למשל, שחברי הכנסת יכולים לפעול כנגד אותו צו של פיזור מקודם של הכנסת.
דב חנין: אני מדבר על סעיף 29(ב) – במקום בתוך 21 יום מיום פרסום הצו רוב חברי הכנסת רשאים לבקש בכתב מנשיא המדינה להטיל על חבר כנסת פלוני, שיסכים לכך בכתב ושאינו ראש הממשלה, להרכיב ממשלה, אני מציע שמסגרת הזו תורחב ל-60 יום.
דב חנין: ה-60 היום האלה הם לא משהו שאני שואב מדמיוני.
דב חנין: אנחנו הרי נמצאים ברמה המהותית בהליך של הרכבת ממשלה ואנחנו צריכים ללמוד אנלוגיה לסיטואציה הזו מאותה סיטואציה של הרכבת ממשלה.
דב חנין: הרכבת ממשלה, אגב, לפעמים לוקחת יותר - - -
דוד רותם: דב, יש מצב שהממשלה איננה מסוגלת לתפקד.
דוד רותם: בא ראש הממשלה ואומר: אני לא יכול לתפקד, אני מבקש ללכת הביתה.
דוד רותם: ואתה אומר: 60 יום.
דב חנין: להיפך, זה דבר שאתם רציתם אותו.
דב חנין: אתם הרי רציתם להשאיר ממשלה שאיננה באמון של הכנסת.
דב חנין: זה לא אני, זה אתם.
מיקי רוזנטל: אתם רציתם, הצעתם את זה.
דוד רותם: אתה לא הבנת – מחקנו את זה.
דב חנין: אבל אני הולך לקראת
דב חנין: כם דווקא בהיבט הזה, בגזרה אחת, שהיא הגזרה ליצור יציבות.
דב חנין: אני אומר את הדברים לא למען הפרוטוקול – אני בעד יציבות, אני בעד שלא יהיה בחירות, אם אפשר להימנע מהן.
דב חנין: אבל בואו ניתן לכנסת את השהות לייצר את האלטרנטיבה.
דב חנין: אם אנחנו לא רוצים שהאלטרנטיבה הזאת תהיה אלטרנטיבה פורמלית, בואו ניתן לכנסת את השהות לייצר את האלטרנטיבה, ולשם כך אני מציע להרחיב את מסגרות הזמנים שיש לכנסת כדי לפעול כנגד אותו צו של ראש הממשלה על פיזור הכנסת.
דב חנין: אני חושב שהדבר הזה עולה בקנה אחד עם המטרה המוצהרת של הצעת החוק, כפי שהיתה בקריאה הטרומית.
דב חנין: אני חושב שכדאי לכם לאמץ את הרעיון הזה.
דב חנין: אני לא רוצה לפרט את כל לוחות הזמנים שאני מציע, אני חושב שיש פה שורה - - -
מיכל רוזין: אולי תגיד מילה על זה, בכל זאת.
דוד רותם: דב, תודה רבה.
דב חנין: אגיד את זה מאוד בקיצור.
דב חנין: רק אומר למען הסדר שיש מסגרת זמן אחת שאני לא מציע לשנות אותה, זו אותה מסגרת זמן שנמצאת בסעיף 28(ג), שבה לאחר שהרוב בכנסת מציע לנשיא להטיל הרכבת ממשלה ניתנים לנשיא יומיים.
דב חנין: את זה אני מציע להשאיר, כי זו לא מסגרת זמן מהותית, זו מסגרת זמן פורמלית ויש מקום להגבלת הזמן של הנשיא בהקשר הזה.
דב חנין: אבל כל מסגרות הזמן האחרות שהן מסגרות זמן מהותיות ושנועדו לכנסת - לתת זמן.
דב חנין: אם תרצו, נניח לחברת הכנסת שלי יחימוביץ, בהנחה, שאני מאוד מקווה שהיא תתממש, שמצליחים להפיל את הממשלה הזו ורוצים ללכת על ממשלה אחרת, יותר טובה – אולי לא הכי טובה, אבל יותר טובה בטח - אני רוצה לאפשר לכנסת את הזמן כדי למצות את הדבר הזה.
דב חנין: אני ער לזה - - -
דוד רותם: תודה, טוב.
דב חנין: משפט.
דוד רותם: לא, גמרנו.
דוד רותם: אתה לא יכול לדבר שעתיים על כל דבר.
דב חנין: אבל משפט.
