GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיקי רוזנטל: דמוקרטיה במהותה מתחלקת כך ש השלטון שולט והאופוזיציה מציגה אלטרנטיבה במילים.
מיקי רוזנטל: היא לא יכולה להציג אותה במעשים ולכן היא מדברת על האפשרויות האחרות.
מיקי רוזנטל: אין לנו הרבה מאוד כלים לעשות את זה והאי-אמון, שנועד למטרות מסוימות, שדיבר על החלק התיאורטי ועל החלק הפילוסופי שלהם דב, אני רוצה לדבר דווקא על החלק הפרקטי, על היומיום.
מיקי רוזנטל: יש לנו מעט מאוד אפשרויות, כחברי אופוזיציה, לבקר את הממשלה והכנסת כשאנחנו לא נמצאים אחד עם השני אלא ביום שהממשלה מגיעה.
מיקי רוזנטל: בדרך כלל היא מגיעה רק בימי שני לשעות ספורות, גם בימי רביעי.
מיקי רוזנטל: ראוי מאוד, למרות שזה קשה לקואליציה, שהיא תשמע את הביקורת.
מיקי רוזנטל: זה לא נעים, לפעמים זה אפילו מעצבן, יש בזה משהו טורדני וחוזר על עצמו, הצעות האי-אמון יש בהן איזו זילות מסוימת – אני מסכים - כי הן באות שבוע אחרי שבוע.
מיקי רוזנטל: דיברתי אתך, אמרתי לך שאם היינו מייצרים כלים אחרים נוספים לחברי הכנסת מהאופוזיציה לומר את דבריהם - לא אחד לשני אלא כשמליאת הכנסת מליאה - אז לא היה אכפת לי שלא היו קוראים לזה "אי-אמון", היו קוראים לזה "סבתא של מנשה" באותה מידה או "יום האופוזיציה", אבל הכנסת כולה היתה מתכנסת והדברים היו נשמעים בפורום הזה.
עדי קול: מיקי, שמענו את האופוזיציה ארוכות ואנחנו רוצים להמשיך את הקריאה בבקשה.
מרב מיכאלי: אבל לא סיימנו.
מרב מיכאלי: אז מה אם שמעתם את האופוזיציה ארוכות?
מרב מיכאלי: האופוזיציה יש לה הרבה מה להגיד, מה לעשות?
מיקי רוזנטל: אני מדבר על דברים מאוד מהותיים.
מיקי רוזנטל: יש לכם הסכם שאתם צריכים להעביר את זה היום?
עדי קול: אנחנו מיד נמשיך, רק - - -
מרב מיכאלי: לא לא לא, אנחנו בסעיף הזה עדיין.
מרב מיכאלי: לא סיימנו את הסעיף.
עדי קול: זה אותו סעיף.
עדי קול: אנחנו ממשיכים.
עדי קול: מיקי - - -
מרב מיכאלי: אנחנו לא יכולות עדיין לעבור מהסעיף הזה עדיין.
מיקי רוזנטל: בואו נמשיך את זה בדיון הבא, אלא אם כן יש לכם הסכם.
מיקי רוזנטל: אז למה לא צריכים את הדיון החשוב הזה?
עדי קול: אבל למה אתה מדבר אליו?
עדי קול: אני אמרתי שתפסיק.
עדי קול: סיגל תמשיך להקריא ותוכל להמשיך.
דב חנין: לא, עוד לא גמרנו.
עדי קול: אתה תקבל מיד את רשות הדיבור.
דב חנין: אבל איך אפשר להקריא, עוד לא סיימנו על הסעיף הזה.
עדי קול: זה סעיף קטן בהמשך ואנחנו נמשיך.
דב חנין: לא, זה לא סעיף קטן.
דב חנין: זה סעיף גדול מאוד.
עדי קול: סיגל.
<סיגל קוגוט: חבר הכנסת הופמן, רציתי לדעת לגבי הרכב הממשלה לצורך ההצבעות, אתה מתאחד עם הנוסח של דודו, שזה יתעסק עכשיו רק עם מספר השרים והסגנים?
מיקי רוזנטל: היא פנתה אליו, מה אתה עונה?
דוד רותם: תגיד לי, אני שאלתי אותך מה לעשות?
דוד רותם: אז יש לי בשבילך הפתעה – אני לא שואל אותך ואני עושה מה שאני רוצה.
מיקי רוזנטל: תפסיק להתנהג בברוטליות הזאת.
דוד רותם: אני אתנהג איך שאני רוצה.
מיקי רוזנטל: זאת לא ישיבת סיעה של המפלגה הפשיסטית שלך.
דוד רותם: זו גם לא ישיבת סיעה של המטומטמים שלכם.
מיקי רוזנטל: עדיין.
מיקי רוזנטל: עד שאתם תסיימו אותה, זו דמוקרטיה.
מיקי רוזנטל: לא, אתה לא תסתום לי את הפה.
מיקי רוזנטל: סליחה, עם כל הכבוד לך.
עדי קול: מיקי, הוא לא סתם לך - - -
מיקי רוזנטל: אתה לא תסתום לי את הפה.
דוד רותם: בינתיים אתה סותם לי את הפה.
מיקי רוזנטל: לא, לא נכון.
עדי קול: דודו ומיקי, תודה.
<סיגל קוגוט: דודו, אתה מסכים בהרכב הממשלה, שזה יתעסק גם עם השר בלי תיק, שלא יוכלו להחליף שרים?
