GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נעמה מנחמי: ולכן, אני מציעה לכתוב במפורש: - - -
חני שני: צריך להוסיף סעיף, לדעתי.
קריאה: לא, לא צריך.
נעמה מנחמי: - - - "- - - ובנק ישראל יעביר לכל בנק את הפרטים בדבר ההגבלות, הכול כפי שקבע המפקח" – שזה הנוסח של סעיף 13, פשוט כדי גם לפשט לחיילים את התקנות האלה.
רוני נויבואר: אין בעיה.
רוני נויבואר: אין בעיה, זה עניין של נוסח.
נעמה מנחמי: אני לא רוצה שהם יצטרכו לרוץ לפקודת מס הכנסה ולחוק הצ'קים.
רוני נויבואר: מקובל עלינו.
דוד רותם: טוב, אתם גם עושים דברים מועילים, היועצים המשפטיים, לפעמים.
נעמה מנחמי: לפעמים.
נעמה מנחמי: רק לפעמים.
נעמה מנחמי: כשיוצא לנו בטעות.
דוד רותם: כן, בטעות.
דוד רותם: הצבעה בעד תקנות שיקים ללא כיסוי (סייגים לתחולת החוק), התשע"ג-2012 – 1 נגד – אין נמנעים – אין
רוני נויבואר: תודה רבה, אדוני.
רוני נויבואר: תודה רבה.
רוני נויבואר: עורכת-הדין מנחמי, תודה.
דוד רותם: נתחיל עם הוד השרון.
דנה ולדיסלבה זלוטין-אנדרייב: אנחנו מבקשים להפוך את כל ההליכים של ברירות קנס בעבירות על חוקי עזר של עיריית הוד השרון להליכים מסוג ברירת משפט.
דנה ולדיסלבה זלוטין-אנדרייב: למעשה, ברירות קנס זה הסדר היסטורי שהיה ונוצר, ועכשיו הרבה רשויות עושות את המהפך הזה.
דנה ולדיסלבה זלוטין-אנדרייב: אנחנו גם בדקנו את התהליך, והגענו למסקנה שזה תהליך שהוא הרבה יותר טוב מבחינת כל הצדדים, מבחינת האזרחים, מבחינת בית המשפט וגם מבחינת העירייה.
דנה ולדיסלבה זלוטין-אנדרייב: ההתמודדות עם ההליכים היא הרבה יותר קלה.
דוד רותם: מה ההבדל בין ברירת קנס לברירת משפט?
דוד רותם: אין הבדל בכלל, זה הרי הכול בלוף אחד גדול.
דוד רותם: אני מקבל ברירת קנס – אני מבקש להישפט.
דוד רותם: אני מקבל ברירת משפט – אני הולך להישפט.
יפעת רווה: זה בלוף אצלך, אבל לא אצל כל האנשים.
דוד רותם: אצל 90 אחוז מהאנשים.
אורי מקלב: אדם צריך לבקש להישפט, ונעביר מסר טוב לאזרחים, שהרשויות לא יעשקו אותם.
אורי מקלב: אני מבקש ממך, אדוני היושב-ראש, במסגרת הדיון, לבקש מכל הרשויות לקחת מדגם של רשויות שהעברנו אותן ממשפט לברירות קנס, ולשאול, כמה עלו הקנסות שהם נתנו מאז שקיבלו את האפשרות לעשות את זה ברירות קנס, כמה אנשים השתמשו.
דוד רותם: איפה בית המשפט שלכם?
דנה ולדיסלבה זלוטין-אנדרייב: בית המשפט לעניינים מקומיים – כפר סבא.
דוד רותם: אתם מממנים חלק מבית המשפט הזה?
ירון סולברג: זה לב-לבו של העניין, ההקלה המשמעותית מאוד על בית המשפט.
ירון סולברג: כלומר אם במצב של ברירות קנס בית המשפט לפני יום דיונים, המזכירות שם פותחת שבעים תיקים, וכל היום מתמלא, ויכול להיות שבכלל לא יגיעו אנשים להישפט, כי זאת ברירת המחדל, שהם מוזמנים לבית המשפט, ובסוף מגיעים חמישה אנשים מתוך השבעים, הרי שבית המשפט בזבז יום שלם של דיונים לחינם.
ירון סולברג: בברירות משפט ההיערכות היא הרבה יותר טובה - רק האדם שביקש להישפט מגיע, עשרה אנשים יבקשו להישפט, ואז יתרת היום של בית המשפט – אנחנו יכולים להכניס פנימה תיקים של תכנון ובנייה, של רישוי עסקים – למלא אותו בהרבה נפח של עשייה.
ירון סולברג: היתה לי פגישה עם סגן הנשיא, וזה הגיע למצב של מבוי סתום.
ירון סולברג: ברירות הקנס פשוט פוקקות את יום הדיונים, ויש לנו יום דיונים אחד בחודש בערך, ולא ניתן להכניס תיקים אחרים.
ירון סולברג: מכאן נולד צורך אמתי.
אורי מקלב: באילו חוקי עזר אתם מבקשים להפוך?
אפרת חקאק: אנחנו בדרך כלל לא מביאים לכם את העבירות, אבל יש לי – אם אתה רוצה לרפרף על העבירות של הוד השרון.
אורי מקלב: חוקי העזר בהוד השרון הם הניסוח הרגיל?