דב חנין: אני ער לסבלנות שיש פה באווירה בוועדה.
דב חנין: אני באמת ער לזה.
דב חנין: הדברים שאני מדבר עליהם הם לא דברים טכניים.
דב חנין: חבר הכנסת הופמן, אלה לא דברים טכניים, אלה דברים נורא נורא מהותיים.
דב חנין: תהיה סיטואציה שנידרש לשאלות האלה ולכן הפנייה שלי אליך היא שוב, ברמה המהותית - תנו לחשוב, תנו לבדוק.
דב חנין: למה מסגרת הזמנים הזאת?
דב חנין: למה לא מסגרת זמנים אחרת?
דב חנין: אם כבר משנים, אז בואו נגזור ונתכנן בצורה יותר מדויקת ויותר נכונה כדי לעמוד במטרות שלכם, לא המטרות שלי.
<סיגל קוגוט: תיקון לחוק יסוד: הכנסת.
<סיגל קוגוט: כאן רונן הופמן מצטרף להצעה של דודו רותם לגבי התקציב.
<סיגל קוגוט: אני בסעיף 2 בחוק יסוד: הכנסת.
<סיגל קוגוט: הצעת החוק של דודו רותם אומרת שהדין היום יישאר במובן הזה שאי אישור תקציב במועד, עד סוף מרץ, יביא לפיזור הכנסת.
<סיגל קוגוט: אלא שבעקבות מה שנלמדה אחרי בחירות, שפעמיים תיקנו את חוק היסוד בהוראות שעה כי משך הזמן שהוקצב להעברת תקציב אחרי בחירות לא היה מספיק, מוצע פה תיקון קבוע - שבמקום 45 ימים אחרי בחירות יהיו 100 ימים להעברת התקציב, עם השלמה בחוק יסוד: משק המדינה, שפרק הזמן של 100 הימים יתחלק בין הכנסת לממשלה באופן הבא: לממשלה יינתנו 55 ימים להכין את הצעת התקציב ולכנסת 45 ימים לדון בה, וכל זה רק אחרי בחירות.
מיכל רוזין: אז גם אני מבקשת - - -
דב חנין: גם אני רוצה לדבר על זה.
רונן הופמן: הצעה לסדר: אני מבקשת שזה יעלה בדיון לקראת קריאה שניה ושלישית.
<סיגל קוגוט: ההצעה שלך היא באמת שינוי קרדינלי.
<סיגל קוגוט: לא הצלחתי להבין את ההצעה של המכון לדמוקרטיה בכלל, ואני מציעה לשקול את זה שוב, בוודאי בתור מי שרוצה לקדם את היציבות והמשילות.
מיכל בירן: מה העמדה שלך, רונן?
רונן הופמן: העמדה שלי אומרת שככל שמתקרב המועד שבו הממשלה יודעת שאם היא לא תעביר תקציב היא תיפול, הממשלה הופכת להיות סחיטה יותר בעניין הזה ובסוף התקציב שנקבע נקבע כתוצאה מסחטנות של גורמים פוליטיים כדי לגרום לממשלה לשרוד ולא ליפול.
רונן הופמן: ההצעה שלי אומרת שהתקציב לא יהיה אקדח צמוד לרקה וממשלה תוכל להמשיך להתנהל על פי העיקרון של 1 חלקי 12.
רונן הופמן: אני מניח, בניתוח האיזונים והריסונים של המערכת, שהממשלה לא תרצה להמשיך למשול ללא תקציב לאורך זמן, והדבר הזה יסתדר מאליו.
מיכל רוזין: אז מה ההצעה אומרת?
רונן הופמן: שממשלה תוכל להמשיך גם אם התקציב לא מאושר.
מיכל רוזין: לכמה זמן?
<סיגל קוגוט: לנצח.
<סיגל קוגוט: לפי ההצעה - לכל הקדנציה.
<סיגל קוגוט: איך זה מקדם את המשילות זה לא ברור.
מיכל רוזין: עם 1 חלקי 12?
<סיגל קוגוט: 1 חלקי 12 עם התאמות נדרשות.
מיכל רוזין: מסכנה הפקידות הממשלתית בעניין הזה.
מיכל רוזין: פשוט מסכנה.
מיכל רוזין: אי אפשר לנהל ככה מדינה.
מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד, בבקשה, אדוני היושב-ראש - - -
דוד רותם: נתתי את רשות הדיבור למיקי.
דוד רותם: אתה רוצה לדבר?