דב חנין: אבל איך אתם מבלבלים ככה את הדיון?
עדי קול: חזרנו אחורה כדי להבהיר משהו.
עדי קול: זה חלק מהפרוצדורה שלנו.
<סיגל קוגוט: אני צריכה לדעת את זה.
<סיגל קוגוט: התיקון האחרון באי-אמון זה קיצור הזמן להקים ממשלה חלופית מ-28 יום ל-21 יום.
דב חנין: כדי להגביר את אי המשילות.
<סיגל קוגוט: הלאה, הסעיף הבא.
דב חנין: וללכת לבחירות מוקדמות יותר רבות.
<סיגל קוגוט: מה יגביר את בקשות האי-אמון ומה יצמצם?
דב חנין: למה אתם בעד בחירות מוקדמות?
דב חנין: זו השאלה שלנו.
<סיגל קוגוט: כשהכנסת לא מצליחה היא הולכת לבחירות.
<סיגל קוגוט: זה שוט רציני נגד הכנסת.
<סיגל קוגוט: בהצעה שלך, אם הכנסת תיכשל, עדיין הממשלה הקודמת תמשיך לכהן, אבל גם הכנסת תמשיך לכהן.
<סיגל קוגוט: זה יכול להגביר את הצעות האי-אמון.
<סיגל קוגוט: אבל בסדר, נמשיך הלאה.
דב חנין: לא, לא, אי אפשר להמשיך הלאה.
דב חנין: זה ממש לא תקין.
דב חנין: יש סעיף, אי אפשר להמשיך הלאה.
דב חנין: הבטחת לי שאקבל רשות דיבור.
עדי קול: גם אתה תקבל רשות דיבור וגם אתה, מיקי.
עדי קול: מי שלא קיבלה רשות דיבור עד עכשיו זו מיכל רוזין, שביקשה.
דב חנין: אבל הייתי באמצע הדברים שלי.
עדי קול: דיברת המון.
דב חנין: אני מדבר לעניין, גברתי היושבת ראש.
דב חנין: אני מבקש שגברתי היושבת ראש תנמקי לפרוטוקול למה את שוללת ממני לומר דברים לגופו של עניין.
עדי קול: אמרת המון דברים לגופו של עניין.
דב חנין: אבל יש לי עדיין עוד.
עדי קול: תמשיך להגיד אחרי שמיכל תדבר.
דב חנין: מה הולך פה?
דב חנין: אני רוצה להגיד את הדברים ברצף.
עדי קול: אמרת המון.
עדי קול: יהיה לך עוד.
דב חנין: זה חלק קטן ממה שיש לי להגיד.
מיכל בירן: והיכולת להבין קשורה לרצף.
עדי קול: אנחנו חכמים, אנחנו מבינים מהר.
מיכל רוזין: אני חייבת לומר, עדי - - -
עדי קול: נתתי לך, אבל לא הקשבת לי.
מיכל רוזין: אבל אני חייבת גם להגן על זכותו של חבר הכנסת חנין.
עדי קול: את רוצה לתת לו אותה?
מיכל רוזין: אני חושבת שגם הוא וגם אני יכולים לדבר.
מיכל רוזין: אני חושבת שעד עכשיו הוא אמר דברי טעם על כל סעיף וסעיף.
מיכל רוזין: יותר מזה, אני רוצה להזכיר שגייסתם רבים מאתנו, מהאופוזיציה, ובטח שנינו, לצוות שרוצה לחשוב על כיצד לחזק את מעמדה של הכנסת.
מיכל רוזין: אז עם כל הכבוד, נוח להקשיב לו כאשר רוצים לחזק את מעמדה של הכנסת ולא נוח לשמוע אותו כאשר הוא אומר דברי טעם - - -
עדי קול: נוח מאוד, פשוט עם גבול.
מיכל רוזין: מה זה גבול?
מרב מיכאלי: מי קובע את הגבול?
מרב מיכאלי: אבל זה שוב הדבר הזה.
מיקי רוזנטל: מהו הגבול?
מיקי רוזנטל: אולי תסבירו.
עדי קול: יושב-ראש הישיבה קובע את הגבול.
עדי קול: זו התקנה.
מיקי רוזנטל: אבל יש לנו איזה יעד?
מיקי רוזנטל: צריך לסיים את זה עוד שעה?
עדי קול: יושב-ראש הוועדה יכול להעניק זכות דיבור או - - -
ג'מאל זחאלקה: מה הפרוצדורה?
ג'מאל זחאלקה: שנדע.
ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, מה התוכנית של הוועדה?
דוד רותם: להצביע לפני השעה 16:00.
ג'מאל זחאלקה: להצביע על מה?
מרב מיכאלי: על איזה חוק?
מרב מיכאלי: על איזה נוסח?
ג'מאל זחאלקה: אתה יודע שזה בלתי אפשרי.
דב חנין: גברתי היושבת-ראש, יושב-ראש הישיבה – מיד אמצא את הסעיף הנכון ואפנה אותך, כמובן, אני לא רוצה להטעות אותך - קובע את סדרי הדיון בישיבה והוא גם יכול לקבוע זמן להתבטאויותיהם של חברי הכנסת.
דב חנין: מקובל עלינו, ובלבד שהוא נותן לכל חבר כנסת זמן ראוי.
דב חנין: זמן ראוי זה מבחן מהותי.
דב חנין: אנחנו מדברים פה על שאלות מהותיות.
