GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד רותם: כי התביעה לא תסכים, והפרקליטות לא יהיה לה נוח, ורז נזרי לא יסכים, ואז אני מתקין תקנות, ככה, באוויר.
דוד רותם: לא, אני אכניס את זה פה בתקנות.
יפעת לביא: אם אנחנו רוצים לחכות לישיבה - - -
דוד רותם: לא, אני לא רוצה לחכות לישיבה.
דוד רותם: יכולתם לשבת, מצדי, עד היום.
דוד רותם: אתם כבר יודעים על התקנות האלה לפחות שנה, מאז שהחוק חוקק.
דוד רותם: ואצלי יש שיטה, אצלי גומרים עניינים, לא מושכים.
גלעד סממה: התובע יעביר להנהלת בתי-המשפט את פרטי הניזוק עם קבלת הכרעת הדין.
אלעזר כהנא: גזר הדין.
גלעד סממה: אלעזר, דיברנו על זה.
אלעזר כהנא: על הכרעת הדין לא דובר.
אלעזר כהנא: דובר: או גזר הדין - - -
גלעד סממה: אני דיברתי אתך על הכרעת הדין.
אלעזר כהנא: לא הכרעת דין.
אלעזר כהנא: גזר דין.
אלעזר כהנא: או שלא הבנו אחד את השני.
אלעזר כהנא: במאה אחוז של התיקים יש הכרעת דין.
אלעזר כהנא: גזר דין שמטיל פיצוי יש ב-10% מהם.
אלעזר כהנא: הכרעת דין לא רלוונטית.
דוד רותם: אם זה קטין, אז למה שלא תמסור את הפרטים שלו להנהלת בתי-המשפט בהכרעת הדין?
אלעזר כהנא: למה למסור פרטים של מאה אחוז מהתיקים כשב-90% מהם זה מיותר כי לא נגזר פיצוי?
אלעזר כהנא: כשיהיה פיצוי, בגזר הדין יש פיצוי, נמסור את הפרטים.
שירי לנג: יש לנו פיילוט עם המשטרה כבר.
שירי לנג: הם אמורים להעביר לנו, לפי הפיילוט, במועד גזר הדין, ויש המון תקלות עם זה.
שירי לנג: זה לא עובד.
שירי לנג: אנחנו רוצים שזה יהיה אפילו במועד הגשת כתב האישום.
אלעזר כהנא: זה הדיון של רז נזרי בשבוע הבא.
דוד רותם: הנהלת בתי-המשפט צודקת.
דוד רותם: אני לא מבין – אם זה קטין, אז זה צריך להיות ביום הגשת כתב האישום.
שירי לנג: כדי להגיש כתב אישום צריך לחקור את הנפגע - - -
דוד רותם: לפרקליטי התביעה זה בעייתי.
דוד רותם: לא נעים להם, זה ילדים.
שירי לנג: דווקא עם התביעה זה עובד טוב.
שירי לנג: יש לנו גם פיילוטים בפרקליטות, והפרקליטות משתפת פעולה.
אפרת חקאק: אני רק אזכיר מהן ההשלכות של הבעיה הזאת – שהנאשם לא יכול לשלם את הפיצוי.
דוד רותם: אז יהיה כתוב ככה – צריך להכניס סעיף שביום גזר הדין ימסור התובע להנהלת בתי-המשפט את כל הפרטים, ותוך ארבעה ימים אתם תעבירו את זה למרכז.
דוד רותם: קיבלתם עוד יום.
קריאה: ביום גזר הדין?
דוד רותם: אתם רוצים את זה ביום כתב האישום?
דוד רותם: נו, מה אתם רוצים?
דוד רותם: שאני אכתוב ביום כתב האישום?
דוד רותם: אז מה שקורה הוא שהם מוסרים לכם נתונים שאתם לא צריכים, בטונות.
דוד מדיוני: זה נכון, וגם יהיו כאלה שכאשר יגיע המועד של גזר הדין הם כבר לא יהיו קטינים.
דוד מדיוני: זה לא רלוונטי, כי לפעמים זה מתארך ואין צורך.
דוד מדיוני: לדעתי זה מוגזם מיום כתב האישום.
דוד רותם: מה, תיקים לוקחים שנתיים בבתי-המשפט בישראל?