מיקי רוזנטל: אני רוצה לומר כמה דברים.
מיקי רוזנטל: אחד, יש פה מצב ממש לא הגיוני.
מיקי רוזנטל: המכשיר המרכזי של כל ממשלה הוא התקציב, ואם התקציב שלה לא עובר הממשלה צריכה ליפול.
מיקי רוזנטל: האפשרות שהיא תתקיים בתקציב של 1 חלקי 12 הוא אנטי דמוקרטי בעליל.
מיקי רוזנטל: הדבר השני הוא הזמן שניתן לכנסת.
מיקי רוזנטל: אני לא יודע אם שמתם לב מה קרה פה בחוק ההסדרים, אבל, פחות או יותר, מחצו את כל העקרונות של הדיון הציבורי.
מיקי רוזנטל: חוקים מרחיקי לכת, רפורמות של ממש הובאו לכנסת כלאחר יד, דנו בהם שעות ספורות והם אושרו או נידחו או פוצלו.
מיקי רוזנטל: הדבר הזה, שניתנים לממשלה בחלוקה הזאת 55 יום זה גרוע מאוד.
מיקי רוזנטל: אתן לך דוגמה, הממשלה הביאה נושא שנקרא כושר השתכרות.
מיקי רוזנטל: בגלל לחץ הזמן לא הצליחו אפילו לחשוב מה זה אומר המושג הזה.
רונן הופמן: מיצוי.
מיקי רוזנטל: מיצוי כושר ההשתכרות.
מיקי רוזנטל: לא הצליחו לדון בדבר הזה באמת והחוק נפל כי לא הצליחו אפילו להביא אותו כראוי.
דוד רותם: הוא לא נפל, הוא פוצל.
<סיגל קוגוט: אבל כאן מדובר על חוק התקציב, לא על חוק ההסדרים.
<סיגל קוגוט: חוק ההסדרים בכלל לא חייב להיות לפי חוק היסוד.
<סיגל קוגוט: אנחנו מדברים על חוק תקציב שנתי.
<קריאה: את לא יכולה להעביר תקציב - - -
<סיגל קוגוט: אפשר.
<סיגל קוגוט: תעשו את זה פעם, תראו שאפשר.
מיכל רוזין: תספרי להם את זה.
רונן הופמן: בכל אופן, זה נדחה לדיון - - -
מיקי רוזנטל: מה זה נדחה?
מיקי רוזנטל: אני מבקש שהדבר הזה לא יידחה לאחר כך משום שמדובר בנושא מהותי.
מיקי רוזנטל: זה לא סעיף שולי, זה לא סעיף טכני.
רונן הופמן: אתה רוצה שהוא יאושר היום במליאה?
רונן הופמן: אתה מוכן?
מיקי רוזנטל: לא, אני מתנגד לו.
מיקי רוזנטל: אני ממש מתנגד, אני חושב שזו ממש טעות.
מיקי רוזנטל: אני מבקש להשאיר את המצב דהיום.
מיקי רוזנטל: אני חושב שההצעה שלכם היא בכלל הצעה גרועה מאוד כי, אחת, היא מאפשרת לממשלה להמשיך למשול ללא תקציב.
מיקי רוזנטל: שתיים - - -
<סיגל קוגוט: תקציב זה אקוויוולנטי לאמון.
מיקי רוזנטל: לא יכול להיות בכלל מצב כזה.
מיקי רוזנטל: זה לא איזה טכני, זה סעיף מהותי.
מיקי רוזנטל: שתיים, הזמן שניתן לכנסת בהצעות האלה הוא בלתי אפשרי, הוא עושה צחוק מהחוק, הוא עושה צחוק מהתקציב.
מיקי רוזנטל: אני סיימתי את זמני או סיימתי את טיעוניי?
דוד רותם: רק את זמנך.
דוד רותם: חבר הכנסת מזרחי, שלוש דקות.
משה מזרחי: התקציב זה לא משהו מינורי.
משה מזרחי: כשממשלה מביאה תקציב היא אמורה להביא משהו שהכנסת אמורה לפקח ולבקר עליו.
משה מזרחי: אתם מתייחסים לתקציב כאילו הוא משהו מנהלי-טכני שצריך להעביר.
משה מזרחי: יעני, אם הוא עבר – בסדר; לא עבר – לא קרה כלום, אפשר להמשיך.
משה מזרחי: 1 חלקי 12, פעילות חשבונאית וממשיכים הלאה.
