GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ענת ליברמן: עכשיו זה משהו שנוגע בכלל לחלוקת הכספים בהוצאה לפועל לסעיף 76 בלי קשר למסלול מזונות, ובכלל לעניין הזה של הקדימות שניתנת לחוב מזונות.
<ענת ליברמן: העניין הזה עוד פחות בא לידי ביטוי כשאנחנו מדברים על התיקון שלנו, כי דווקא פה מי שינקוט את ההליכים – הרי עורך-דין סיבק מלין על העובדה שנושים, שהם לא הנושים בחוב מזונות, כלומר, של זוכים אחרים, הם אלה שנוקטים בהליכים, ובסופו של דבר הכסף הולך למסלול מזונות.
<ענת ליברמן: אבל זה לא המצב במקרה - -
<דוד מדיוני: פה אנחנו אקטיביים.
<ענת ליברמן: - - שלנו, כי פה הכסף שייכנס לתיק המזונות הוא כסף בעקבות הליכים שיצרנו, כלומר הנושים - - -
<יחזקאל סיבק: אתה מדבר על ההליכים שעשיתי בתיק שלי, אבל אתם - - -
<ענת ליברמן: אבל זה לא העניין שעליו אנחנו מדברים עכשיו.
<ענת ליברמן: אנחנו מדברים על מסלול המזונות שבו הלשכה נוקטת בהליכים, ומן הסתם הכסף מגיע לתיק המזונות שבו היא פעלה.
<ענת ליברמן: לגבי העניין של יידוע הזוכה.
<ענת ליברמן: קודם כול העניין הזה, כפי שאמרה שירן ממחלקת ייעוץ וחקיקה, נמצא בהליכי חקיקה.
<ענת ליברמן: חשוב לי להבהיר שהדברים האלה לא פשוטים.
<ענת ליברמן: הרי במסגרת המסלול המקוצר, לשכת עורכי-הדין בבג"ץ שהגישה נגדנו – ונדחה לשמחתנו בשבוע שעבר – טענה שיש פגיעה בפרטיות - - -
דוד רותם: כמה כסף הם משלמים?
<ענת ליברמן: 40,000 שקלים על הוצאות.
<דוד מדיוני: 40,000.
דוד רותם: 40,000 שקלים.
דוד רותם: וכמה הם משלמים לכנסת?
<דוד מדיוני: 5,000.
דוד רותם: בושה וחרפה.
<יוסף ויצמן: תפתחו תיק הוצאה לפועל נגדם.
<ענת ליברמן: הטענה בבג"ץ הייתה שזה לא בסדר שמודיעים לזוכה שהוא לא יכול לפתוח תיק במסלול מקוצר, כי יש לזוכה מעל 100,000 שקלים – אם אתם זוכרים, החוק קובע שמעל 100,000 שקלים חובות מצטברים לחייב, התיק לא יכול להתנהל במסלול מקוצר.
<ענת ליברמן: לשכת עורכי-הדין, העותרת, טענה שיש בזה שיש בזה פגיעה בפרטיות כשאומרים לו: אתה לא יכול להגיש פה, כי אז מגלים לו בעצם שיש לחייב חובות מעל 100,000 שקלים.
<דוד מדיוני: כשרוצים זה ככה, כשרוצים זה כך.
<ענת ליברמן: זה תמוה בעיני שעכשיו בעצם לשכת עורכי-הדין מבקשת לקבל מידע - - -
<יחזקאל סיבק: ענת, אני לשכת עורכי-הדין פה?
<ענת ליברמן: רק דקה, עורך-סיבק, דיברת ולא הפרעתי לך.
<יחזקאל סיבק: אני לשכת עורכי-הדין?
<יחזקאל סיבק: אל תגידי "לשכת עורכי-הדין".
<ענת ליברמן: בסדר, אוקיי.
<יחזקאל סיבק: בג"ץ שהוגש מטעם הלשכה.
<ענת ליברמן: אז אני רוצה רק להבהיר את העניין, שכמו שנטען שיש פגיעה בפרטיות, להגיד שיש לחייב תיקים מעל 100,000 שקלים, יש גם היבט של פגיעה בפרטיות להגיד שיש לו חובות מזונות, ושהוא - - -
<גלי עציון: את עושה את אותו דבר, טענתם שם הפוך, ופה את טוענת שוב הפוך, אז כולם משחקים את המשחק - - -
<ענת ליברמן: אבל אנחנו מסכימים, אנחנו פשוט פועלים בהליך חקיקה.
<גלי עציון: אז אי-אפשר לטעון את זה כשאתה משתמש באותו טיעון, זה פשוט לא מתאים.
<ענת ליברמן: שם החוק קבע שאנחנו צריכים - - -
<יחזקאל סיבק: ענת, מה, סליחה, שנה וחצי להודיע שיש תיק מזונות?
<ענת ליברמן: לא, זה שנה.
<ענת ליברמן: הבג"ץ היה לפני שנה.
<ענת ליברמן: וכן, מה אפשר לעשות?
<ענת ליברמן: הליכי חקיקה זה דבר מורכב.
<יחזקאל סיבק: אדוני, אז יידעו, לא יידעו?
<יחזקאל סיבק: או שהמדינה תמשיך לקחת את הכסף?
<יחזקאל סיבק: כי זה נוח.
דוד רותם: המדינה תמשיך לקחת את הכסף.
<תמי סלע: יידעו, אבל הם עובדים על ההצעה, ואנחנו לא נכניס את זה כאן, כי זה לא מגובש בשלב הזה.