אלעזר כהנא: לא, תיאורטית.
אלעזר כהנא: מדינה אחרת, לא פה.
שירי לנג: הם צריכים לציין את תאריך הלידה של הקטין ואז אנחנו עושים את החישוב, אם הוא קטין או בגיר במועד גזר הדין.
שירי לנג: אבל מהניסיון שלנו זה לא עובד.
גלעד סממה: שירי, למה זה לא עובד מגזר הדין?
שירי לנג: כי הם לא ממציאים במועד גזר הדין.
קריאה: כי היום אין הנחיה כזאת.
גלעד סממה: מה שיקרה זה שבגזר הדין לא נקבל מהם, ונהיה חייבים להעביר אליהם תוך שלושה ימים - - -
דוד רותם: היא אומרת דבר פשוט נורא.
דוד רותם: היא אומרת, מה זה משנה, ממתי תובעים – אם הם שוטרים או אם הם פרקליטות, הם גם צריכים להקשיב ולשמוע על הדין.
דוד רותם: הדין לא חשוב להם.
דוד רותם: הם רק צריכים הרשעות.
גלעד סממה: למה את חושבת שדווקא מהכרעת הדין זה יפתור את הבעיה?
שירי לנג: קודם כל, יש המון מקרים שהכרעת הדין וגזר הדין הם באותו יום.
שירי לנג: אני לא רוצה להגיע ליום האחרון.
שירי לנג: עם הניסיון שלנו אנחנו צריכים לרדוף אחריהם, ואז אני לא יכולה להתחייב להעביר את זה בשלושה ימים.
שירי לנג: כמה שיותר מוקדם, זה טוב יותר מבחינתנו.
שירי לנג: נהיה ערוכים כבר בגזר הדין להעביר את התיק, וזה ימנע את כל העיכובים.
גלעד סממה: מצד שני, כפי שאלעזר אומר, במקום להעביר מאה אחוזים מהפרטים, הוא יכול להעביר רק 10%.
שירי לנג: על מה אנחנו מדברים?
שירי לנג: על להביא את שם הקטין, תעודת הזהות שלו ותאריך הלידה?
אלעזר כהנא: ואפוטרופוס, טלפון, כתובת.
דוד רותם: לא, זה הכול נמצא.
דוד רותם: הוא רק צריך לתת לך תאריך לידה וכתב האישום.
אלעזר כהנא: תאריך לידה זה החלק הפשוט.
אלעזר כהנא: יש טלפונים שלו ושל האפוטרופוס שלו, וכתובות שלהם.
דוד רותם: אם אני כותב את זה ביום גזר הדין, אז אני - - - את הנהלת בתי-המשפט.
דוד רותם: הם הולכים לשבת אצל רז נזרי בשביל לקבל את זה ביום כתב האישום.
דוד רותם: ואז אני סגרתי אותם.
יצחק קדמן: לכן הכרעת הדין זה הכי הגיוני.
גלעד סממה: בט"פ רוצים גזר הדין, הנהלת בתי-המשפט רוצים כתב אישום, ואני אמרתי הכרעת הדין.
אלעזר כהנא: לא, אבל זה לא עוזר כלום, גלעד.
אלעזר כהנא: כי הכרעת הדין זה שוב פעם כמו כתב אישום, זה לכולם.
אלעזר כהנא: הרבה פעמים משוכים כתבי אישום.
גלעד סממה: זה לא כולם, זה רק אלה שיצאו אשמים.
אלעזר כהנא: זה לכולם, סתם.
דוד רותם: רגע, אתה יודע מה, אלעזר, אתה צודק.
דוד רותם: זה לכולם סתם.
אלעזר כהנא: זה עומס.
דוד רותם: זה עומס על מי?
אלעזר כהנא: על התובע.
אלעזר כהנא: זאת עבודה.
דוד רותם: רבותי, זה מוגזם לבקש מהתובע לעבוד.
אלעזר כהנא: אני לא אמרתי שזה מוגזם.
דוד רותם: אני אומר לך שזה מוגזם.
דוד רותם: אני מכיר את התובעים.
אלעזר כהנא: לא, זה הכרחי ונחוץ.