דב חנין: אני לא חושב שבמה שאמרתי מתחילת הדיון הזה ועד הרגע הזה אפשר למצוא דקה אחת שבה דיברתי על דברים שאינם ממין העניין.
עדי קול: אז אני אקבע עכשיו זמן ראוי.
דב חנין: אז אני מדבר באופן ראוי על הנושא.
עדי קול: אז אני מצהירה, דב, שמעכשיו זמן ראוי זה דקה וחצי לדובר.
דב חנין: לא דקה וחצי לדובר.
דב חנין: המבחן של הזמן הראוי הוא מבחן מהותי וענייני.
ג'מאל זחאלקה: - - - דקה וחצי?
דב חנין: זמן ראוי הוא זמן ענייני ומהותי, לפני נושא.
מיקי רוזנטל: אני מבקש - - -
מיכל רוזין: אני בזכות דיבור עכשיו, לא?
עדי קול: שלוש דקות.
מיכל רוזין: לא, חיכיתי פה באמת בסבלנות.
עדי קול: כרגע הוא הקריא לכם את הסעיף שמותר לי לקצוב את הזמן.
עדי קול: דקה וחצי עורר תרעומת ולכן אני נותנת לכם שלוש דקות.
עדי קול: תראו, נצביע בכל מקרה לפני 16:00, ולכן כדאי שנקרא את החוק כדי שתבינו על מה מצביעים.
דב חנין: בכל מקרה, זה כפוף לתקנון הכנסת.
מיקי רוזנטל: אנחנו נגיד את דברנו.
עדי קול: שלא תצביעו על דברים שאתם לא יודעים.
דב חנין: לא, לא נצביע על דברים שאנחנו לא יודעים.
דב חנין: אבל בכל מקרה, כפוף לתקנון הכנסת.
עדי קול: מיכל, בבקשה.
מיכל רוזין: לצערי, יש פה על השולחן כמה דברים.
מיכל רוזין: קודם כול, הזירוז והדוחק להצביע על חוק כל כך חשוב שמתנהל – לצערי הרב, אני חושבת שנעשה לך עוול, אני מצטרפת לחבר הכנסת רוזנטל.
מיכל רוזין: אני לא אומרת את זה בפטרונות, באמת אני חושבת שנעשה לך עוול.
מיכל רוזין: יכול להיות שהגעת לכאן עם בכוונות טובות.
מיכל רוזין: היו לנו שיחות רבות על זה, גם מחוץ לישיבה, זו לא פעם ראשונה שאנחנו דנים על העניין.
מיכל רוזין: כל הרעיון שצריך לתקן, לשפר, לחזק, גם את כוחה של הכנסת, גם את היציבות השלטונית ובעיקר את הדמוקרטיה.
מיכל רוזין: כל החיפזון הזה, שלא ברור איך הוא נכנס בתוך דיוני חוק ההסדרים והתקציב, שממילא גם הוא נעשה הרבה פעמים, תסלחו לי, בחפ-לפ כזה, העיקר בואו נצביע ונביא להצבעה במליאה ונעביר את הדברים בלי התעמקות.
מיכל רוזין: כן, חבר הכנסת רותם, יש פה חברי כנסת חדשים שמתעמקים, לומדים ובאים לישיבות מוכנים ויודעים את החומר ועוברים סעיף סעיף.
מיכל רוזין: אני יודעת שזו הפתעה בכנסת הזאת, אבל זו הפתעה לטובה ואתה צריך להעריך את זה ולא לגנות את זה.
מיכל רוזין: אני בוגרת תואר שני במדעי המדינה והמאסטר שלי היה על חוק הבחירה הישירה.
מיכל רוזין: כשכתבתי את המאסטר שלי פרופסור גדעון דורון, שהיה המנחה שלי, התנגד נחרצות לעמדה שלי, כי אני טענתי נגד החוק והוא היה מהמהללים ומשבחים את החוק.
מיכל רוזין: לצערי, זכרונו לברכה, הוא הודה בטעותו והכיר בכך שהטענות שהגעתי אליהן במאסטר שלי – הוא גם ציטט את זה אחר כך בספרו – היו הנכונות.
מיכל רוזין: אני לא אומרת את זה סתם כדי להשוויץ או לפאר את עצמי, אני אומרת את זה כי לא פעם, גם באקדמיה וגם בכל מיני מכונים וכל מיני יועצים משפטיים מחוץ לכנסת, אומרים: יש לי רעיון נפלא.
מיכל רוזין: אני יודע איך לחזק את הכנסת ואיך לחזק את יציבות הממשלה ואני אמצא את הפטנט וארשום אותו.
מיכל רוזין: דווקא מי שפועל כל השנים בתוך הכנסת, מכיר את התנהלות הכנסת ומכיר איך הדברים עובדים בפועל רואה את המציאות.
מיכל רוזין: וכך, למשל, בעניין של הצבעות אי-אמון.
מיכל רוזין: כמו שאמרה היועצת המשפטית לוועדה, הרי לא נפלה פה אף ממשלה בגלל הצבעת אי-אמון.
מיכל רוזין: זה לא קרה אי פעם.
ג'מאל זחאלקה: אני עוזב את הישיבה.
ג'מאל זחאלקה: חבר הכנסת באסל גטאס ימלא את מקומי.
ג'מאל זחאלקה: אני מבקש לתת לו את כל הזמן.
ג'מאל זחאלקה: הוא נגד החוק הזה, יש לו טיעונים חדשים.