<יוסף ויצמן: הרמתם להנחתה.
<חנה קומט: נראה לי שעוד כמה דברים לא מגובשים.
דוד רותם: אתם ממילא תגישו עוד בג"ץ, אז מה?
מרב מיכאלי: אפשר לעבור נושא?
מרב מיכאלי: אפשר להתקדם?
שולי מועלם-רפאלי: אפשר להתכנס?
שולי מועלם-רפאלי: מצביעים?
דוד רותם: כן, בוודאי, אנחנו ממשיכים.
מרב מיכאלי: לא, ברשותך, אני מתנצלת, אבל למרות דאגתו של היושב-ראש, שהיא נוגעת ללבי, לאיתנותו של הביטוח לאומי – הכלכלית והפיננסית, אני בכל זאת יותר דואגת לזוכות הפרטיות.
מרב מיכאלי: הבנתי שהכללים אמורים להסדיר את הקדימות שלהן, ואמרת משהו גם על המערכת הממוחשבת?
מרב מיכאלי: אם תהיו מוכנים לפרט לגבי זה, זה מאוד ישמח, כי לא נחה דעתי.
<דוד מדיוני: אז כמו שאמרה היועצת המשפטית, לשכות - - -
דוד רותם: אפשר לרשום הסתייגות.
מרב מיכאלי: אבל אולי לא צריך, בוא נברר.
<דוד מדיוני: הלשכות שבהן יהיה את מסלול המזונות האקטיבי על-פי הפריסה שהוגדרה בחוק, בעצם יושבים שם פקידים, והפקידים, למעשה יש להם workflow ממוחשב, שכל יום יש להם את רשימת המשימות שהם מקבלים.
<דוד מדיוני: אנשי המחשוב שלנו תכנתו אותם כך שכל תיקי הזוכות הפרטיות הם הראשונים, ורק אחר כך מופיעים – אחרי שהם סיימו את הפעולה שלהם – תיקי המוסד לביטוח לאומי.
<ענת ליברמן: כלומר, תינתן להם עדיפות.
<דוד מדיוני: מעבר לכללים שיפורסמו.
<עדי בלוטנר: כלומר, ביומיום – לא הצלחתי להבין איך זה עובד – כשהפקיד צריך להחליט איזה פעולה לבצע - --
<ענת ליברמן: לא צריך להחליט.
<דוד מדיוני: הוא לא צריך להחליט, המערכת קובעת לו.
<יוסף ויצמן: למה זה לא מופיע בחוק?
<עדי בלוטנר: וזה אוטומטית?
<ענת ליברמן: כתוב.
<דוד מדיוני: בכללים זה רשום.
<יוסף ויצמן: באיזה סעיף זה?
<יוסף ויצמן: למה לא כתוב בחוק.
<עדי בלוטנר: נניח שהגשתי את הבקשה שלי לביצוע חצי שנה אחרי כניסת החוק לתוקף, אבל 30,000 תיקי הביטוח לאומי נכנסו ביום כניסת החוק, אז מה קורה מבחינת הזמנים?
<ענת ליברמן: בכל מקרה בסל המשימות שלו, כשהוא מגיע בבוקר, קודם כול יהיו התיקים של הזוכות הפרטיות.
<עדי בלוטנר: כולם, לא משנה מתי הם הוגשו.
<דוד מדיוני: לא משנה.
<ענת ליברמן: לא משנה.
<ענת ליברמן: בסל משימות שלו הזוכה הפרטי תמיד יופיע בסל המשימות ראשון, והוא יצטרך לסיים את המשימות האלה לפני שהוא מגיע למשימות של - - -
<דוד מדיוני: המחשב לא מופיע בסעיף.
<דוד מדיוני: הקדימות מופיעה.
<ענת ליברמן: הקדימות מופיעה בכללים.
<יוסף ויצמן: באיזה סעיף?
<ענת ליברמן: כתוב בסעיף של הכללים.
<ענת ליברמן: רגע, אומר לך.
<דוד מדיוני: כבר, "פסנסיה".
<ענת ליברמן: סעיף 20טו(ה): "הכללים ייקבעו כך שתינתן עדיפות לטיפול בבקשות לביצוע במסלול מזונות.
<ענת ליברמן: .." – מעבר לזה שאנחנו כותבים את זה בכללים, זה גם יוטמע במערכת המחשוב, כך שלא הפקיד יצטרך לעשות את שיקול הדעת בהתאם לכללים אלא זה יופיע לו בצורה אוטומטית.
אורית סטרוק: אין לו שיקול דעת.
<ענת ליברמן: אין לו שיקול דעת.
<דוד מדיוני: אין לו.
<ענת ליברמן: זה יופיע לו במערכת המחשוב.
<ענת ליברמן: זה כדי שאנחנו נקל על הפקידים שלנו, שהם לא יצטרכו למיין את המשימות שלהם ולתת את העדיפות.
מרב מיכאלי: סתם מתוך סקרנות, משום שאמרתם שכבר ניסחתם את הכללים, אז אם אתם תסכימו לספר איך מנוסח הסעיף שאומר - - -
<דוד מדיוני: יש לך כאן את הסט?
<ענת ליברמן: אין לי כאן את הסט.
מרב מיכאלי: אבל באופן כללי.
<דוד מדיוני: בכללי, כן.
<ענת ליברמן: באופן כללי אני יכולה להגיד שקודם כול יש את ההוראות הכלליות – מה צריך לעשות כשזוכה מגיעה להגיש בקשה לביצוע במזונות; מה הפקיד צריך לעשות; איך הוא צריך להציג לה; מה הוא צריך לתת לה וכו'.