אלעזר כהנא: אבל כולנו פה יודעים מהו עומס העבודה על התביעות, וכולם יודעים פה כמה כל הזמן יש עוד ועוד עומס - - -
דוד רותם: אלעזר, אומרת לי שירי שזה לא עוזר, אתם לא נותנים את זה ביום גזר הדין.
אלעזר כהנא: אנחנו ניתן את זה ביום גזר הדין.
דוד רותם: אבל עובדה שאתם לא נותנים.
דוד רותם: יש לכם אּתם פיילוט ולא הצלחתם.
אלעזר כהנא: אין הוראה כזאת היום, לא בחוק, ולא בתקנות ולא בכלום.
אלעזר כהנא: אז יש פיילוט – אני לא יודע, אצלנו אומרים שהפיילוט עובד יפה, הם אומרים שהפיילוט עובד לא יפה.
אלעזר כהנא: אני קטונתי מלהכריע - -
שירי לנג: אני יכולה לתת לך רשימה של תיקים.
אלעזר כהנא: - - ובשביל זה קבעו דיון אצל רז נזרי.
דוד רותם: תגידו, למה אתם לא יכולים לטלפן לרז נזרי, שיבוא עכשיו הנה.
דוד רותם: אני אקיים אתו את הישיבה, אני אסגור את זה אתו.
גלעד סממה: אדוני יכול לקבל החלטה.
דוד רותם: אני יכול לקבל החלטה.
דוד רותם: מה להחליט?
דוד רותם: ביום הגשת כתב האישום?
דוד רותם: אלעזר יקפוץ לשמיים.
דוד רותם: אם אני אחליט שאני עושה את זה ביום גזר הדין, אז הנהלת בתי-המשפט תקפוץ לשמיים.
גלעד סממה: ולכן תציע הכרעת הדין.
יצחק קדמן: הכרעת הדין זה הכי הגיוני.
יצחק קדמן: זה בין לבין.
אלעזר כהנא: זה פשרה, אבל אין בה היגיון.
אלעזר כהנא: פשרה זה לפעמים הדבר הכי פחות הגיוני בעולם.
שירי לנג: אם כתוב שאני צריכה להעביר את התיק לאחר שאני מקבלת את הפרטים מהתובע, אז מצדי תקבעו מה שאתם רוצים.
יצחק קדמן: ואם זה יהיה בעוד שנה?
דוד רותם: אם זה יהיה בעוד שנה, אז זה יהיה בעוד שנה.
יצחק קדמן: ובינתיים הוא לא יקבל את הפיצוי.
דוד רותם: בסדר, אבל היא צודקת.
דוד רותם: כי היא לא יכולה להעביר תיק אם אין לה את הפרטים.
יצחק קדמן: היא צודקת במאה אחוז.
יצחק קדמן: לכן צריך לקבוע מי צריך להעביר תוך שנה.
דוד רותם: כן, אבל אין לי מתי להעביר.
דוד רותם: ביום גזר הדין זה הכי נכון להעביר.
גלעד סממה: אז רק צריך לוודא שהמשטרה והפרקליטות עומדות בזה.
אלעזר כהנא: המשטרה - - - את התקנות.
דוד רותם: אני לא מבין, עולה בדעתך שאם יהיה כתוב בתקנות, המשטרה לא תקיים את התקנות?
גלעד סממה: אבל אני שומע מהנהלת בתי-המשפט - - -
דוד רותם: כי היום אין תקנות.
דוד רותם: זה סתם פיילוט, ויש ביניהם ויכוח.
גלעד סממה: לי, כמובן, אין התנגדות שזה יהיה גזר הדין.
גלעד סממה: זה גם בעיני הכי נכון.
ורד וינדמן: איך יספיקו מיום גזר הדין להביא מיד את הפרטים?
ורד וינדמן: הם לא יספיקו מהיום להיום.
ורד וינדמן: הם הרי לא יודעים מה יהיה גזר הדין, אם יהיו פיצויים או לא.
דוד מדיוני: למה, בתיק הם לא יכולים מראש לדאוג שיהיה להם את - - -
ורד וינדמן: מראש – לכן צריך לקבוע מועד מראש.
אלעזר כהנא: רוב רובם של הפרטים קיימים מראש.