ג'מאל זחאלקה: הוא יתחיל מההתחלה.
מיכל רוזין: הנושא שכרגע אנחנו דנים עליו, וכמובן יש פה נושאים רבים שהתייחסו אליהם כבר ואני מצטרפת לכל מה שנאמר על-ידי חבריי לגבי אחוז החסימה ועוד נושאים שעלו פה, אבל בעניין הזה, של הצבעת - - -
עדי קול: אני מוסיפה לך עוד חצי דקה בגלל ההפרעה.
עדי קול: זה אומר שיש לך רק עוד חצי דקה.
מיכל רוזין: אני חושבת שכאשר אנחנו מסתכלים על התנהלות הכנסת לאורך השנים, וכאשר חוזרת שוב ושוב הדוגמה של המיצובישי - ואני הייתי כאן בכנסת, הייתי עוזרת פרלמנטרית כשהיתה את כל ההתנהלות בתוך מליאת הכנסת.
מיכל רוזין: הייתי באותו לילה שם.
מיכל רוזין: הייתי שם, ראיתי את דברים נעשים לנגד עיניי.
מיכל רוזין: ראינו הכול.
מיכל רוזין: אף אחד לא אהב את זה, אבל שמו מחסום לעניין הזה, וזה לא סתם זה לא קרה שוב וזה לא יקרה שוב, כי בחוק שמו מחסום.
מיכל רוזין: וכאשר עושים בחוק שינויים שהם נכונים על מנת שלא נעשה זילות של הכנסת - נתמוך ונהיה שם.
מיכל רוזין: אנחנו לא מתנגדים לשינויים בחוק כי אנחנו אופוזיציה ואנחנו מתנגדים לשם ההתנגדות.
עדי קול: סליחה, נגמר הזמן.
עדי קול: זה היה זמן ראוי.
מיכל רוזין: אנחנו דואגים מאוד.
מיכל רוזין: סליחה, אני ישבתי פה כל הזמן - - -
עדי קול: נכון, לכן קיבלת יותר מדקה וחצי.
עדי קול: משפט אחד אחרון.
מיכל רוזין: אנחנו מתנגדים כי יש פה תרופה למחלה שלא קיימת.
מיכל רוזין: יש פה אולי חיזוק יציבות, שאני לא רואה איך הוא קורה כי הוא לא קורה מתוך זה, ולעומת זאת יש פה החלשת הכנסת.
מיכל רוזין: כל הטיעונים – היום אתם אופוזיציה מחר אתם קואליציה – זה לא רלוונטי.
מיכל רוזין: זו מדינה אחת ואנחנו נציגי הציבור.
מיכל רוזין: יש פה דמוקרטיה - - -
עדי קול: זו היתה פסקה.
דב חנין: גברתי, נלקחה ממני זכות הדיבור לפני נושא מהותי מאוד.
עדי קול: תקבל אותה שוב.
עדי קול: אני רוצה להמשיך ואז ניתן לך רשות דיבור.
דב חנין: למה להמשיך?
דב חנין: אני רוצה בדיוק בהיבט הזה.
עדי קול: אבל אני רוצה להמשיך, והרי הקראת את התקנון.
עדי קול: זוכר?
דב חנין: נכון, אני - - -
עדי קול: אז אני ממשיכה.
דב חנין: את יכולה להוציא אותי מהדיון, אין בעיה.
דב חנין: אבל אני לא מקבל את זה שלא - - -
מיכל רוזין: זה לא מקובל.
מיכל רוזין: אם הוא היה אומר סתם דברים, אבל הוא אומר דברי טעם.
דב חנין: נשלחתי לפה על-ידי הבוחרים שלי כדי להשמיע את דעותיי בכנסת.
עדי קול: אז תשמיע את דעותיך ברגע שנסיים להקריא את סעיף אי האמון ונוכל לעבור הלאה.
מרב מיכאלי: לא נוכל לעבור הלאה לפני שנגמור לדון בהסתייגויות לסעיף האי אמון.
עדי קול: אין הסתייגויות - - -
מיקי רוזנטל: מותר לנו להגיד דברים לגופו של סעיף.
מיקי רוזנטל: זה הנוהל, זה התקנון.
מיקי רוזנטל: את חייבת לתת לנו זמן סביר.
מיכל רוזין: אתה יודע מה יהיה?
מיכל רוזין: חקיקה פרטית עוד יותר גבוהה כי ירצו הזדמנות לדבר.
עדי קול: שלוש דקות זה זמן סביר.
מיקי רוזנטל: אבל הפסקת אותי באמצע.
עדי קול: על כל סעיף תקבל את הזמן.
עדי קול: עכשיו אנחנו עוברים סעיף, תקבל עוד פעם את הזמן.
מיקי רוזנטל: אבל לא קיבלתי בסעיף הקודם.
דב חנין: לא, הסעיף הזה, של האי-אמון.
דב חנין: אם גברתי אומרת שהיא נותנת לנו לדבר על אי האמון, אין בעיה.
עדי קול: עוד לא סיימנו.
עדי קול: סיימנו?
<סיגל קוגוט: סיימנו, רק אזכיר שיש שתי התאמות לסעיפים 30 ו-43 לחוק היסוד.
<סיגל קוגוט: אלה התאמות טכניות לנושא אי האמון.
<סיגל קוגוט: לא צריך להקריא את זה, אלה התאמות טכניות .
<סיגל קוגוט: בזה סיימנו להקריא את סעיף אי האמון.