<ענת ליברמן: בשלב השני – אני אומרת את זה ממש בכלליות, זה יותר מפורט בכללים – עניין האזהרה, המשלוח של האזהרה; מה עושים אם לא התקבלה האזהרה; איך מופיע לפקיד המעקב הזה שאם לא הומצאה האזהרה, הוא צריך לשלוח עוד הפעם ובאיזה דרך, כדי לוודא שהתקבלה ההמצאה, ואפשר יהיה להתחיל הליכים.
<ענת ליברמן: יש את ההערה שאם הזוכה מודיעה על זה שיש חשש שהוא יברח מהארץ או אם יש חשש שהוא יבריח נכסים, היא צריכה לחתום על איזשהו תצהיר, שמאפשר לפקיד להגיש בעצם לרשם בקשה לנקיטת הליכים, לעיכוב יציאה מהארץ או לעיקולים לפני מתן אזהרה.
<ענת ליברמן: כלומר, לעכב את היציאה שלו, או לעקל את הנכסים שלו, שהוא לא יוכל להבריח אותם.
<ענת ליברמן: לאחר המצאת האזהרה בעצם יש מערך של כללים שהוא לפי שלבים.
<ענת ליברמן: דבר ראשון, הדברים הפשוטים – אם יש לך מידע שהתקבל כתוצאה מהשאלון שהיא מילאה בפתיחת התיק או שהביטוח לאומי מילא בפתיחת התיק, עיקולים בהתאם לשאלון.
<ענת ליברמן: בשלב היותר מאוחר – כשיש כבר אפשרות לקבלת מידע לפי החוק, לפי סעיף 7ב לחוק – פנייה לקבלת מידע נוסף, מעבר לזה שמסר הזוכה, ואז עיקולים בהסתמך על אותו מידע.
<ענת ליברמן: בשלב הבא, בגובה חובות מסוים, אז גם עיקול רכבים, עיקול מקרקעין רק ברישום, אם החובות הן בגובה מסוים.
<ענת ליברמן: בשלב הבא הגבלות.
<ענת ליברמן: ואם אינני טועה - - -
<תמי סלע: הגבלות – הכוונה הגבלה על רישיון נהיגה.
<ענת ליברמן: הטלת הגבלות, עיכוב רישיון, עיכוב יציאה מהארץ.
שולי מועלם-רפאלי: יציאה מהארץ.
<ענת ליברמן: ובשלב האחרון – אם הזוכה אפשרה את זה בפתיחות התיק, ואם לא, אז בהסתמך על שיחה אתה ושאלה נוספת – האם היא מסכימה שיינקטו נגדו הליכי מאסר.
<ענת ליברמן: שוב, הכול בהסתמך על מה שכתוב בחוק, תוך חובת יידוע, מה שהתחייבנו לעשות בכללים.
<דוד מדיוני: שלבים.
<ענת ליברמן: מיידעים אותה ופועלים בהליכי מאסר.
<ענת ליברמן: כל הזמן יש גם מעקב שאמור גם להיתמך בתוכנת המחשוב שלנו, האם הוא שילם, האם הוא לא שילם.
<ענת ליברמן: כלומר, אי-אפשר לעבור לשלב הבא אם החוב מתאפס או אם הוא מגיע לסכום חוב מאוד קטן.
<ענת ליברמן: כל הזמן יש איזשהו מעקב אחרי התיק, מעקב מחשובי שאפשר להמשיך לפעול בהליכים יותר אגרסיביים, רק אם נשאר גובה חוב מסוים, תוך כדי חובת היידוע כל שנה.
מרב מיכאלי: מצוין, זה מתאר את הליך הגבייה, אבל זה לא מתאר את הליך הקדימות של – לא אמרת מילה עכשיו על קדימות של זוכות, תיארת את תהליך הגבייה.
<ענת ליברמן: זה תהליך הגבייה.
<ענת ליברמן: יש גם סעיף שמדבר על הקדימות של הזוכות הפרטיות.
מרב מיכאלי: זה מה ששאלתי, אם את זוכרת איך פחות או יותר – מה אומר הסעיף על קדימות - - -
<ענת ליברמן: הסעיף אומר שבכל שלב על הפקיד לתת עדיפות לתיקים של זוכים פרטיים.
<דוד מדיוני: אבל זה מתוכנת לו.
<ענת ליברמן: שוב, הוא בעצמו לא צריך לתת לזה תשומת לב.
מרב מיכאלי: את שלב התכנות הבנתי.
מרב מיכאלי: אני שואלת, עד כמה אתם חשות וחשים שזה מספק ושזה אכן מבטיח שזה מה שיקרה.
<ענת ליברמן: אני חושבת שזה מבטיח את מה שיקרה, משום שהוא לא יוכל לעבור הלאה בסדר-היום שלו לפני שהוא פתר את התיקים.
מרב מיכאלי: הוא לא יכול לרדת למטה - - -
<דוד מדיוני: הוא לא יכול.
<ענת ליברמן: לא, הוא צריך לפתוח משימות ולסגור אותן.
<דוד מדיוני: בשבועות הקרובים אנחנו גם מסיימים תהליך של בחירת מנהלת אגף מזונות ארצית שאמורה להיבחר, ובעצם אמורה להנחות את כל העבודה של הלשכות האלה של המזונות.
<דוד מדיוני: היא בעצם אמורה להיות הגורם המקצועי שאמור להנחות אותם.
דוד רותם: אתם כבר בחרתם?