אלעזר כהנא: אם לא, אז צריך יהיה התובע להשלים אותם לפני, כשהוא יודע שיש גזר דין, והוא יודע אם הוא טען בכלל לעונש של פיצוי או לא, ואם זה עלה ונדון ויש סיכוי.
אלעזר כהנא: ואם הוא יודע שיש פיצוי והוא יודע שבגזר הדין צריך לבוא עם כל הפרטים, אז הוא בודק שיש לו את כל הפרטים לפני שהוא מגיע.
אלעזר כהנא: זה מה שהוא צריך לעשות, ואם הוא לא יעשה, אז זה לא בסדר.
ורד וינדמן: זה בדיוק המועד שלפני גזר הדין.
ורד וינדמן: אז מה זה משנה אם זה הכרעת הדין או לפני גזר הדין.
אלעזר כהנא: כי הכרעת הדין זה להעביר לכולם - - -
דוד רותם: לא, זה לא יהיה הכרעת הדין.
דוד רותם: זה יהיה או כתב האישום או גזר הדין.
ורד וינדמן: גזר הדין זה לא הגיוני.
דוד רותם: זה לא הגיוני?
דוד רותם: אז זה יהיה גם בלי היגיון.
דוד רותם: אני נורא מצטער שאני חושב אחרת ממך, ופחות הגיוני מה שאת אומרת.
ורד וינדמן: לא יספיקו מיום מועד גזר הדין - - -
דוד רותם: תאמיני לי שיספיקו.
ורד וינדמן: עובדה שהנהלת בתי-המשפט מספרת שהם לא מספיקים היום.
דוד רותם: הבעיה היא שאם אני מחליט, אני מייתר להם את הפגישה עם רז נזרי.
גלעד סממה: יש לנו עוד הרבה עבודה.
דוד מדיוני: לא בטוח שרז נזרי היה מחליט אחרת.
גלעד סממה: יש לנו עוד הרבה עבודה ממילא.
גלעד סממה: אני לא בטוח שהוא יצטער שהתייתרה לו הישיבה.
גלעד סממה: יש עוד הרבה ישיבות אחרות.
דוד רותם: אבל אני לא רוצה להכריע בין המשטרה להנהלת בתי-המשפט בעניין הזה.
גלעד סממה: הדרך הנכונה זה פשוט להעביר את זה – יסלח לי קדמן כאן – בגזר הדין.
גלעד סממה: התביעה כאן, ובט"פ אומרים, אין בעיה, אנחנו נעמוד בזה.
גלעד סממה: אין שום בעיה, מבחינתי, כמובן, שאחר-כך הנהלת בתי-המשפט תעביר את זה, בתנאי שיש לה את הפרטים, תוך שלושה ימים, כפי שאמרנו.
גלעד סממה: ולכן, אפשר לקבוע את זה, ובט"פ והפרקליטות יצטרכו לעמוד בזה.
גלעד סממה: זה הכול.
דוד רותם: אתה יודע רק מה, אתה מכניס אותי לבעיה.
דוד רותם: שאני אומר שהמשטרה צודקת.
גלעד סממה: אז נספור לך את הפעמים שאמרת שהיא לא צודקת, נעשה מאזן, ואז נראה.
דוד רותם: לא, אתה לא צריך לעשות מאזן.
דוד רותם: אפרת?
אפרת חקאק: אז אתה רוצה להוסיף תקנה - - -
דוד רותם: כן, שביום גזר הדין התובע יעביר להנהלת בתי-המשפט - - -
אפרת חקאק: אי אפשר לכתוב, לדעתי, ביום גזר הדין, כי לפעמים כשהנאשם גם הוא קטין, אז זה לא תמיד נקרא גזר דין.
יפעת לביא: הנהלת בתי-המשפט – טוב, אבל זה לא רלוונטי כאן – הם ירצו פרטים גם לגבי קטין וגם לגבי בגיר, אם אני לא טועה.
דוד רותם: אני בבגירים לא מתעסק, רק בקטינים.
יפעת לביא: בפיילוט שעושים גם עם הפרקליטויות וגם עם המשטרה, יש דוגמה לטופס שבו צריך למלא את כל פרטי הנפגע.