מיכל רוזין: מה זה אומר שסיימנו?
מיכל רוזין: הממשלה טרם החליטה סופית אם היא מעוניינת לתקן סעיף קטן זה.
מיכל רוזין: מה זה אומר, שנדע במליאה?
מיכל רוזין: אנחנו יכולים לדעת מצב נכון לעכשיו?
<סיגל קוגוט: נכון לעכשיו, הטקסט שהתאחדו שני המציעים עליו זה הצעת החוק של דודו רותם – אי-אמון קונסטרוקטיבי.
מיכל רוזין: בקיצור, הוא קובע.
מיכל רוזין: הוא הקו.
מיקי רוזנטל: נו, ודאי.
מיקי רוזנטל: הרי הופמן ויתר על ההצעה שלו.
<סיגל קוגוט: ואתה מעוניין בהצעה שלו, של ה-65?
מיקי רוזנטל: אני לא מעוניין בהצעה שלו.
מיקי רוזנטל: אני חושב שזו נבלה וזו טריפה.
מיכל רוזין: האם אנחנו יודעים מה הטיעונים של סיעת התנועה?
עדי קול: מיקי, אני רוצה לתת לדב הזדמנות לדבר את שלוש הדקות שלו.
עדי קול: אתה מוכן לתת לו?
מיכל רוזין: אולי כדאי שנזמין נציג שידבר אתנו.
מיכל רוזין: אולי שרת המשפטים - - -
דב חנין: תודה, גברתי יושבת הגראש.
דב חנין: הנושא של המועדים של האי-אמון הוא אחת המהפכות האנטי דמוקרטיות הדרמטיות ביותר.
דב חנין: פה קובעים בחקיקה ראשית, גברתי היועצת המשפטית, לא בתקנון של הכנסת, שאי-אמון יכול להיות מוגש אחת לחודש.
דב חנין: אני, כמובן, יוצא מתוך הנחה - פיקטיבית לחלוטין, שלא יהיה פה שום ספק – שראש הממשלה נתניהו יגיע למצב שהוא חותם הסכם שלום עם הפלסטינים.
דב חנין: נניח.
דב חנין: זה לא יקרה, חבר הכנסת הופמן, אני מרגיע אותך מיד.
דב חנין: אני יודע - - -
רונן הופמן: בלי זה לא הייתי מודאג.
דב חנין: אני מרגיע גם אתכם וגם את ישראל ביתנו – זה לא יקרה.
דב חנין: אבל נניח שזה יקרה, וחברי הכנסת של ישראל ביתנו ירצו להגיש אי-אמון בממשלה.
דב חנין: הם לא יוכלו, מכוח חוק של הכנסת.
דב חנין: הם לא יוכלו להגיש.
<סיגל קוגוט: להגיש הם יוכלו, זה רק לא יידון תוך שבוע.
דב חנין: אי אפשר יהיה להפיל את הממשלה.
דב חנין: חבר הכנסת הופמן הוא אחד מראשי השדולה למען שתי המדינות, אז יכול להיות שסוף סוף אנחנו מגיעים להיגיון העמוק.
דב חנין: אני כל הזמן מחפש מה עומד מאחורי התמיכה בחוק המוזר והנורא על זה.
רונן הופמן: לפחות על זה אל תתקוף אותי.
דב חנין: התוצאה תהיה, עמיתי חברי הכנסת – וחבל שחברי כנסת מהבית היהודי לא נמצאים פה - - -
עדי קול: הם מצביעים בעד שתי מדינות איפשהו.
דב חנין: בדיוק, הם מצביעים כרגע בעד שתי מדינות.
דב חנין: הם לא יוכלו להצביע על אי-אמון, נתניהו יוכל לעשות את ההסכם, לאשר אותו, להתחיל לבצע אותו; הכנסת תרצה להביע בו אי-אמון, חבר הכנסת חמד עמאר תפנה את תשומת ליבו של מר ליברמן.
דב חנין: הוא גם אמר שהנבחרים נועדו כדי לשלוט ולהחליט, אבל גם חבר הכנסת ליברמן, לדעתי, לא מבין את הסעיף הזה עד סופו.
דב חנין: ובכל זאת, ראש הממשלה יוכל לעשות את זה, למרות שגם בכנסת יהיה רוב נגד זה.
דב חנין: אבל הרוב בכנסת לא יוכל בכלל להצביע על האי אמון.
דב חנין: עזוב כרגע כמה – 70–80–90–100 חברי כנסת לא ירצו את זה, 119 חברי כנסת לא ירצו את זה, וראש הממשלה יעביר את זה.
דב חנין: חבר הכנסת הופמן, אני רוצה שתפרש את המשפט הזה שלי באופן חברי ולא כמשהו אישי.
דב חנין: אני אומר לכם את זה בצער, כי אני חושב שזו דוגמה של איוולת קונסטיטוציונית.
דב חנין: אחת לחודש.
דב חנין: ומה אם קרה משהו בלתי דחוף?
דב חנין: אתם מתקנים את זה בחוק יסוד, אתם מונעים מהכנסת לתקן תקנון.
דב חנין: אתם קובעים פה כללים שהכנסת לא תוכל לעמוד בהם.
עדי קול: דב, נגמר הזמן ואתה עצרת מרצונך.
עדי קול: סיגל רוצה להגיד - - -
דב חנין: לא עצרתי.