דוד רותם: כי אתה מדבר – "אנחנו עומדים לבחור מנהלת".
<דוד מדיוני: אני פשוט ראיתי את הרשימה של המועמדים הסופיים, המועמדות הסופיות.
<ענת ליברמן: כרגע יש תשע מועמדות בשלב הזה, התחיל הליך הסינון.
<דוד מדיוני: כן, רובן אצלנו נשים.
דוד רותם: כן, יש לכם בעיה, אני יודע.
<דוד מדיוני: למה בעיה?
<דוד מדיוני: מעולה.
מרב מיכאלי: זאת אומרת, לא נראה לכם נדרש, נניח, לקחת שלוש מתוך הלשכות החדשות המיועדות, ושהן תהיינה נגיד באופן בלעדי לטיפול - - -
<ענת ליברמן: אבל אז זה יקשה, גברתי, כי בהנחה שצריך להזמין את החייב, אז אם היא פתחה את זה במקום ששניהם מתגוררים, נניח, אז לא אקח אותו ללשכה בחיפה, כשהם מתגוררים ליד באר-שבע.
<ענת ליברמן: כלומר, לייחד לשכות לטיפול במל"ל ולשכות – קודם כול זה יפגע לנו בעניין הזה שביקשנו שתיק נגד חייב בגין אותו פסק-דין יתנהל במקום אחד גם של המל"ל וגם של הזוכה הפרטי.
<ענת ליברמן: זה גם עלול לפגוע בחייב מבחינה גיאוגרפית.
מרב מיכאלי: למרות שהחוק מאפשר לבצע הליכים בלשכות אחרות.
<תמי סלע: לזוכה.
<שירן ברזילי גלוטר: לקבל אינפורמציה ולהגיש בקשות.
<ענת ליברמן: אבל אם יש דיון, אז זה יתחיל להיות בעייתי.
מרב מיכאלי: אוקיי, אז נקווה שזה יעבוד.
אברהם מיכאלי: כל זה אמור לבוא בתקנות אלינו לאישור?
<דוד מדיוני: תנוח דעתכם, אנחנו נדאג לזה.
<תמי סלע: כללים, כן.
<תמי סלע: לא לאישור.
<תמי סלע: הכללים לא באים לאישור.
<ענת ליברמן: זה יהיה בכללים.
מרב מיכאלי: זה לא אמור לבוא אלינו.
מרב מיכאלי: כי היושב-ראש סומך על הרשות.
<יוסף ויצמן: מנהל ההוצאה לפועל לא שלם עם זה.
אברהם מיכאלי: היושב-ראש, אנחנו לא מסכימים אתו בזה.
דוד רותם: לא הבנתי, מה?
אברהם מיכאלי: אתה רוצה שכל הפירוט הזה - - -
דוד רותם: לא הבנתי, עם מה אתה לא מסכים?
אברהם מיכאלי: לא סומכים עליך.
<ענת ליברמן: הכללים מפורסמים ברשומות.
דוד רותם: אתה רוצה שאצביע עכשיו?
אברהם מיכאלי: תצביע.
מרב מיכאלי: אני רק רוצה לבקש שהכללים יפורסמו ברשומות, לפחות חודש לפני - - -
<ענת ליברמן: הם מפורסמים.
<גלי עציון: שיבואו לפה לאישור.
<ענת ליברמן: לא, אני לא חושבת שהם יבואו לאישור, כי אחרת אנחנו נצטרך לעמוד אצל ועדת החוקה, אנחנו דנו בזה גם בפעם הקודמת.
דוד רותם: אני לא רוצה שהם יביאו את זה לאישור שלי.
דוד רותם: מה, אני לוקח אחריות על דברים שאני לא חייב?
<ענת ליברמן: אני רוצה להגיד משהו בעניין הזה.
<דוד מדיוני: הוא אומר להם "לא".
<מאירה בסוק: למה שהכללים לא יבואו לוועדה?
<דוד מדיוני: למה צריך כל דבר לוועדה?
<ענת ליברמן: למה?
<ענת ליברמן: כי אז כל פעם שנעשה שינוי, נבוא לאשר את הכללים בוועדה.
דוד רותם: מי שאל למה שהכללים לא יבואו לוועדה?
דוד רותם: כי אני לא מעוניין שהכללים יבואו לוועדה.
<מאירה בסוק: אבל אנחנו רוצים.
דוד רותם: אנחנו רוצים?
דוד רותם: אז תרצו.
דוד רותם: אז רציתם.
דוד רותם: כן, עוד הערות, רבותי.
<חנה קומט: האם אותם פקידים – שעל-פי הכללים יטפלו קודם כול בתיקי הזוכות במסלול המיוחד הזה, ואחר כך בתיקי המל"ל – הם אותם פקידים שיטפלו גם בשאר הפניות בתיקי מזונות?
<חנה קומט: יש אוכלוסייה שלמה של אנשים שפונים שעדיין יישארו במסלול הרגיל, לאיזה תור הם יכנסו?
<דוד מדיוני: האמת שאני לא זוכר.
<דוד מדיוני: למה זה חשוב?
<חנה קומט: אם יהיה תור מיוחד לזוכות במסלול המיוחד, המהיר, ואחר כך יבואו בתור תיקי המל"ל, איפה יהיו התיקים הרגילים?
<דוד מדיוני: אני רוצה להגיד לך שכל החלק המינהלי גם היום, עוד לפני מסלול המזונות, הוא כזה – וויצמן שלח הרבה מכתבי הערכה ותודה, כדוגמה – רץ מהר מאוד גם היום, בלי קשר למסלול המזונות.