משה מזרחי: אתה לא משגיח שאתה משמיט פה את הבסיס של כל עבודת הכנסת - את הבסיס התחוקתי שלה, את הביקורת על הממשלה, על העובדה שבתקופה הזאת הממשלה תוכל לעשות מה שהיא רוצה?
משה מזרחי: היא יכולה לנהל את עצמה לא תחת עינה הפקוחה של הכנסת.
משה מזרחי: אתה משאיר את זה פרוץ לרוח, לא נותן מגבלת זמן.
משה מזרחי: זה משהו שהוא רכיב דרמטי ביכולת המשילות שאתם מנופפים בה.
משה מזרחי: זו דוגמה דרמטית ליכולת משילות של ממשלה.
משה מזרחי: אם ממשלה נכשלת בהעברת התקציב שהיא מביאה, איך אתה מניח לה להמשיך הלאה להתקיים?
משה מזרחי: איזו מין תפיסה זו?
משה מזרחי: חשוב על הדברים.
משה מזרחי: הנה, גם היועצת המשפטית אומרת את זה.
משה מזרחי: אני לא חושב שהדוגמאות של המספרים האלה זה משהו שצריך לדון עליו.
משה מזרחי: יש פה פרלמנטרים ותיקים ממני.
משה מזרחי: למה החלטנו 100?
משה מזרחי: אנחנו רואים באיזה סד גם אנחנו נמצאים.
משה מזרחי: אנחנו צריכים 200 יום.
משה מזרחי: מותר לך, חבר הכנסת הופמן, לסגת.
משה מזרחי: אתה רואה מה שאנחנו עושים – אנחנו מחוקקים תוך כדי תנועה את החוק הנוראי הזה.
מיכל בירן: אני חושבת שלכולנו היתה חוויה סטודנטיאלית.
מיכל בירן: למה תזה כולם גוררים ועבודות ומבחנים לרוב אנשים עומדים בהם?
מיכל בירן: בסופו של דבר, הידיעה שיש דד-ליין אמיתי גורמת לאנשים למצוא את הכוחות בלילה האחרון ולהגיש את העבודות שלהם בזמן.
מיכל בירן: לגבי התזה, יצא לי – ואני בטח לא היחידה - לגרור את זה, בגלל הידיעה שהדד-ליין לא אמיתי.
מיכל בירן: אז אתה מנסה להגיד לעצמך: כן, זה נורא חשוב, אסיים את הפרק, אבל איכשהו אתה מורח את זה.
רונן הופמן: כמרצה, אני יכול להעיר על האיכויות של עבודות - - -
מיכל בירן: אני רוצה רק להגיד שהדבר הזה - - -
מיקי רוזנטל: אתה כל הזמן אומר שאנחנו צודקים, אבל - - -
דוד רותם: אתם כולכם צודקים - - -
מיכל בירן: אני רוצה להשלים את הטיעון.
מיקי רוזנטל: בוא נחוקק חוק חדש, מה יש?
מיקי רוזנטל: יחכה מר רותם, יחכה מר ליברמן, נחוקק חוק טוב.
רונן הופמן: להיפך, אני לא אומר שאתם צודקים.
מיכל בירן: אני רוצה להשלים עוד משפט או שניים.
מיכל בירן: אני חושבת שההצעה שלכם היא בדיוק באותה מידה - כולם יודעים ש-1 חלקי 12 זה לא טוב, זה לא מאפשר לממשלה להתוות מדיניות ולקבוע את חלוקת המשאבים במדינה.
מיכל בירן: אבל כל עוד אין דד-ליין אמיתי, מטבע הדברים ומטבעם של אנשים זה ימרח עד אין-סוף.
מיכל בירן: זה כמו להגיד שהמדינה פשוט תתנהל בלי תקציב.
מיכל בירן: בשביל זה אני מבקשת שהדד-ליין האמיתי יישאר כפי שהוא.
דב חנין: אדוני היושב-ראש - - -
דוד רותם: עוד פעם לדבר?
דב חנין: מה זה עוד פעם?
דב חנין: בסעיף הזה לא דיברתי.
דוד רותם: קודם מרב.
מרב מיכאלי: אמרה בצדק חברת הכנסת רוזין: מסכנה הפקידות, אני לא מקנאה בפקידות.
מרב מיכאלי: ואכן, הפקידות של משרד האוצר הגיעה הבוקר לדיון הזה.