יפעת לביא: אז אפשר בתקנה הזאת לכתוב שביום גזר הדין התובע יעביר טופס פרטי הקטין הנפגע, ולחזור ולהוסיף את הטופס הזה לתקנות.
אפרת חקאק: אז היינו רוצים לראות את הטופס הזה.
אפרת חקאק: יש לכם את הטופס?
יצחק קדמן: אפשר, לפחות, לכתוב שזה יהיה לא יאוחר מיום גזר הדין?
יצחק קדמן: אז אולי זה ידרבן אותם לא לחכות לרגע האחרון?
דוד רותם: לא, זה יהיה ביום גזר הדין.
גלעד סממה: זה לא משנה, יצחק.
גלעד סממה: הם לא יעשו את זה ממילא לפני גזר הדין, אז זה לא משנה.
גלעד סממה: אם כתוב: גזר הדין או לא יאוחר ממנו – הם יעשו את זה רק ביום גזר הדין.
שירי לנג: חשוב שבתקנה 2 יהיה כתוב שהנהלת בית-המשפט תעביר את התיק לא יאוחר משלושה ימים, ובלבד שיתקבלו פרטי המפוצה מהתובע.
אפרת חקאק: אז נוסיף תקנה שהתובע יעביר את פרטי הניזוק ביום – זה לא תמיד גזר דין, אנחנו נמצא את המונח הנכון.
אפרת חקאק: כי שוב, אצל נאשם שהוא קטין, זה לא תמיד גזר דין, והיו לנו בעיות עם המינוח הזה.
אפרת חקאק: אז נמצא את המינוח, אבל ברור לכולם למה אנחנו מתכוונים, ואולי נוסיף: לפי הטופס?
דוד רותם: על-פי הטופס.
דוד רותם: רק תנו לנו את הטופס כדי שנחליט אם לתקן אותו או לא.
דוד רותם: וממילא, מכיוון שאני לבד מצביע, אז אני יכול לתקן את הטופס גם מאוחר יותר.
אפרת חקאק: ובתקנה 2 נכתוב בסוף: בהקדם האפשרי, לא יאוחר מ – כמה ימים אתה רוצה בסוף?
דוד רותם: שלושה ימים.
אפרת חקאק: שלושה ימים מיום ההחלטה?
דוד רותם: מיום גזר הדין, ובלבד שהתובע - -
יפעת לביא: בחוק זה מנוסח: "החלטת בית-המשפט", אז אפשר להשאיר את זה קוהרנטי - - -
דוד רותם: - - מסר את הפרטים על-פי טופס - - -
יפעת לביא: ואז אולי לא צריך לפרט את כל הפרטים, כי אם אנחנו כבר מכניסים בתקנה אחת - - -
דוד רותם: צריך: על-פי טופס ולמלא את הפרטים.
דוד רותם: כי אחרת, מה שיקרה זה שהתובע ישכח למלא חלק מהפרטים.
דוד רותם: פה כתוב: "טופס זה מוגש במעמד הגשת כתב האישום".
יפעת לביא: אז אנחנו נצטרך לשנות.
דוד רותם: עד היום כך היה כתוב?
דוד מדיוני: לא, כך רצינו שיהיה.
יפעת לביא: לא, זה היה טיוטה.
דוד מדיוני: עד היום זה טופס שרק אחרי שהתיק הגיע אלינו היינו שולחים למפוצה – היינו מחפשים אותו, שימלא וישלח לנו.
דוד מדיוני: ועכשיו רצינו שזה יהיה בזמן הנכון.
אפרת חקאק: ואתם מצפים מהתובע למלא גם את פרטי המוטב והאפוטרופוס?
אפרת חקאק: אתם עושים את זה?
אפרת חקאק: אלעזר, ראית את הטופס הזה?
אלעזר כהנא: אני יודע.
אלעזר כהנא: לכן זה כל-כך בעיה, הקטע של הכרעת הדין.
אלעזר כהנא: לגבי אפוטרופוס – בדרך-כלל זה הורים, כן?
דוד רותם: גזר הדין.
אלעזר כהנא: בגזר הדין.
אלעזר כהנא: זה רק בגזר הדין, וזה רק באותם תיקים שיהיה פיצוי – הם יצטרכו להגיד מי האפוטרופוס.