אורי מקלב: יש חוקי עזר שמנוסחים בצורה מיוחדת או מאוד ישנה.
אורי מקלב: כבר בעבר נתקלנו ברשויות שביקשו לעבור לברירות קנס, אבל הניסוח של חוקי העזר היו מאוד מיושנים, מאוד לא ברורים.
ירון סולברג: החוק המרכזי הוא מ-97', כך שכל החקיקה שמסדירה את איכות החיים בעיר, שהיא מרכז הכובד, היא יחסית חדשה.
אברהם מיכאלי: אני מבין שאין לנו הרבה שיקול דעת בעניינים האלה, אבל מניסיוני – הייתי תובע עירוני של אחד הישובים באזור לפני הרבה שנים.
אברהם מיכאלי: אני רואה מה קורה בבתי משפט עם ערימת תיקים שאני מביא לאותו בוקר שאני מביא לבית המשפט.
אברהם מיכאלי: אני חושב שהמערכת מתבזבזת.
אברהם מיכאלי: אתה צודק בהערה שלך.
אברהם מיכאלי: מי מממן את כל היום של השופט?
אברהם מיכאלי: ויושבים שם שופטים מכובדים, לא שופטים טירונים.
אברהם מיכאלי: זה יום דיונים שחסר לאזרחים בתיקים אחרים.
דוד רותם: ההערה נכונה.
דוד רותם: אומר לך איפה הבעיה הגדולה – במשרד הפנים לא בודקים את חוקי העזר, אף פעם לא בדקו.
דוד רותם: לכן אתה תמצא חוקי עזר שכתוב בהם שמי שלא מוריק את בור הביוב המשותף, דינו כך וכך, ואין בורות שופכין בכלל.
ירון סולברג: זה היה פעם, כשאדוני היה מייעץ לרשויות מקומיות.
דוד רותם: יש לכם משחטת עופות?
ירון סולברג: לא, אבל יש בדיקה של עופות.
אפרת חקאק: רציתי לציין שיש לכם דווקא בעיה בחוק.
אפרת חקאק: בעניין חוק עזר להוד השרון, שחיטת עופות, לא כתובה דרגת הקנס.
דוד רותם: כי אין שם בכלל שחיטת עופות.
ירון סולברג: יש סעיף של בדיקה וטרינרית, שהווטרינרית עושה אותה.
דוד רותם: לא, אני מדבר על משחטת עופות.
דוד רותם: אין לכם משחטת עופות, וזה בסדר.
דוד רותם: זה קיים מזמן המנדט, וגם אתם לא עשיתם כלום כדי לתקן.
אורי מקלב: כמה בקשות למשפט אתם נותנים בהוד השרון, חוץ מעבירות בנייה?
דנה ולדיסלבה זלוטין-אנדרייב: זה משתנה לפי עונות.
דנה ולדיסלבה זלוטין-אנדרייב: אם לוקחים ממוצע מכל השנה, זה יוצא כארבעים דוחות בחודש.
דנה ולדיסלבה זלוטין-אנדרייב: זה משהו כמו קצת יותר מ-400 בשנה, אבל זה תלוי בעונות, ובעיקר על פסולת ועל גזם.
אורי מקלב: כמה הקנס?
דנה ולדיסלבה זלוטין-אנדרייב: הקנסות הם משתנים.
אורי מקלב: שאלתי על הגזם.
דוד רותם: אני לא מאשר את הקנס.
יפעת רווה: מאשרים את הקנס, אבל לא היום.
אורי מקלב: זה דוח ולא דווקא הזמנה לבית משפט.
ירון סולברג: בין 320 ל-475.
יפעת רווה: את הקנס כבר אישרתם.
אורי מקלב: ראינו רשויות שבהזדמנות זו גם העלו.
יפעת רווה: לא נוגעים פה בקנסות ובעבירות – את זה אישרתם כבר.
אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אם תהיה יושב-ראש הוועדה בקדנציה הבאה- - -
דוד רותם: אני לא אהיה יושב-ראש הוועדה בקדנציה הבאה.
אורי מקלב: בכל אופן, ברירת הקנס הזאת גם מגבירה את המוטיבציה לשמור חוק וגם של פיקוח, לתת קנסות.
אורי מקלב: אין לי ספק שאם ניקח מספר רשויות, שהעברנו אותם – אנחנו העברנו כבר עשרות ישובים וערים מברירות קנס למשפט, נראה לי שגם מתן הדוחות הוכפל ושולש.
דוד רותם: אנשים הופכים להיות עבריינים.
אורי מקלב: או העיריות רואות את זה כמחולל הכנסה.
אורי מקלב: באנו מהמקומות האלה, הוא בא כתובע עירוני, ואנחנו לא פעם רואים בדיוני תקציב של רשויות שיש צפי, יעד, ואתה רואה אחוז הגדלה של הכנסות מקנסות.
אורי מקלב: אתה שואל, אתה רואה את האנשים יותר עבריינים ב-2012?
אורי מקלב: מתברר שהרשויות רואות את זה כעוד אפיק הכנסות.
אורי מקלב: אתה אומר – עד עכשיו זה רק היה גורם הרתעה, ועכשיו - כולל בדוחות חניה ובדוחות אחרים, אתה רואה גידול דרמטי – לא גידול של 5 אחוז; אתה מדבר על גידולים של בקשות ל-20 אחוז, 15 אחוז.