מרב מיכאלי: נציגות מאגף התקציבים, שנאלצה כנראה ללכת לעבוד, הגיעה לכאן בדיוק בשביל למחות על הסעיפים שנוגעים לתקציב.
מרב מיכאלי: היא הגיעה בשביל להסביר כמה זה יהיה מזיק לכל ההתנהלות של המדינה, ליכולת לנהל בצורה תקינה את הכסף, את המוסדות, את כל הדברים שנגזרים.
מרב מיכאלי: זאת אומרת, זה כאילו בתחום הטריוויאלי להגיד, אבל זה המצב.
מרב מיכאלי: הם הגיעו לכן, ישבו כאן שעות ארוכות, חיכו להגיע לסעיפים האלה בשביל להתנגד להם.
מרב מיכאלי: לפחות צריך לשמוע את עמדתם, ומשום שהם לא כאן כרגע אז נדמה לי שהמינימום המתבקש הוא לקיים אתם את הדיון הזה.
מרב מיכאלי: אם משרד האוצר, עובדי ועובדות מדינה – זה דבר לא טריוויאלי – טורחים לשלוח נציגות - - -
מיכל בירן: אנחנו מסכימים.
מרב מיכאלי: עכשיו רגע, אני מנסה עוד להבין - - -
דוד רותם: בעוד רגע את גומרת.
מרב מיכאלי: נחסכה נוכחתי בסעיפים הקודמים אז תן לי את הפיצוי המתבקש.
עדי קול: בחרת ללכת לאכול.
מרב מיכאלי: לא הלכתי לאכול.
מרב מיכאלי: הלכתי לישיבת סיעה בשביל לדון בנושא מאוד מאוד משמעותי.
מרב מיכאלי: ממש לא היה עולה על דעתי לעצור בשביל לאכול.
מרב מיכאלי: אלוהים יודעת שכל רגע שאנחנו לא אוכלות זה רווח נקי, ואדרנלין הוא תחליף מצוין למזון.
מרב מיכאלי: אז בבקשה, לא להאשים בהאשמות שווא.
מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד משהו חשוב לגבי התקציב, ברשותכם.
מרב מיכאלי: כמו שאומרת החשובה גלוריה סטיינם, התקציב הוא למעשה הצהרת הכוונות היחידה הממשית שאנחנו עושות ועושים.
מרב מיכאלי: גם מבחינת המכונה "משילות", חשובנה מה היה קורה אילו אתם עכשיו, עם הקואליציה החדשה, באתם ממדיניות כלכלית מאוד מסוימת שאותה אתם עכשיו מתווים ומוציאים לפועל.
מרב מיכאלי: ככל שאני סבורה שהמדיניות הכלכלית הזאת היא אסון, היא שערורייתית, היא מזיקה, היא בכייה לדורות וכל מיני דברים, לפי מה שאתה מציע לא הייתם בכלל יכולים להוציא לפועל את המדיניות הזאת שלכם.
מרב מיכאלי: זאת אומרת, גם את הדבר שהוא הוא באמת הצהרת הכוונות, גם הדבר שבשבילו באתם, המדיניות שאתם רוצים להוציא לפועל, לא הייתם יכולים לעשות משום שאין לכם שום שוט.
מרב מיכאלי: אז לא הבנתי מה הרעיון פה.
מרב מיכאלי: גם ברמת מה שאתה רוצה להשיג – משילות הממשלה – שאני, כמובן, קובלת עדיין על כך שזה מחזק יותר מדי את הממשלה - -
דוד רותם: מרב, תודה רבה.
מרב מיכאלי: - - על חשבון הכנסת, גם זה לא מושג פה.
מרב מיכאלי: ככה שבאמת, קטונתי.
דוד רותם: תודה, מרב.
דוד רותם: בבקשה, מה אתה רוצה?
דב חנין: לא התייחסתי לסעיף הזה.
דב חנין: פשוט ויתרתי לחברת הכנסת מיכאלי על התור.
דוד רותם: יש לך דקה וחצי.
דב חנין: למה דקה וחצי?
דוד רותם: כי אני רוצה לגמור את הישיבה הזאת.
דב חנין: אדוני רוצה לגמור את הישיבה, זה יפה.
דב חנין: אני - - -
מיקי רוזנטל: בוא נסגור את הישיבה ונקיים עוד אחת.
דוד רותם: אני אצביע היום.
מיקי רוזנטל: למה אתה ממהר?
דוד רותם: אני ממהר למליאה.
מיקי רוזנטל: מדוע?