<יוסף ויצמן: המערכת עובדת טוב, אני אומר, אין ספק.
אורית סטרוק: לא, אז בשביל מה הקמתם אותו?
אורית סטרוק: אם יש כאלה שלא נכנסים - - -
<יוסף ויצמן: המערכת עובדת טוב, השאלה מה יקרה אחרי המסלול.
<יוסף ויצמן: נכון להיום אתם עושים עבודה טובה, זה נכון.
<יוסף ויצמן: השאלה אם זה לא יפגע.
<דוד מדיוני: לא יקרה כלום, כי משרד האוצר דאג לתגבר את המערכת, כדי שזה יעמוד בזה, כי ראו בזה את החשיבות.
<דוד מדיוני: ועדת החוקה מצאה לנכון - - -
<יוסף ויצמן: לא תהיה העדפה לזוכות במסלול ייעודי?
<דוד מדיוני: ממש לא, ממש לא.
<חנה קומט: לפני רגע שמענו שכן.
<חנה קומט: מה יעשו הזוכות - - -
<דוד מדיוני: אנחנו עוקבים, דרך אגב, ברמה שבועית וחודשית, גם היום בתיקים רגילים, על הביצועים – מתי מישהו מבקש פרעתי, תוך כמה זמן יש לו, תוך כמה זמן מוקלדים הטפסים, וכן הלאה, הכול מפוקח היום.
<יוסף ויצמן: אבל זאת לא הייתה השאלה.
<יוסף ויצמן: השאלה אם יהיה מסלול מיוחד.
<דוד מדיוני: זו השאלה, כי השאלה היא אם זה יבוא על חשבון.
<חנה קומט: אם תהיה - - - על חשבון.
<דוד מדיוני: גם בתיקון 29, לדוגמה, שהוא תיקון הרבה יותר רחב, והוא העמיס עלינו הרבה מאוד עבודה, אף אחד כאן לא בא ושאל: מה יהיה, איזה משאבים נקבל.
<דוד מדיוני: ולקחנו באמת תיקון רחב יריעה, והוא עובד יפה מאוד, ודאגנו שהמשאבים הנדרשים יהיו בתוכו, כך יהיה גם כאן.
<דוד מדיוני: וחזקה עלי שאני אדאג לזה.
דוד רותם: כן, עורך-דין סיבק.
<יחזקאל סיבק: כמה הערות לטקסט עצמו.
<יחזקאל סיבק: ישנו סעיף 20יב(ט), ישנו שם עניין היידוע לגבי מסלול המזונות, ויש שם הודעה לזוכה ולבא כוחה.
<יחזקאל סיבק: כלומר, השאלה אם המתכונת הזאת מקובלת, שזה גם - - -
<יוסף ויצמן: ברור שזה לא מקובל.
<ענת ליברמן: זה הוספנו בעקבות הוועדה.
<תמי סלע: היה על זה דיון שלם בכנסת הקודמת, וזה על-פי המתכונת - - -
<יוסף ויצמן: זה עלה והבענו על זה מחאה.
<ענת ליברמן: אתה ביקשת את זה, אדוני.
<יוסף ויצמן: לא, לא, לא.
<ענת ליברמן: אתה אמרת, שלכל הפחות תיידעו אותה – תיידעו אותי.
דוד רותם: זה נידון והוחלט.
<יחזקאל סיבק: הערה שנייה, בסעיף 20יד(ב), זה מתחבר גם ל-(ד), ישנה שם אפשרות – שהיא אפשרות באמת טובה מאוד שמבחינה טכנית – אפשר להגיש בקשות - -
<יחזקאל סיבק: - - ולקבל מידע בכל לשכה.
<יחזקאל סיבק: אני רק חוזר על הערה שהערתי בדיון הקודם, המטרה באמת לסייע לזוכות המזונות, אבל המסלול לא יכול להיות אסימטרי לחלוטין.
<יחזקאל סיבק: בכל תיק יש זוכה או זוכה ויש חייב או חייבת, אין סיבה שזוכת המזונות או זוכה המזונות יוכלו לקבל איזשהו מסלול מינהלי נוח מבחינת הבקשות וההחלטות, ואותו חייב מזונות או חייבת מזונות לא יהיו זכאים לזה.
<יחזקאל סיבק: הערה שלישית, אדוני - - -
דוד רותם: הערת את זה בפעם הקודמת.
דוד רותם: והחלטנו מה שהחלטנו.
<יחזקאל סיבק: אז אני חוזר על ההערה הזאת, כי אני חושב, אדוני, שהאסימטריה הזאת היא אסימטריה שלא תורמת לקדם את הנושא, כי כשרוצים לקדם נושא טוב, לא צריך לקפח את הצד השני.
<יחזקאל סיבק: ואין פה אף ארגון שמדבר בשם החייבים בתיקים האלה, אז אני מוצא לנכון לחזור על ההערה הזאת, כי משום מה, הקול של החייבים לא נשמע כאן.
<יחזקאל סיבק: אין פה שום קול לחייבים.
<יחזקאל סיבק: כלום, כלום.
<יוסף ויצמן: אין ארגונים של חייבים.
<חוה תמר הר-פז: יש ארגונים.
<חוה תמר הר-פז: לא באו לכאן היום.
<גלי עציון: גם בתור מי שמייצגות זוכות, אין לנו התנגדות.
<יחזקאל סיבק: אין פה כאילו אף ארגון שמדבר, אומר, מה מצבי, כי לא כל חייב מזונות הוא גם פושע בהכרח.