דוד רותם: צו סדר הדין הפלילי (ברירת משפט - חוקי עזר להוד השרון), אושר פה אחד.
אולגה קוניצר גורדון: יש לנו בנצרת עלית סדרה של חוקי עזר עירוניים, שכוללים חוק עזר שמירת איכות הסביבה – חוק מאוד גדול ומקיף מספר תחומים: ניקיון, שמירת הסדר הציבורי, רעש.
אולגה קוניצר גורדון: הוא חוקק בתחילת שנות ה-2000.
דוד רותם: זה אותו חוק עזר שכתוב בו שאם אני הולך בגן וקוטף עלה מהעץ, יש לי עונש כזה וכזה?
אולגה קוניצר גורדון: בדיוק.
אולגה קוניצר גורדון: חוק עזר שמירת איכות הסביבה – אני חושבת שהוא מ-2001 - איגם בתוכו הרבה מאוד חוקים קטנים שהיו בנצרת עלית משנת 64'.
דוד רותם: גברתי היתה אז היועצת המשפטית?
אולגה קוניצר גורדון: ב-2001 – כן.
דוד רותם: גברתי כתבה את החוק הזה?
אולגה קוניצר גורדון: קיבלתי את המתווה מוכן.
דוד רותם: למה לא תיקנתם אותו?
דוד רותם: יש פה דברים שהם בלתי-הגיוניים, שלא קיימים יותר.
דוד רותם: אני הולך בגן, ואני תולש עלים - אז מה?
דוד רותם: הגשתם אי פעם דוח על דבר כזה?
דוד רותם: למה צריך שיהיו המון עמודים פה?
אולגה קוניצר גורדון: אחר כך יש לנו חוק עזר של תליית מודעות, חוקי עזר בתחום הווטרינריה, חוקי עזר נוספים בתחום- - -
דוד רותם: יש לכם שוק בנצרת עלית?
אולגה קוניצר גורדון: כן, והנושא הזה מוסדר בחוק עזר: שמירת איכות הסביבה.
דוד רותם: אני יודע – לא יכניס אדם לשוק בעל חיים חולה או חשוד- - -
אולגה קוניצר גורדון: יש לנו שוק.
אולגה קוניצר גורדון: למעשה, המרכזי שבהם הוא חוק עזר שמירת איכות הסביבה, אבל גם חוקי הווטרינריה.
אולגה קוניצר גורדון: עיקר הדוחות שניתנים בנצרת עלית עוסקים בהשלכת פסולת במקומות ציבוריים, הקמת רעש והדבקה פרועה של מודעות.
אולגה קוניצר גורדון: התחומים האלה – מבצע העבירה מקבל דוח, לא משלם אותו, ואז אנחנו מגישים אותו לבית המשפט.
אולגה קוניצר גורדון: דוח ממוצע, הבירור שלו ככתב אישום בבית משפט אורך בין שנתיים לשלוש.
אולגה קוניצר גורדון: בסוף התהליך הרבה פעמים אנחנו מוצאים את עצמנו מסתפקים בקנס המקורי של 290 שקלים למרות שכבר עברו שלוש שנים.
אולגה קוניצר גורדון: הדבר יוצר עומס גדול בבתי המשפט.
אולגה קוניצר גורדון: בנצרת עלית בממוצע יש דוחות פיקוח עירוני ממוצע של כ-300 דוחות לשנה שמגיעים ככתבי אישום לבית המשפט, עומס מאוד גדול של תיקים של נצרת עלית בתוך בית המשפט.
אורי מקלב: 300 בשנה?
אולגה קוניצר גורדון: 300 דוחות שהופכים לכתבי אישום בבית משפט.
אולגה קוניצר גורדון: מי שלא משלם, אנחנו מגישים אותו ככתב אישום לבית המשפט, וכאלה יש ממוצע של 300.
אולגה קוניצר גורדון: הטווח הממוצע לקבל הקראה ראשונה בבית המשפט היא בערך שנה.
אפרת חקאק: בדרך כלל האזרחים מגיעים לבית המשפט?
אולגה קוניצר גורדון: נניח, מתוך ששים תיקים יגיעו כשליש; השאר - זה מתחיל להיגרר בתוך המערכת, לכן בירור כזה של דוח כזה יכול להימשך כשלוש שנים.
אולגה קוניצר גורדון: הרעיון הוא שתוך 90 יום, ברגע שאדם לא שילם את הדוח ולא ביקש לבטלו, הדוח הופך לחלוט דוגמת דוחות החניה, ואז אפשר לגבות אותו בגבייה מינהלית ולחסוך את ההליך של בית המשפט.
דוד רותם: אני חושב שכבר היום אין לכם גבייה מינהלית על הדוחות האלה.
דוד רותם: כשעסקנו בחוק של הגבייה המינהלית, הוצאנו חלק מהדברים מתוך הגבייה המינהלית.
אברהם מיכאלי: מה קורה עם ההפרדה של אשפה, למשל?
אברהם מיכאלי: זה גם נכנס במסגרת בית משפט, בתוספת שכרגע מאשרים אותה?
יפעת רווה: תלוי בעירייה הספציפית.
יפעת רווה: צריך לשאול את העירייה הספציפית, אם יש להם חקיקה בעניין.
אברהם מיכאלי: אלה סוגיות שאנחנו כבר דנו פה בוועדה כמה פעמים, אם לאשר או לא לאשר את חוקי העזר עצמם, ויש עוד נושאים פתוחים – הרשויות עוד לא דאגו בדיוק לכל מה שצריך.