אלעזר כהנא: בדרך-כלל זה ההורים, אין פה הרבה אפשרויות.
אלעזר כהנא: יש מקרים חריגים.
אלעזר כהנא: חלק גדול מהתיקים זה בכלל פרקליטות.
אלעזר כהנא: כי כשיש קטין וכשהוא מקבל פיצוי, זה הרבה פעמים פרקליטות.
אפרת חקאק: אז אתם תשלחו לנו את הטופס הזה?
אפרת חקאק: כי אין לנו את הנוסח הזה.
יפעת לביא: אנחנו גם צריכים לעשות בו התאמות.
אפרת חקאק: טוב, אז נחזור לתקנה 2.
אפרת חקאק: רציתי לשאול למה בתקנה 2 לא כתוב שגם הפרטים של הנאשם מועברים על-ידי הנהלת בתי-המשפט למרכז.
שירי לנג: ברור שזה עובר.
אפרת חקאק: למה זה ברור?
שירי לנג: העתק גזר הדין מועבר, ושם יש גם את פרטי הנאשם.
דוד מדיוני: מיכל?
מיכל קריספין: כן, אין בעיה.
מיכל קריספין: כך זה עובד גם היום.
מיכל קריספין: הפרטים מועברים, אין בעיה.
אפרת חקאק: היושב-ראש רוצה להוסיף: פרטי הנאשם.
אפרת חקאק: יפעת, את יכולה אולי להסביר את סעיף 2(4) – מה זה הסימון הזה, ולמה צריך לכתוב את זה בתקנות?
יפעת לביא: זה עניין שקשור לממשק המחשב – ואולי שירי תוכל להסביר טוב יותר – בהתחלה, בגלל שלא צירפנו טופס, רצינו כן לפרט מהם הפרטים שצריכים לעבור.
יפעת לביא: יכול להיות שזה מתייתר עכשיו, אם מכניסים את הטופס.
יפעת לביא: ולמרות שכותבים את תאריך הלידה של הניזוק, בכל זאת יש שם רובריקה שבה מסמנים שהוא אכן קטין.
יפעת לביא: ולפי זה, המערכת שעוברת על גזרי הדין של אותו יום, מזהה שזה תיק של קטין – זה סימון כלשהו במחשב שמדובר בתיק פיצוי של קטין.
יפעת לביא: ולפי הסימון הזה הממשק יודע להעביר את התיק למרכז לגביית קנסות.
יפעת לביא: זה הדבר המרכזי שהממשק צריך כדי לדעת להעביר את התיק, ובגלל זה פירטנו את זה בתוך התקנות.
ענת הר-אבן: זה גם טוב לנו, כי אם אנחנו מקבלים מספר אינדיקציות מהנהלת בתי-המשפט, אנחנו יכולים לבודד איזה תיק הוא תיק פיצוי לקטין ולטפל בו מיידית.
אפרת חקאק: עכשיו יש לנו את השאלה מה קורה אם הניזוק רוצה למלא את פרטי חשבון הבנק שלו במקום.
אפרת חקאק: כי אני מניחה שלפעמים הוא נמצא באולם, הוא לא רוצה לחכות עד שהתיק יועבר למרכז ואז המרכז ישלח לו מכתב.
דוד מדיוני: אני בעד.
אפרת חקאק: אני מניחה שפרופסור קדמן יכול להסביר את הבקשה הזאת גם.
יצחק קדמן: אנחנו יכולים לחסוך הרבה מאוד זמן מהתהליך.
יצחק קדמן: אם זה אפשרי, אז את הדברים שאחר-כך המרכז לגביית קנסות דורש מנפגע העבירה אפשר יהיה להעביר כבר בזמן גזר הדין.
יצחק קדמן: זה יחסוך הרבה מאוד זמן וטרחה לשלוח לו מכתב, וכל הדברים האלה.
ענת הר-אבן: אבל הם מעבירים לנו ממשק, ולא מעבירים לנו ניירות.
יצחק קדמן: לכן, אם היו שואלים אותי – ענת, אמרתי לך קודם – הטופס הזה שאתם רוצים להכניס לתקנות יהיה טופס שיהיו בו גם את פרטי נפגע העבירה, גם את מספר חשבון הבנק שלו, ואת הכול.