<דורית ואג: באמת רן מלמד לא הגיע.
<עדי בלוטנר: והוא גם האבא של הילדים שזוכים.
מרב מיכאלי: למה החלטנו כנגד זה?
מרב מיכאלי: לא היינו בדיונים.
דוד רותם: אפשר להגיש את הבקשה של החייב בכל תיק שבו מתנהל התיק של הזוכה?
<ענת ליברמן: מה, אתה רוצה לעשות תמונת ראי?
<תמי סלע: היום המצב הוא, שהחייב לא יכול להגיש בכל לשכת הוצאה לפועל.
<ענת ליברמן: גם היום בתיק רגיל הזוכה יכול לבחור איפה הוא הולך – בתיקים רגילים - -
דוד רותם: הזוכה יכול לבחור.
<ענת ליברמן: - - הזוכה יכול לבחור, אין סמכות מקומית.
<ענת ליברמן: הוא יכול לבחור איזו לשכה שהוא רוצה והחייב - -
<יוסף ויצמן: אבל אנחנו הולכים להגיש על זה הצעה בקרוב.
דוד רותם: אל תגישו.
<ענת ליברמן: - - נגרר, הוא נאלץ להגיע – אם היא בחרה לפתוח בחיפה והוא גר באילת, הוא יצטרך להיגרר.
<תמי סלע: בכל תיק רגיל.
<ענת ליברמן: אין מה לעשות, זו התפיסה היום של חוסר סמכות מקומית.
<ענת ליברמן: בגלל שמסלול מזונות - -
<יוסף ויצמן: צריכים לשנות אותו.
<ענת ליברמן: - - אין בכל לשכה, אבל רצינו לאפשר את הנגישות למסלול מזונות גם לזוכה שלא גרה קרוב ללשכת המחוז שבה יש מסלול מזונות, אפשרנו לה לפתוח ולקבל את המידע בלשכת הוצאה לפועל.
<ענת ליברמן: כלומר, הזכויות שנשארו לזוכה הן אותן זכויות שקיימות לה גם היום, היא יכולה לגשת לכל לשכה שהיא רוצה.
<תמי סלע: למעשה, זאת הערה שהיא כללית לגבי הנגישות של חייבים בהוצאה לפועל, שיכול להיות שהיה נכון לאפשר להם להגיש בקשות ולהעביר אותם, להקל עליהם קצת בעניין.
דוד רותם: זה עניין של סמכות מקומית, זה אנחנו אמרנו.
<ענת ליברמן: אולי - - - סמכות מקומית, כמו בבתי-המשפט.
<דוד מדיוני: כבודו, אנחנו בעניין הזה עוד נחזור אליכם בנוגע לסמכות המקומית.
<יוסף ויצמן: זה ניצול לרעה לפעמים.
<ענת ליברמן: כן, אולי צריך סמכות מקומית, כמו בבתי-המשפט - - - החייב.
<יחזקאל סיבק: אחד, דוד, אין צורך לנפנף בשאלת הסמכות המקומית - -
<יחזקאל סיבק: - - כאילו זה נורא מעצבן את עורכי-הדין, ומחייבים את הסמכות המקומית בהתאם לחייב.
<דוד מדיוני: לא, להפך.
<דוד מדיוני: אני מתחבר לדאגה שלך לחייבים סוף סוף.
<יחזקאל סיבק: זה בסדר.
<דוד מדיוני: הגיע הזמן באמת לדאוג להם גם בעניין הזה.
<תמי סלע: הבעיה כללית, לא ייחודית למזונות.
<יחזקאל סיבק: אמרתי פעם, זה לא אישי, ההערה נכונה על אחת כמה וכמה בתיק מזונות ואסביר למה.
<יחזקאל סיבק: תיק מזונות – הרי כל הזמן מדברים על נקודת החיכוך בין הצדדים בתיק מזונות, שהיא נקודת חיכוך הרבה יותר קיצונית מתיק רגיל.
<דוד מדיוני: זה נכון.
<יחזקאל סיבק: לא שבתיקים רגילים אין לנו את זה לפעמים, אבל פה זה קיצוני יותר.
<יחזקאל סיבק: ככל שהתחושה של חייב המזונות או חייבת המזונות תהיה שהוא מקופח יחסית לזוכה או זוכת המזונות, מרכיב החיכוך ביחסים בין הצדדים יהפוך לקריטי.
<יחזקאל סיבק: ומה שהחייב מזונות ירגיש פה, זה שהמערכת – הוא לא מסתכל על זה שגובים את חוב המזונות, הוא יש לו רציונליזציה בראש למה הוא לא משלם.
<יחזקאל סיבק: מה שהוא רואה פה, זה שהמערכת – יש דבר כזה שנקרא "מערכת" – מעדיפה את הצד השני.
<יחזקאל סיבק: זה יביא אנשים למצבים קיצוניים, גם ככה אנשים נמצאים על גבול מאוד דק בתיקים האלה.
<יחזקאל סיבק: זה לא נכון.
<תמי סלע: אבל בעניין הזה באמת צריך לדייק שההוראה הזו משאירה את המצב הקיים.
<תמי סלע: הרי היום היא יכולה להגיש תיק מזונות בכל לשכה והוא נגרר אחריה.
<תמי סלע: היה חשש שהתיקון ירע את מצבה, כי היא תצטרך ללכת רק ללשכה מחוזית, אז אמרו: לא נשנה את המצב, היא יכולה לפתוח בכל לשכה.