אברהם מיכאלי: בדקתם את זה?
אברהם מיכאלי: אני מתכוון להפרדת אשפה.
ירון סולברג: פסולת רטובה ויבשה - יש מעט מאוד חוקים שאושרו, למשל לעמק חפר, ראש העין.
יפעת רווה: גם בלוד עשינו את זה, נדמה לי, והתנינו את זה במודעות.
אברהם מיכאלי: עשיתם את זה בכמה מקומות.
אברהם מיכאלי: מה שאני דנתי פה, התניתי לכולם.
אברהם מיכאלי: השאלה, אם זה נכנס בברירת משפט.
יפעת רווה: את זה צריך לשאול את נצרת עלית.
אולגה קוניצר גורדון: אצלנו בתחום הפסולת מדובר בהשלכת פסולת בציבור, נושא של אשפה ביתית, הנושא שאשפה מפעלית, לא ניתן לשים בפחי אשפה ביתית.
אברהם מיכאלי: זה כולל גם את אלה ששמו פחים נפרדים?
אולגה קוניצר גורדון: אין ביטוי לזה בחוק העזר.
אברהם מיכאלי: אם מישהו זורק בקבוק פלסטיק פח?
אולגה קוניצר גורדון: לא, אין את זה בחוק עזר; הוא ישן מדי.
דוד רותם: את יכולה לקרוא את סעיף 66 ולהסביר לי אותו?
דוד רותם: איסור חסימת תעלה: לא יכסה אדם, לא יחסום, לא יגרום ולא יתיר למי שפועל מטעמו, לכסות או לחסום תעלה וכו'.
דוד רותם: מה פירוש – לא יתיר למי שפועל מטעמו?
דורון דבורי: למרות שאני מעיר אחרת, אומר לך מה קרה אצלנו – היו עבודות שחסמו תעלות ניקוז בעבודות מסוימות, שהרכבת נתנה לקבלן מטעמה לחסום.
דורון דבורי: כתוצאה מכך נוצרו הצפות חמורות.
דוד רותם: איך מוכיחים שאני התרתי למי שפועל מטעמי לכסות או לחסום?
דורון דבורי: במקרה ההוא ראינו שרכבת ישראל היא הבעלים, היא האחראית, והיה קבלן מטעמה, שהיה לו מכרז.
דורון דבורי: מתוך ההסכמים שלהם ידענו שהקבלן מטעמם אכן חסם.
דוד רותם: איפה ההיתר שנתתי לו?
דוד רותם: העבירה מדברת על לא יתיר לאחר, אז אני רוצה שתסביר לי, מה זה להתיר לאחר.
דורון דבורי: ברגע שהוא נתן לו לבצע עבודות, שחלק מהן היו במקום, והיה ברור לו שהוא יחסום כתוצאה מכך את תעלת הניקוז- - -
דוד רותם: לא הייתי רוצה להיות התובע בתיק כזה, כשאני מגיע לבית המשפט.
דורון דבורי: נכון.
דורון דבורי: יש בעייתיות.
דוד רותם: כי אף אחד לא עושה עבודה רצינית על חוקי העזר.
דוד רותם: אני טוען את זה נגד משרד הפנים כבר עשרים שנה.
דוד רותם: הם לא בודקים את חוקי העזר.
דוד רותם: אתם מביאים להם חוקי עזר - הם קונים אותם ומחתימים אותם ושלום על ישראל.
דוד רותם: יש שם סעיף בחוק על חוקי עזר לדוגמה, שמשרד הפנים אמור לעשות – בחיים לא עשה, בהיטלי פיתוח.
ירון סולברג: רק בהיטלי פיתוח הם פרסמו קובץ.
דוד רותם: אני יודע מאיפה הם לקחו את זה.
אורי מקלב: לא הבנתי את התשובה שלך - אנחנו מדברים על אדם שכבר כרה את הבור, והאיסור הוא לכסות את הבור.
אורי מקלב: מה זה "לא יכסה אדם"?
דורון דבורי: התעלה היא עירונית, ניקוז, ואז באו עבודות כלשהן, וסתמו את תעלת הניקוז.
אורי מקלב: יש לך חוק עזר שלאדם אסור לעשות שום פעולה במקום שהוא לא קיבל היתר לכך.
אורי מקלב: יש את זה ברשיון.
אורי מקלב: אני בטוח שיש חוק עזר שהוא בבסיס.
אולגה קוניצר גורדון: יש עבודות שלא בהכרח מחייבות היתר, ובמיוחד חברות התשתית – חברת חשמל, בזק - אלה בדרך כלל לא מבקשות היתר כמו שתושב שמבצע עבודת בנייה, מבקש היתר.
אולגה קוניצר גורדון: יש להם סט שלם של פעולות.
אולגה קוניצר גורדון: הם לא צריכים להוציא היתר במובן הזה, ופה יש סנקציה שמאפשרת לטפל בזה.
דורון דבורי: גם רכבת ישראל לא חייבת לקבל היתר על העבודות שהיא מבצעת בתחום הרכבת.
דורון דבורי: זה דבר איום, אנחנו מתקוממים, אבל בתחום הרכבת הם עושים מה שהם רוצים.
סופי ויטלם: גם בתיאום שאנחנו דורשים אנחנו נאלצים להגיע אתם לבתי משפט.