דב חנין: אני רק רוצה לומר, למען הפרוטוקול - - -
מיקי רוזנטל: אני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת הופמן, משהו חברי - החוק הזה לא יעבור, אבל השם שלך ייכנס לתולדות הכנסת כמי ששיתף פעולה עם דודו רותם להעביר חוק אנטי דמוקרטי.
רונן הופמן: למה אנטי דמוקרטי?
מיקי רוזנטל: אתה רוצה את כל הדיון עוד פעם מההתחלה, להסביר לך עוד פעם?
עדי קול: מיקי, לא נתתי לך רשות דיבור.
מיקי רוזנטל: אמרת לי שכן.
עדי קול: לא נתתי לך.
עדי קול: סיגל, ואז אתן למיקי ואחר כך למרב.
מיכל רוזין: לא הגעתי לדבר על האי-אמון.
<סיגל קוגוט: הסעיף הבא זה ויתור של המציעים על הסעיף.
מיקי רוזנטל: איך אנחנו בסעיף הבא?
עדי קול: סיימנו את האי-אמון.
מרב מיכאלי: אבל לא כולנו קיבלנו רשות דיבור על האי-אמון.
עדי קול: אבל כולכם דיברתם המון.
מיקי רוזנטל: לא נכון.
מיקי רוזנטל: מיכל בכלל לא דיברה.
עדי קול: מיכל בירן לא דיברה ואתן לה.
עדי קול: אבל אחר כך אנחנו עוברים הלאה.
מיכל רוזין: אבל לא הגעתי לדבר על האי-אמון.
עדי קול: היו לך שלוש דקות.
עדי קול: מיכל, שלוש דקות.
מיכל בירן: אחד הדברים שהדהימו אותי - - -
מיכל רוזין: עוד פעם יש עתיד עושים את העבודה לישראל ביתנו.
מיכל רוזין: כשהוא ישב פה - - - חברת הכנסת קול, חבר הכנסת רותם ישב פה בשקט ונתן לכולם לדבר שעות.
מיכל רוזין: הוא שם אותך להיות הרעה.
מיכל רוזין: מה קרה?
עדי קול: אני רעה תמיד.
עדי קול: מיכל, לוקחים לך מהזמן.
מיכל רוזין: לא, אנחנו ניתן את זכות הדיבור.
מיכל רוזין: יש לה את הזמן שלה.
עדי קול: יש לה, כבר עברו 13 שניות.
מיכל רוזין: לא עברו שום 13 שניות.
מיכל רוזין: תחזירי את רותם, שהוא יהיה הרע.
מיכל בירן: האמת היא שזה קצת מקומם שחברת הקואליציה הכי אמיצה שהיתה פה בדיון, השאירו אותך לנהל את הדיון הזה.
מיכל רוזין: והיא עוד עומדת בראש הוועדה שבאה לתקן לחזק את הכנסת.
מיכל רוזין: שינוי פני הכנסת.
דב חנין: לא יהיה שינוי פני הכנסת.
דב חנין: בזה מסתיים התהליך של שינוי פני הכנסת.
מיכל רוזין: נעלמה הבשורה.
מיכל רוזין: היא הקימה ועדה עם צוות, היא בעצמה - - -
אברהם מיכאלי: היא המציאה?
אברהם מיכאלי: לא ידענו שמנהלים בשושו ועדות כאלה.
עדי קול: איבדתם לה דקה.
מיכל רוזין: רותם, בוא תחזור לנהל את הדיון.
אברהם מיכאלי: דודו רותם, לאיזה זמנים הגענו שמתגעגעים אליך.
דוד רותם: זה טוב מאוד שאתם מתגעגעים אלי.
מיכל רוזין: אני אומרת, נציע באי-אמון את רותם, הוא לא יהיה נגד הצבעת אי-אמון.
דוד רותם: אני אהיה.
מיכל בירן: כשיצא לי להיתקל בחבריי מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית מגרמניה נתקלתי בתופעה מדהימה, ששם אופוזיציה וקואליציה יש להם אמון בסיסי.
מיכל בירן: למשל, יש את המימון שנותנים לפעילות בלתי פורמלית בעקבות הלקחים שהם הפיקו אחרי מלחמת העולם השניה.
מיכל בירן: הדבר המדהים הוא שהדבר הזה לא מקוצץ כי במשך השנים יש מין כבוד בין האופוזיציה לקואליציה וכל אחד מבין שאתה על הגלגל, הגלגל מסתובב והיום אתה קואליציה ומחר אתה יכול להיות אופוזיציה, ויש דברים שחשובים לכולם.
מיכל בירן: חבל לי שהדבר הבסיסי הזה, של ההבנה שהיום אתה קואליציה מחר אתה אופוזיציה והכללים הם שיאפשרו לשמור על חופש הביטוי שלך ועל היכולת שלך להגן על הציבור שלך – אנחנו חברי כנסת, זכותנו להתבטא.
מיכל בירן: אנחנו לא מבטאים רק את מחשבותינו כפרטים, אנחנו - - -
מיכל רוזין: אנחנו מבטיחים לרותם שנשמור על זכותו לדבר במליאה כשנהיה בקואליציה.
מיכל רוזין: זה יקרה, זה יקרה בקדנציה הקרובה.
מיכל רוזין: זה יקרה, אני מבטיחה לך וחותמת לך.
מיקי רוזנטל: - - - לעזור לכם להרוס.
מיכל רוזין: אנחנו נשמור על זכותך לדבר במליאה.
מיקי רוזנטל: אני מבטיח לבוא לעזור לך להתפנות מההתנחלות.