מרב מיכאלי: זה בסך הכול אי-אמון.
מרב מיכאלי: שוב תתכווץ לך הבטן, שוב יהיה גפני וזהבה - - -
דוד רותם: זה לא יעזור, רבותי.
דוד רותם: אצביע בעוד חמש דקות.
מרב מיכאלי: לא נרצה שחס וחלילה - - -
באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, לא נתת לי זכות דיבור.
באסל גטאס: זה הסעיף האחרון?
דב חנין: דברו אחריי.
דוד רותם: רבותי, אני מבקש שקט.
דוד רותם: דב חנין מדבר.
דב חנין: אנחנו מדברים על התיקון של סעיף 36א רבתי, והסוגיה הזאת מובילה אותנו לשאלה מאוד מאוד עקרונית במערכת פוליטית דמוקרטית פרלמנטרית.
דב חנין: אנחנו מדברים על החיבור בין המשולש - מחוקק, רשות מבצעת ותקציב.
דב חנין: החיבור הזה אחד הדברים שהיו ביסוד המהפכה האמריקנית שהולידה, כמו שאתם בוודאי זוכרים, מי מחברי הכנסת שלמד את זה בשיעורי האזרחות, את העיקרון של no taxation without representation.
דב חנין: זאת אומרת, קבענו כעיקרון בסיסי במערכת הקונסטיטוציונית שלנו את העיקרון שאומר שאלה שנבחרו על-ידי הציבור מבצעים את ריבונותם בפועל באמצעות השליטה בתקציב, השליטה במיסוי - השליטה בשאלות הכספיות.
דב חנין: בדיוק את האיזון הזה הצעת החוק הזו מבקשת להפר, והיא מפרה אותו בצורה דרמטית מאוד.
דב חנין: אתם באים - - -
דוד רותם: אתה גומר, דב.
דב חנין: אני ממש לא גומר.
דב חנין: אני רוצה להסביר במה זה מפר באופן חמור, כי יש פה צורך להבין את העניין.
דב חנין: זה מפר את העניין באופן חמור מכיוון שאתם לוקחים איזשהו מקרה יוצא דופן של אותה סיטואציה שבה היתה הכנסת האחרונה ובה הכנסת החליטה, באופן חד-פעמי, על בסיס קונסטלציה פוליטית נתונה, לאפשר לממשלה להאריך את מסגרת הזמן שלה להביא את התקציב לאישור בקריאה שניה ושלישית.
דב חנין: אתם לוקחים את המקרה יוצא הדופן הזה והופכים אותו לנורמה מחייבת, לנורמה כללית.
דב חנין: הדבר הזה הוא שגיאה מאוד מאוד גדולה.
דב חנין: כמו שאמרתי במקרים - - -
דב חנין: אדוני יכול - - -אני רק אומר משפט.
דוד רותם: אני מודיע לך שגמרת את זכות הדיבור שלך.
דב חנין: רק משפט למען הפרוטוקול, אומר שכמו בנושאים אחרים, גם כאן מאוד היה ראוי שנלמד מה קורה במקומות אחרים.
דב חנין: הרי לא הכול קורה בכנסת ישראל.
דב חנין: בשביל הפרספקטיבה - ללמוד, להבין, לראות, לנתח.
דב חנין: כך צריך להתנהל דיון קונסטיטוציוני.
דב חנין: הוא לא מתנהל כך.
דוד רותם: רשמת את זה בפרוטוקול.
דוד רותם: בבקשה, נא לגמור.
באסל גטאס: אני עוד לא דיברתי.
דוד רותם: אתה מקבל לדבר.
באסל גטאס: על סעיף 36א - אני חושב שפה אפילו יש צורה של הליכה לכיוון ההפוך של חיזוק המשילות על-ידי כך ששוללים מהכנסת ומכל המערכת הפוליטית את הדבר הבסיסי ביותר.
באסל גטאס: כשהכנסת, הפרלמנט נכשל בהעברת תקציב, זה אומר הצבעת אי-אמון דה פקטו בממשלה, זה אומר פיזור הכנסת.
באסל גטאס: איך יתכן שבאמתלה או תחת כותרת של חיזוק המשילות מייצרים מצב אבסורדי של ממשל לא תקין, של ממשלה שתמשיך לשלוט על תקציב לא מאושר במקום להתפזר ולנסות להקים משטר חלופי.
באסל גטאס: זה האל"ף-בי"ת של הדמוקרטיה.