יפעת רווה: בנושא הכלבים, למשל – אני יודעת שזה היה הצעת חוק, ואיני יודעת אם זה הפך לחוק – רצינו שכל מה שעשינו בחקיקה של הכלבים, והפכנו את זה לעבירות מינהליות - שחוקי העזר יהיו בטלים.
יפעת רווה: היתה הצעת חוק כזאת של משרד החקלאות.
יפעת רווה: בסוף זה לא הפך לחוק, נדמה לי, אבל היינו בכיוון הזה של לעשות האחדה ארצית.
אברהם מיכאלי: יש חוקי עזר שהותקנו לפי ארבעים-חמישים שנה, ולא מבינים מה כתבו אז.
אברהם מיכאלי: אם אנחנו כמדינה לא ניזום את זה, בסוף נשאיר אותם בבעיות, את הרשויות.
דוד רותם: מה זה "אנחנו כמדינה"?
דוד רותם: ממתי אתה המדינה?
אברהם מיכאלי: כנסת וממשלה.
אברהם מיכאלי: הניסיון שעשינו בוועדה המשותפת לגבי צווי חירום הוא ההוכחה לניצחון.
יפעת רווה: היה ניסיון לעשות את זה בחוק אכיפה סביבתית.
אברהם מיכאלי: אתה יודע מה עשינו בוועדה המשותפת – צמצמנו 60 אחוז מצווי החירום שהיו רשומים – ביטלנו.
אברהם מיכאלי: אז מצליחים להגיע לזה.
דוד רותם: נצרת עלית - אושר פה אחד.
דוד רותם: עיריית רמלה, בבקשה.
סופי ויטלם: הבקשה שלנו היא בעצם לאכוף את חוקי העזר העירוניים באמצעות ברירות משפט ולא ברירות קנס, כפי שנעשה עד היום.
סופי ויטלם: השיקולים הם בעיקר איזון והורדת העומס על כל הרשויות, כולל בתי משפט, ואני אסביר.
סופי ויטלם: עד היום כל מי שקיבל ברירת קנס במסגרת עבירה שנעברה באמצעות חוקי העזר, היתה לו אפשרות תוך 15 יום לשלם או לחלופין, להגיע לבית המשפט.
סופי ויטלם: לא פעם, ואפילו החלק הארי מהמקרים, לא מגיעים, ולא פעם הופכים בעל כורחם כנאשמים.
סופי ויטלם: המצב כיום יהיה שרק מי שיבחר להישפט, יגיע לבית המשפט, תינתן לו ארכה יותר ארוכה של 90 יום לתשלום, הסכום נשאר אותו סכום מקור, באמצעות ברירת קנס.
סופי ויטלם: כאשר זה מגיע לבית המשפט, זה מוכפל, ואנחנו גם רוצים התאמה עם כל הרשויות.
סופי ויטלם: חלק גדול מהרשויות כבר הפכו את זה, ואחידות היא גם שם המשחק.
סופי ויטלם: לכן אנחנו פה – לייעל ושוב לייעל, ולראות את טובת הכלל.
דוד רותם: תאמרי לי בבקשה, "לא יקבע אדם לוחית מספר על גבי בניין, לא יסירנה ולא יחליפנה אלא ברשות בכתב מאת ראש העיר" - כמה דוחות כאלה הוגשו בעשר השנים האחרונות?
דוד רותם: אני מתייחס לבדיחות כששמים לי אותן על השולחן.
סופי ויטלם: לכן הבדיחות לא בהחלט מיושמות.
סופי ויטלם: אנחנו מכירים גם בספר החוקים שיש מספר חוקים שהם לא נאכפים לא פעם, אבל הם נמצאים שם, לדאבוננו.
דוד רותם: איך אמרת – לדאבוננו.
דוד רותם: צריך להוציא אותם.
סופי ויטלם: יכול להיות שאני מקבלת את מה שאדוני אומר, אבל צריך אולי לעשות רביזיה של כל חוקי העזר.
דוד רותם: אני חושב שהגיע הזמן שאחד היועצים המשפטיים יחליט שהוא הופך להיות הרציני, יעבור על כל חוקי העזר, יכין קובץ של חוקי עזר לדוגמה, ויבוא למשרד הפנים, ויגיד להם: בתמורה לסכום פעוט אני מוכן למכור לכם את הספרון הזה.
סופי ויטלם: אני מסכימה עם אדוני, אבל בעצם חוקי העזר – כל רשות מקומית מקדמת את האינטרסים שלה.
סופי ויטלם: זה המנגנון האכיפתי שבאמצעותו כל רשות מקומית יודעת מהם הנושאים שהיא רוצה, ולכן לעשות חוקי עזר לדוגמה הם נורא טובים, אבל תמיד תהיה רשות אחת שתרצה לאכוף נושא אחר, שהוא בעוכריה.
אורי מקלב: זה לא רק הנושאים אלא גם הניסוח.
אורי מקלב: צריך לעשות ספר של חוקי עזר שמנוסחים בשפה אחידה לכולם.
אורי מקלב: זה מקבץ.
אורי מקלב: לא כל רשות חייבת לאמץ את כל החוקים.
אורי מקלב: אבל ראינו דברים שהם מנדטוריים בכלל.
דוד רותם: ברמלה אני רואה שיש עיר מסודרת – אסור לשחק בכדור ברחוב.
דוד רותם: אתם יודעים מה אתם מזכירים לי?