מיקי רוזנטל: אעזור לך לארוז.
מיכל בירן: אני חושבת שחלק מהאירוניה הוא שבגלל תפיסת העולם שלנו, כשאתם תהיו באופוזיציה ואנחנו נהיה בקואליציה נשמור גם על זכויותיכם.
מיכל רוזין: יושב-ראש הוועדה פה, למה הוא לא מנהל את הישיבה?
דוד רותם: כי הוא לא רוצה.
רונן הופמן: אנחנו מבינים שתהיו בקואליציה אוטוטו.
מיכל בירן: לא הייתי עוצרת את נשימתי בעניין, אבל יהיה יום שבו נהיה האלטרנטיבה השלטונית.
מיכל בירן: אנחנו מבטיחים לשמור על זכויותיכם.
מיכל בירן: מוסד האי-אמון - - -
עדי קול: שלוש דקות נגמרו.
מיכל בירן: קטעו אותי.
עדי קול: אפילו התחלתי את השלוש דקות מאוחר.
עדי קול: מיכל, תודה רבה.
עדי קול: הבטחתי לבאסל לדבר.
מיכל רוזין: היא עדיין בזכות דיבור.
עדי קול: אתה רוצה לדבר?
עדי קול: אז בבקשה, יש לך שלוש דקות מעכשיו.
באסל גטאס: אחד הדברים המדהימים אותי, לשמות יש השפעה וכששמים כותרת שזה חוק המשילות ומתחילים לדבר על משילות כאילו שיש קשר בין ההצעות שאתם מציעים לבין המשילות, אנשים חושבים שזה באמת ככה.
באסל גטאס: בעצם אין קשר בין חיזוק המשילות לבין אף סעיף בחוק הזה, אבל במיוחד בעניין הסעיף של האי-אמון, אני רוצה שתסבירו לי איך מניעת המוסד הזה שנקרא אי-אמון ושלילת הזכות הדמוקרטית הבסיסית של מספר חברי כנסת להציע אי-אמון בממשלה, איך זה מחזק את המשילות?
באסל גטאס: מה גרם במשך – אני לא יודע כמה זמן המוסד הזה קיים, אולי מישהו יכול להגיד לי - - -
מיקי רוזנטל: 65 שנה.
באסל גטאס: איך המשילות נפגעה מעצם זה שביום שני אחר הצהרים אנשים מהאופוזיציה מעלים את הטענות שלהם ואנשים מהקואליציה אומרים מה הם חושבים ומתרחשת הצבעה, כשמובן מאליו כשהקואליציה חזקה ויציבה היא תזכה ברוב.
באסל גטאס: אבל פעם אחת יקרה שמוגש אי-אמון, ובאותו שבוע יש משבר קואליציוני, יש משהו שזעזע את הקואליציה, יתכן ויהיה רוב להצעה.
באסל גטאס: איך המשילות תתחזק?
באסל גטאס: אני פה חצי שנה, חבר הכנסת הופמן.
באסל גטאס: אני חושב שיש עודף משילות, יש התבטלות עצמית - מה שנקרא self marginalization - של הכנסת בפני הממשלה.
באסל גטאס: לצערי הרב, אני אומר את זה, ובחברות.
באסל גטאס: ליש עתיד במיוחד יש חלק גדול בהתבטלות הזאת.
מיכל רוזין: מה שנכון נכון.
באסל גטאס: אני לא ראיתי בפרלמנט אחר בעולם שמורחים אותו יום-יום, מגישים לו אינפורמציה חלקית יום-יום, מעליבים אותו יום-יום.
באסל גטאס: וזה לא רק הממשלה, זה גם פקידי הממשלה.
באסל גטאס: אז איזו משילות אתם רוצים?
באסל גטאס: אתם רוצים לדכא את הכנסת?
באסל גטאס: מישהו כמוך, חבר הכנסת הופמן, חשבתי לתומי שיבוא ויחשוב איך לחזק את הכנסת, איך להפריד רשויות באמת, איך הקואליציה לא תהיה מריונטה בידי הממשלה.
באסל גטאס: אתם, חברי הקואליציה, איך להיות עצמאיים יותר מול הממשלה.
באסל גטאס: הייתי במופע, שלדעתי ממש מתביישים בו, בוועדת הכספים ביום רביעי שעבר.
באסל גטאס: הצבענו באופן שוטף על כל הסעיפים של חוק ההסדרים, ואיך התחלפו חברי הקואליציה בתוך הוועדה – ארבעה יצא, ארבעה נכנסו, מכל הסיעות.
באסל גטאס: ופתאום אני מסתכל מסביבי: אנשים הרימו יד על סעיף שלא שמעו עליו.
באסל גטאס: מיקי, היית שם, אתה יכול להעיד.
באסל גטאס: ישבנו שעות על גבי שעות, מכירים כל פסיק, ואנשים באו והחליפו אחד את השני רק בשביל להרים יד.
דוד רותם: חבר הכנסת באסל, עבר לך הזמן.
באסל גטאס: זה מה שגורם לכנסת לאבד את המעמד שלה.
באסל גטאס: אני דיברתי 50 שניות יותר.
באסל גטאס: תודה רבה לך ולעדי על ה-50.5 שניות.
דב חנין: אדוני היושב-ראש, יש לי הסתייגות מהותית נוספת שנוגעת לפגיעה מאוד גדולה במשילות, ואני מתכוון לתיקון שאתם מכניסים ל-28(ד) לחוק.