<יחזקאל סיבק: אני אומר דבר אחר, אבל - - - בכל לשכה - - -
דוד רותם: אמרת את מה שרצית להגיד, הבנו אותו.
<תמי סלע: השאלה האם אפשר לאפשר לחייבים, להקל עליהם, כי זו שאלה טובה לכל תיקי ההוצאה לפועל.
<יחזקאל סיבק: סימטרי – אני אומר, דבר ראשון, שתהיה סימטריה.
<תמי סלע: אבל אין סימטריה בהוצאה לפועל בין הזוכה לחייב.
<תמי סלע: גם צריך לזכור שהחייב הוא זה שיש פסק-דין נגדו והוא לא משלם, הוא היה יכול לשלם ולא להגיע להוצאה לפועל.
<חוה תמר הר-פז: אבל אין סימטריה במזונות.
<יחזקאל סיבק: בדברים מסוימים – פה עוצרים את הסימטריה.
<יחזקאל סיבק: פה הסימטריה לא מפריעה לה.
מרב מיכאלי: קודם כול, אפשר לפתוח תיק בהוצאה לפועל נגד כמעט כל אחד שלא משלם, זאת אומרת, זה לא ספציפי רק לחייבים למזונות.
<יוסף ויצמן: נכון, בדיוק, בכל תיק.
שולי מועלם-רפאלי: זה לא רק מזונות.
<יוסף ויצמן: וזה נעשה לפעמים.
מרב מיכאלי: זה לפעמים נעשה על-ידי נשים ונושות מכל מיני סוגים, לא בהכרח במזונות.
<יוסף ויצמן: נכון, שהמטרה שלהם הן מטרות שונות.
מרב מיכאלי: עורך-דין סיבק, השאלה אם יש לך הצעה קונקרטית איך – משום שאני מבינה שהחוק כרגע לא מאפשר שינוי המצב לגבי החייבים, ובעצם החוק הזה גם לא משנה את המצב לגבי הזוכות והזוכים.
מרב מיכאלי: בעצם החוק, מה שהוא עושה, הוא מדגיש שהוא לא עושה שינוי במצב, אז השאלה אם בתוך מה שעומד בפנינו כאן יש לך הצעה קונקרטית.
<יחזקאל סיבק: לימדו אותי שהמחוקק לא משחית מילותיו לשווא.
<יחזקאל סיבק: היה כזה משפט שפעם לימדו אותנו בפקולטה, כי נורא התייחסנו בכבוד לזה.
מרב מיכאלי: באיזו פקולטה למדת?
<יחזקאל סיבק: מה זה משנה, בישראל באזור המרכז, בעיר שקוראים לה "תל-אביב".
<תמי סלע: במתקן סודי.
מרב מיכאלי: ארשום לפני, זה טוב.
<יחזקאל סיבק: וכך לימדו אותנו, ואני אומר, אם אתה לא צריך להגיד משהו – והרבה מהתיקונים שנעשים בחקיקה הנוכחית לוקים בזה – אל תגיד את זה, אבל אם אמרת משהו, יש לזה משמעות.
<יחזקאל סיבק: ואם אמרת כדי להדגיש, כותבים הערה.
<תמי סלע: לא, זה לא נאמר כדי להדגיש.
<תמי סלע: אם זה לא היה נאמר, אז הן היו צריכות להגיש את זה ללשכה המחוזית, הן לא היו יכולות בכל לשכה.
<יחזקאל סיבק: אז אחת משתיים, או שיש להוראה הזאת משמעות – אני חוזר ואומר לכם, בשביל מי שהחושב על זוכת המזונות, תיצרו סימטריה.
<יחזקאל סיבק: הסימטריה הזאת נכונה לתיקים האלה.
<יוסף ויצמן: לטובת כל הצדדים.
<ענת ליברמן: אפשר אולי טיפה להגיע לכיוון הזה עם העניין של הניסוח.
<ענת ליברמן: אפשר אולי להציע ניסוח אחר שיתקרב, אולי יסייע קצת לעורך-דין סיבק.
<ענת ליברמן: נכון להיום הסעיף מנוסח כך שהיא יכולה לפתוח בכל לשכה, שאת זה השארנו לה באמת, את הזכות הקיימת לה כבר היום, והיא תיבחר את לשכת המזונות.
<ענת ליברמן: ואז, לצורך העניין, אם יש זוכה שהיא לא הגונה, אז אם שניהם מתגוררים, נניח באזור הדרום, להגיע ללשכת אשקלון, אבל לבקש לפתוח בלשכת המזונות – כך מנוסח הסעיף היום – נניח בחיפה, כי לה יש את האפשרות להמשיך וללכת להגיש את הדברים שלה בלשכת אשקלון.
<ענת ליברמן: אז לא כל כך אכפת לה, היא אדישה לעניין באיזה לשכת מזונות זה יתנהל.
<ענת ליברמן: אולי ננסח "לא לפי בחירת הזוכה, זה יועבר ללשכת מזונות באותו מחוז שבו היא פתחה".
<ענת ליברמן: כלומר, אם היא פתחה באשקלון, אז לשכת המזונות תהיה באותו מחוז, כלומר בבאר-שבע.
<תמי סלע: אם היא רוצה להקשות עליו, אז היא תלך לפתוח בקריית-שמונה.
<חנה קומט: ומה אם היא אישה מוכה, והיא במקלט?
<ענת ליברמן: אבל אז כל פעם שהיא תצטרך, היא מקשה על עצמה.