דוד רותם: ברעננה, נדמה לי, שזה היה, שכתוב שאסור להשמיע רעש מרדיו.
יפעת רווה: הרצליה.
יפעת רווה: אתה קיבלת שם דוח.
דוד רותם: זה היה דבר נורא.
דוד רותם: מדליקים את הרדיו באוטו - זאת עבירה על חוק עזר עירוני שאוסר להשמיע מוזיקה מתוך מכוניות.
דורון דבורי: לפחות בנושאים האלה אנחנו מנחים את הפקחים בצורה חד-משמעית.
דורון דבורי: יש לנו בקרה מאוד קפדנית לגבי הדוחות בעיר רמלה.
דוד רותם: כי מי משחק ברחוב בכדור?
דוד רותם: ילדים.
דוד רותם: אז תרשום לו דוח?
אורי מקלב: כמה קנסות אתם נותנים?
סופי ויטלם: בשנה יש לנו כ-800 ברירות קנס, וכ-10,000 – אלף לחודש – בעבירות חנייה, ו-12 אלף - חניה.
אפרת חקאק: כמה אנשים לא מגיעים לדיון?
סופי ויטלם: 80 אחוז מברירות הקנס, אני מרשה לעצמי לומר.
סופי ויטלם: אותם 80 אחוז הופכים לנאשמים בעל כורחם, הקנס מוכפל, כי סעיף 240 לחסד"פ קובע: מי שלא מגיע, רואים אותו כמי שמודה באשמה, ומרשיעים אותו וקונסים אותו, ובדרך כלל זה כפל קנס.
דורון דבורי: בעיר רמלה אין, למשל, כחול-לבן.
דורון דבורי: ראש העיר אומר שהמדרכות נועדו לכולם, ואנחנו קונסים רק באדום-לבן ורק בפגיעה בחניה.
דורון דבורי: אנחנו לא גובים חניה בתשלום.
דורון דבורי: אנחנו אוכפים רק כשזה מפריע – באדום-לבן- - -
אורי מקלב: אין סעיף הכנסות מחניה?
אורי מקלב: קודם דיברתי על כאלה שרואים את זה כמחולל אפיק הכנסות ברשות.
דורון דבורי: ראש העיר סבור שהחניה שייכת לכל תושבי העיר, ולכן הם יכולים לחנות במקומות שמותר לחנות בהם.
דוד רותם: פה - זה אומר שביום כיפור מותר לפתוח עסקים – בימי מנוחה, למעט יום הכיפורים וליל תשעה באב, לא יפתח אדם ולא ירשה לפתוח בית עינוג.
סופי ויטלם: יש לנו קודם כל את החוק.
סופי ויטלם: חוקי העזר הם חקיקת משנה, ואנחנו רק באים את מה שלא מופיע בחוק, באים לעגן.
סופי ויטלם: ודאי לא בא במקום ולא בא להחליף אלא בא רק להוסיף.
סופי ויטלם: אנחנו ביום כיפור דואגים שהכול יהיה סגור.
דוד רותם: שיהיה פתוח; יש אצלכם אוכלוסייה מוסלמית גדולה.
סופי ויטלם: אבל הכול מכבדים אחד את השני.
דורון דבורי: יש לנו גם חוק חזיר חדש, למשל.
דוד רותם: המוסלמים לא אוכלים חזיר.
דורון דבורי: יש אצלנו גם נוצרים.
דורון דבורי: אבל קבעו אזורים שמותר ואזורים שאסור.
אפרת חקאק: אני חושבת שהכוונה שם, שאפילו לצורך פעולות תרבות וחינוך בחינם - עדיין אסור לפתוח.
אורי מקלב: אפילו מקומות שתמיד בימי מנוחה מותר ללא תשלום, ביום כיפור גם את זה אסור.
דוד רותם: לוד, בבקשה.
ליאורה אשד: הבקשה שלנו דומה לבקשה של עיריית רמלה.
דוד רותם: וגם בחוקים שלכם יש המון היגיון.
דוד רותם: זה פנטסטי – אסור לשחק בכדור ברחוב ואסור לעשן.
יפעת רווה: לעשן – אין בזה היגיון?
דוד רותם: לא ימכור אדם בבית עינוג ולא יפצח גרעינים, בוטנים וכיוצא באלה.
דוד רותם: מה זה "וכיוצא באלה"?
יפעת רווה: אתה אישרת את זה כעבירת קנס.
דוד רותם: זה מ-1960.
אורי מקלב: מה זה הנפת דגל שחור?
אורי מקלב: רחצה בבריכות שחייה.
דוד רותם: יש משחטת עופות בלוד?
ליאורה אשד: יש.
אורי מקלב: יחסית למצב העיר, חוקי העזר הם בסדר.
אורי מקלב: הבעיה ביישום.
אורי מקלב: ממתי חוקי העזר?
יהודית שקד: רובם ישנים.
יהודית שקד: אבל במהלך השנים אנחנו מנסים לשפר ולעדכן.
יהודית שקד: יש לנו חוקי עזר גם מהשנה האחרונה.
אפרת חקאק: כמה ברירות קנס יש לכם?
יהודית שקד: היה לנו גידול די משמעותי במספר ברירות הקנס.
יהודית שקד: בעבר מי שנתן ברירות קנס בעיר זה רק הפיקוח העירוני.