דב חנין: על-פי המצב המשפטי הקיים היום - - -
באסל גטאס: התייעצות סיעתית?
דוד רותם: אתה לא חבר ועדה.
דוד רותם: אתה לא יכול לבקש התייעצות.
<קריאה: הוא מחליף.
דוד רותם: את מי הוא מחליף?
דב חנין: את ג'מאל זחאלקה.
דוד רותם: הוא לא יכול להחליף ג'מאל זחאלקה.
דוד רותם: הוא מרצ, ג'מאל זחאלקה עדיין לא מרצ.
דב חנין: למה אתה מעליב אותו?
מיקי רוזנטל: למה אתה מעליב אותו?
מיקי רוזנטל: מילא, את גפני אתה מערבב עם - - -?
מיקי רוזנטל: אבל הוא?
מיקי רוזנטל: מה קרה לך?
באסל גטאס: אני לא עיסאווי, אני באסל גטאס.
רוברט אילטוב: יש להם תסרוקת דומה.
דוד רותם: איזה מפלגה אתה?
באסל גטאס: בל"ד.
באסל גטאס: אני מספר 3 בבל"ד.
דוד רותם: טוב, סליחה.
דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לחזור להסתייגות לסעיף 28(ד).
דב חנין: חבר הכנסת הופמן, שלצערי נעדר כרגע, אמר שאחת המטרות של הצעת החוק היא למנוע מצב של יותר בחירות.
דב חנין: זאת אומרת, המטרה היא שלא בכל פעם יהיו בחירות ושמהערכת תוכל לייצב את עצמה, עד כמה שניתן, בלי בחירות מוקדמות.
דב חנין: זו היתה המטרה המוצהרת.
דב חנין: בתיקון שאתם מציעים לסעיף 28(ד) אתם הולכים בכיוון ההפוך.
דב חנין: זאת אומרת, כאשר הופלה הממשלה ומישהו מהאופוזיציה מקבל את האפשרות להרכיב ממשלה חדשה, הזמן שעומד לרשותו הוא 21 יום בלבד ולא 28.
דב חנין: זאת אומרת, אתם יוצרים מצב שבו היכולת של המערכת לייצב את עצמה לאחר שהאופוזיציה הצליחה להפיל את הממשלה, כמו שטענתם בהצעת החוק שזו המטרה שלכם, מצטמצמת.
דב חנין: אנחנו עומדים בפני סיכוי יותר גבוה – או לטעמכם, סיכון יותר גבוה - לבחירות מוקדמות.
דב חנין: הדבר הזה, חברת הכנסת קול, משקף בצורה מאוד מוחשית את המטרה האמיתית של החוק הזה.
דב חנין: החוק הזה לא בא לחזק יציבות, החוק הזה בא להגן על השלטון הקיים, למנוע סיטואציה שבה מישהו אחר יוכל להחליף אותו.
דב חנין: אבל ברגע שאותו כוח אופוזיציוני מחליף את השלטון הקיים או מצליח להפיל אותו באי-אמון, אז כל הדיבורים הרמים על הצורך ביציבות של המערכת, לא נלך לבחירות מוקדמות וכדומה, כל הדיבורים הרמים האלה האלה נעלמים, כי הרעיון הוא שניתן לאופוזיציה זמן קצר, לא זמן ארוך.
דב חנין: אם חברת הכנסת יחימוביץ תצליח להפיל את הממשלה, לא יהיו לה 28 יום אלא רק 21.
דב חנין: למה שלא יהיה לה, כמו שניתן עד עכשיו, 28 יום?
דב חנין: מה רע בזה?
דב חנין: מה לא יציב בזה?
דב חנין: מה פוגע במשילות בעניין הזה?
דב חנין: הסתייגות אחרת שלי, אדוני היושב-ראש, נוגעת לסעיף 28(ו) – הצעה אחת שלי, אנחנו עוד לא בשלב של הסתייגויות.
דב חנין: פה אנחנו מגיעים לעוד מצב מאוד בעייתי.
דב חנין: חבר הכנסת הופמן, אני מקווה שתשמע מחבריך, לא אחזור על הטיעון - - -
דוד רותם: לא, אין לך זמן לחזור.
דב חנין: לא, אני לא חוזר.
דב חנין: אני רק מפנה את תשומת ליבו שיקבל את העדכן.
מיכל רוזין: אם יש מי שלא חוזר על טיעונים זה דב חנין.
דב חנין: הוא ישמע בוודאי עדכון למה באחד הסעיפים של הצעת החוק שלכם, 38(ד) אתם מייצרים מצב של אי-יציבות מאוד גדול וסיכוי הרבה יותר גדול ללכת לבחירות מוקדמות, אבל לא אחזור על הטיעון שלי.
דב חנין: אני כבר נמצא בסעיף 28(ו), ובסעיף הזה, אדוני היושב-ראש, אתם מציעים מהלך קונסטיטוציוני מאוד דרמטי.
דוד רותם: אי-אמון קונסטרוקטיבי.
דוד רותם: זה מה שאנחנו מציעים.
דב חנין: לא לא לא, זה לא אי-אמון קונסטרוקטיבי כי אי-אמון קונסטרוקטיבי היה לנו עוד קודם, יש לנו גם אי-אמון קונסטרוקטיבי.
דב חנין: אבל אתם עושים מהלך שהוא שינוי קונסטיטוציוני מאוד חשוב וכדאי להתעכב עליו.