<ענת ליברמן: אז אם היא כל כך רעה, אז כל פעם שהיא תרצה להגיש מסמכים והכל, היא תצטרך להתחיל לנסוע לשם.
<תמי סלע: לא נכון, כי היא יכולה בכל לשכה להגיש, היא לא מוגבלת לזאת שהיא פתחה בה.
שולי מועלם-רפאלי: אבל אם יהיה דיון, היא תצטרך גם לנסוע לקריית-שמונה.
<ענת ליברמן: כן, ואז היא בעצם מנטרלת את עצמה למחוז שבו היא פתחה, אז ככה אולי היא תהיה יותר הגונה, שזה יהיה באותו מחוז.
שולי מועלם-רפאלי: אני לא חושבת שהנשים רעות.
דוד רותם: מה את לא חושבת?
שולי מועלם-רפאלי: אני לא חושבת שנשים רעות.
דוד רותם: זה ככה.
מרב מיכאלי: זה שאתה פגשת דווקא את המעטות האלה, אדוני היושב-ראש - - -
<חנה קומט: סליחה, יכול להיות שמדובר באישה שנמצאת במקלט לנשים מוכות, ולכן היא לא באזור מגוריה, אז למה - - -
<תמי סלע: לא, לא להגיד "אזור מגוריה", "במקום שבו היא פתחה".
<חנה קומט: אז אולי היא פתחה שם, והיא בעצם גרה בכלל במקום אחר.
<חנה קומט: אני לא חושבת שזה נכון לעשות כך.
<שירן ברזילי גלוטר: תמי, יש את סעיף 11, שמדבר על סמכות הרשם: "להעביר את ביצועו של פסק-הדין או הליך פלוני אל לשכת הוצאה לפועל אחרת, אם ראה שהדבר מוצדק בנסיבות העניין".
<תמי סלע: כן, אם הוא רואה שיש בעיות.
שולי מועלם-רפאלי: אם הוא רואה שיש בעיות.
<תמי סלע: הייתי משאירה את זה לפי בחירת הזוכה, כי אנחנו לא מנסחים סעיפים מתוך נקודת מוצא שאנשים רוצים לרמות ולהקשות.
<דוד מדיוני: כן, אי-אפשר, לא נצא מזה.
<תמי סלע: אנחנו מנסחים לפי העיקרון הכללי, ובעיקרון הכללי בהוצאה לפועל הוא שהזוכה בוחר את הלשכה.
<תמי סלע: מקרה שהתברר שיש ניסיונות להקשות ולנצל לרעה, באמת אפשר לפנות לרשם והוא יכול - - -
מרב מיכאלי: זה מופיע בחוק.
<שירן ברזילי גלוטר: כן, זה מופיע בחוק, וגם יש הבהרה.
שולי מועלם-רפאלי: זה מה שהיא אמרה, להשאיר את סעיף 11.
<תמי סלע: אבל זה מיועד למקרים באמת חריגים, זה לא כשיטה – בעיה של נגישות החייב היא בעיה כללית.
<עירית גזית: רציתי רק לשאול אם האיגרת תוכל להיות מנוסחת בכמה שפות מעבר לעברית, לטובת הזוכות שהן לא - - -
אורית סטרוק: הערה נכונה מאוד.
<ענת ליברמן: יש כוונה שכל המסמכים יהיו גם בערבית.
מרב מיכאלי: ורוסית?
אורית סטרוק: ומה עם עוד שפות?
דוד רותם: מה עם רוסית?
<ענת ליברמן: על רוסית לא חשבנו, כי זו לא השפה הרשמית.
דוד רותם: אז מה, יש הרבה שפות שהן לא רשמיות.
<תמי סלע: הטפסים היום של ההוצאה לפועל באיזה שפות מצויים?
<ענת ליברמן: אני חושבת שרק בערבית או שיש גם בעוד שפות?
<שמרית רגב שרייבר: רק בערבית.
<שמרית רגב שרייבר: אנחנו עובדים על רוסית.
<עדי בלוטנר: אפשר לקחת את הדוגמה של צווי הגנה שמתורגמים היום לעברית, אמהרית ורוסית.
אורית סטרוק: אני חושבת שזאת הערה נכונה מאוד – הערה במקום, ממש.
<דוד מדיוני: נוציא כסף, נתרגם.
<דוד מדיוני: אין בעיה, נעשה את זה.
אורית סטרוק: זה מיועד דווקא לנשים שאין להן את היכולת הזאת לקרוא - - -
<עדי בלוטנר: למרות שצריך לזכור שאמהרית זו שפה שגם לא – אני חושבת שמה שחשוב יותר מאשר התרגום, זה שיהיה מתורגמן כמו שיש בבתי-משפט למשפחה, יושב מתורגמן – בדרך כלל, לא בכל שעות היום –שיכול לתרגם לרוסית, אמהרית וערבית.
<עדי בלוטנר: זה משהו שלא חייב להיות כל שעות היום, מספיק שיהיה חלק מהשעות.
<עדי בלוטנר: זה כמו שאפשר לבקש מתורגמן בהליכים בבתי-המשפט, פשוט כי הרבה נשים אתיופיות לא קוראות אמהרית.
שולי מועלם-רפאלי: לא יודעות לקרוא.
<קריאה: גם לא היו קוראות אמהרית.
<יוסף ויצמן: - - - ללשכה.
דוד רותם: יש לכם גם התנגדות ללשכה?
<יוסף ויצמן: הסתייגות.
דוד רותם: איזו הסתייגות יש לכם?
דוד רותם: הלשכה לא יכולה להגיש הסתייגות.