יהודית שקד: לפני כשנה הוקם השיטור העירוני בלוד, כמות הפקחים עלתה משמעותית.
יהודית שקד: בממוצע לחודש יש לנו כ-200 ברירות קנס, לשנה, אם מכפילים את זה, מגיעים ליותר מ-2,000 ברירות קנס, ובאמת התהליך, כפי שהוא היום, הוא תהליך מאוד מסורבל, שבו אדם מקבל דוח.
יהודית שקד: ראשית, התושבים מבולבלים, כי חלק מהדוחות שהם מקבלים זה ברירת משפט, חלק זה ברירת קנס.
יהודית שקד: קשה להם מאוד עם ההבדל – אם כאן אני רוצה להישפט, אני צריך להגיש בקשה, אבל בדוח השני אני כבר מוזמן לבית המשפט.
יהודית שקד: אחת המטרות היא שכל הדוחות בעיר יהיו אחידים.
יהודית שקד: גם מבחינת התושב, כשהוא מקבל דוח, הוא יודע שכל דוח שנותנים לו, ולא משנה על מה זה – אם זה בשוק שהוא חרג קצת עם הבאסטה, אם זה עם הכלב, שהוא לא אסף את הצרכים של הכלב, ואם זה שהוא שפך פסולת באמצע הרחוב – מדובר באותו דוח.
יהודית שקד: מעבר לזה, גם מבחינת הליכי האכיפה, כיום אנחנו חודש לפני הדיון פותחים תיקים בבית המשפט.
יהודית שקד: ההליך הוא מאוד מסורבל.
יהודית שקד: להערכתי, מגיעים כעשרים אחוז מהנאשמים לדיונים.
יהודית שקד: מי שלא מגיע, מקבל כפל קנס, ואחר כך יש בקשות שונות לבית המשפט לדון שוב, והליך מאוד מסורבל.
יהודית שקד: ברגע שזה יהיה ברירות משפט, הגבייה תהיה מינהלית, ההליך יהיה הרבה יותר פשוט.
אפרת חקאק: איך אתם שולחים את הדוחות – בדואר רשום או בדואר רגיל?
יהודית שקד: רוב הדוחות היום ניתנים במסירה ידנית, כלומר נותנים את זה לאזרח בזמן ביצוע העבירה ביד.
יהודית שקד: אם לא, זה נשלח בדואר רשום עם אישור מסירה.
אברהם מיכאלי: יש שם שכונות שאני לא יודע בכלל איך אפשר לקנוס אותם.
אברהם מיכאלי: צריך לעודד אותם, שימשיכו לגור שם.
אברהם מיכאלי: כל חיזוק ללוד, אם נעזור בכך אולי לעשות שם סדר, אנחנו בעד.
אברהם מיכאלי: לצערי, המצב שם כל כך גרוע - לא זה מה שיעזור ללוד.
דוד רותם: מי ראש העיר שם?
אברהם מיכאלי: כרגע ממונה על-ידי שר הפנים.
אברהם מיכאלי: זה המינוי הכי מוצלח של העיריות לפחות בעשרים השנה האחרונות.
דוד רותם: זה המינוי הכי מוצלח שעשה השר ישי בעשר השנים האחרונות.
אברהם מיכאלי: יש דברים טובים שעושה שר הפנים, רק אתם לא משבחים אותו.
דוד רותם: הגברת וגנר, בבקשה.
לילך וגנר: מדובר בצו של משרד האוצר לתיקון התוספת הרביעית לחוק איסור הלבנת הון, בעצם תיקון שיוזמתו באה משירות הביטחון הכללי, שהסביר גם את הצורך בעניין הזה.
לילך וגנר: אנחנו, כמובן, מצטרפים לבקשה.
לילך וגנר: אני רק רוצה להעיר הערה טכנית שבגללה ביקשנו לזרז את הדיון בתיקון הצו:
לילך וגנר: בטעות פורסם ברשומות צו כאילו הוא תוקן ואושר על-ידי ועדת החוקה, חוק ומשפט; למעשה הצו הזה הוא בטל מעיקרו, אבל לא היתה לנו שום דרך להעביר את הבטלות הזאת לידיעת הציבור באמצעות הודעה או פרסום, אלא הכנסנו לצו הנוכחי סעיף שמבטל את הצו שפורסם בטעות.
אלעזר שטרן: חשוב להבהיר לפרוטוקול שאנחנו מדברים על שינוי מאד ספציפי, שנוגע לכניסה והוצאה של סכום מעזה, ולא לסכום הכללי הרגיל שחל על כל שאר האזרחים, לפי סעיף 9.
דוד רותם: משרד ראש הממשלה רוצה לדבר?
א': אסביר בקצרה.
א': נוצר פער בלתי-סביר בין הסכום שהותר להעברה במעבר בין-לאומי בין מה שנהוג ביהודה ושומרון, שזה באחריות מפקד האזור, לבין המעבר עם רצועת עזה, שזה שטח עוין, והסכום הקבוע כרגע עומד על כ-100 אלף ₪, שזה הסכום שקבוע לדיווח.
א': ודאי זו קרקע נוחה מאוד, פרצה להעברת כספי טרור מול שטח עוין.
א': נבקש להפחית את הסכום.
דוד רותם: למה אתם לא עוצרים בכלל העברת סכומים לשם?
א': יש כניסה – אמנם מצומצמת, והיא מוגבלת או למקרי מסחר מאוד מצומצמים או כניסות הומניטריות, ועדיין אנחנו מכירים את הפלטפורמה הזאת, להעביר כספי טרור גם תוך כדי ניצול מקרים הומניטריים, ולכן יש צורך לפקח על הדבר הזה.
א': המשמעות היא לא לחסום לחלוטין, אבל ודאי יהיה צורך לדווח.
דוד רותם: אדוני יקריא לנו את הצו.
גיא גולדמן: בתוקף סמכותי לפי סעיף 33(ב) לחוק איסור הלבנת הון, התש"ס-2000, לאחר התייעצות עם שר המשפטים והשר לביטחון פנים ובאישור ועדת חוקה, חוק ומשפט של הכנסת לפי סעיף 32(ג) לחוק אני מצווה לאמור: 1.
גיא גולדמן: בתוספת הרביעית לחוק, בסופה יבוא: "אם האדם נכנס למדינת ישראל משטחי עזה או יוצא ממנה לשטחי עזה – 12,000 שקלים חדשים או יותר".
גיא גולדמן: 2.
גיא גולדמן: צו איסור הלבנת הון (שינוי התוספת הרביעית לחוק), התשע"ב-2012 – בטל מיום פרסומו.
גיא גולדמן: 3.
גיא גולדמן: תחילתו של סעיף 1 – 30 ימים מיום פרסומו של צו זה.
דוד רותם: איזה פשוט.
דוד רותם: תקנות החברות (הקלות לעניין החובה לקבוע מדיניות תגמול), התשע"ג – 2012.
דוד רותם: מישהו רוצה להסביר לי למה אתם עושים לנו את הצרות האלה?
רוני טלמור: אנחנו מבקשים להודות לאדוני, שהסכים לקיים את הדיון בתקנות המוצעות בפגרה.
רוני טלמור: התקנות שאנחנו מציעים עושות התאמות מאוד מינוריות, שברובן הגדול ידענו מראש שיידרשו כבר בזמן שעבדנו על החוק.
דוד רותם: הבונוסים בחברת החשמל זה חלק מהתקנות האלה?
רוני טלמור: נגיע לזה.
רוני טלמור: בונוסים בחברות ממשלתיות רחוק להיות מה שמוכר מהסיפור הפרטי, ונגיע גם לזה.
דוד רותם: בכמה הפסדים נמצאת חברת החשמל?
רוני טלמור: יש פה נציג של רשות החברות הממשלתיות, שאולי מעודכן יותר בנתונים, אבל אין ספק שפרסום הדוח של הממונה על השכר אתמול יצר אווירה הולמת לדיון היום.
רוני טלמור: ..
רוני טלמור: מאז שהחוק נחקק פעלנו בשני כיוונים מרכזיים: אחד, לעשות השלמות של הקלות שכבר קיימות, של התאמות שנדרשות בגלל התוספת לחוק החברות בתיקון 20, והכיוון השני הוא כיוון ששוחחנו עליו במהלך הדיונים באישור החוק, שפתחנו פתח להקלות בחובה לקבוע מדיניות תגמול, ופנינו לאיגוד החברות הציבוריות ולגורמים נוספים שיציעו לנו, כי אמרנו שעקרונית, אין לנו התנגדות לתת הקלות לחברות קטנות ובינוניות כדי לא להכביד יתר על המידה.
רוני טלמור: אנחנו מודעים לתנאים בשוק ולמגמות.
רוני טלמור: לצערנו, עד היום לא הגיעה אלינו הצעה שנראית לנו מתאימה לעקרונות שבחוק ושהיא מידתית מספיק.
רוני טלמור: זה אולי גם אתגר יחסית גדול לעשות את זה, כי כדי להגדיר חברה או תנאים להקלות צריך להתייחס לרף מספרי, שזה משהו שבחוק עצמו נמנענו.
רוני טלמור: בכל מקרה, נקודת המוצא שלנו היא שהחוק רק נחקק, אין עדיין לקחים מהיישום שלו, והוא בעצמו מבחינתנו פשרה ואיזון בין אילוצים שונים שמוכרים היטב לכולם.
דוד רותם: למה צריך להקל על מישהו?
דוד רותם: לקח לנו זמן עד שחוקקנו את החוק, ועכשיו אתם כבר רוצים להקל בו.
רוני טלמור: ההקלות שאנחנו מציעים הן מאוד מינוריות.
רוני טלמור: יושבים כאן כמה גורמים שהיו שמחים שהיינו מציעים תקנות יותר רחבות, אבל הצענו תקנות הקלות במקומות שנראים לנו מתאימים ונדרשים ממש ברמה של הגינות.
רוני טלמור: אם ניקח, למשל, סוגים מסוימים של חברות אג"ח, שקיבלו הקלות מתחולת תיקון 17 לפני כשנה, כי חשבנו שאין היגיון להחיל עליהם תיקון 17, נראה לנו אך מתאים להרחיב ולהתאים את ההקלות כך שיכסו גם את העניינים הרלוונטיים בתיקון 20, וכך יתר הדברים.
רוני טלמור: אשמח להציג את התקנות.
רוני טלמור: התקנות הראשונות שהבאנו זה תקנות החברות (הקלה לעניין החובה לקבוע מדיניות תגמול).
רוני טלמור: פה הצענו שלושה דברים: ראשית, הקלה לחברה שמציעה לראשונה ניירות ערך שלה לציבור.