יצחק קדמן: זה הכי טוב, במכה אחת – ולא פעמיים לעשות עבודה.
אלעזר כהנא: אבל את זה לא התובע יעביר.
דוד מדיוני: למה, מה קרה?
דוד מדיוני: הוא לא יכול לשאול אותו מה מספר חשבון הבנק שלו?
אלעזר כהנא: לא, הוא לא יעשה את זה.
יצחק קדמן: הוא צריך לשאול אותו מה הכתובת, מה הטלפון.
אלעזר כהנא: את מי הוא ישאל, את הילד, מה חשבון הבנק של אבא שלו?
אלעזר כהנא: כי הוא לא יעשה את זה.
דוד רותם: לא הבנתי, מה הבעיה כשהתיק עובר למרכז - - -
דוד מדיוני: אני רק אומר שמה שטען יצחק קדמן, יש בו מן ההיגיון.
דוד מדיוני: כי בעצם אחרי שזה נוחת אצלנו, אנחנו צריכים לשלוח אליו, ולפעמים אנחנו לא מאתרים אותו.
דוד מדיוני: לטובתו, אם נקבל הכול מראש, יהיה לנו הרבה יותר קל להעביר לו את התשלום בזמן.
דוד רותם: יש לכם גם טלפון שלו, אתם יכולים להתקשר.
דוד מדיוני: אני יכול לספר לך פה סיפורים, מכאן עד להודעה חדשה, של אלפי תיקים שגבינו בהם כספים ולא היה לנו למי להעביר כי לא קיבלנו את הפרטים של נפגע העבירה.
דוד מדיוני: ואחר-כך חיפשנו את נפגע העבירה, ואז זה מאוד קשה.
דוד מדיוני: עשינו עבודה קשה ואת רוב התיקים חיסלנו, אבל זה היה מאוד מסובך.
דוד מדיוני: אם אפשר היה, כשזה עובר אלינו, עם הפרטים המלאים – זה היה חוסך המון עבודה לטובת הנפגע.
דוד מדיוני: לנו אין בעיה לעשות את זה.
דוד מדיוני: יש לנו טופס מדף, שולחים לו, הוא ממלא, מחתים את הבנק, הוא שולח את כל הפרטים, ורק אז מזרימים לו במס"ב, מרכז סליקה בנקאי, את הכסף.
דוד מדיוני: לדעתי, עדיף היה לקבל את זה מראש, אם זה היה אפשרי.
דוד רותם: כן, אבל אתה יודע, יש ילד, בא לבית-המשפט, פוסקים לו את הפיצוי – מה, הוא יודע את החשבון של אבא שלו?
מיכל קריספין: אני רוצה בבקשה גם להעיר לעניין הזה.
מיכל קריספין: הטופס הזה הוא טופס פרטי מוטב שהחשב מבקש לקבל אותו כאשר כבר מוזנים הפרטים של חשבון הבנק, ואחת משתי החלופות:
מיכל קריספין: או שמחתימים את הבנק על זה שאלה באמת הפרטים, או, לחילופין, שהוא מצרף המחאה מקורית.
מיכל קריספין: זאת הדרישה של החשב כדי לזהות שהכסף לא מועבר לגורם אחר, וכי היו זיופים בעבר.
מיכל קריספין: אז המטרה היא לקבל את הטופס וגם לזהות אותו בתיק הנכון.
מיכל קריספין: בשעה שאנחנו נותנים את הטופס ומשאירים אותו בבית-המשפט – אל"ף, אין עדיין זיהוי של התיק הספציפי במרכז משום שעוד לא נפתח תיק במרכז, ואנחנו לא נדע לזהות את זה.
מיכל קריספין: והרי אנחנו רוצים לשלם כמה שיותר מהר.
מיכל קריספין: אז דווקא בפרקטיקה, לדעתי – מה גם שההערה שלך היא בהחלט במקום, כבודו – ואני חושבת, מהשטח, שנכון יהיה לעשות שאם התיק מועבר בן-לילה ולא יאוחר משלושה ימים – אנחנו ממש במספר ימים, בצ'יק-צ'ק מוציאים את הפרטים הללו למפוצה.
מיכל קריספין: הטופס יוצא מתוך התיק.
מיכל קריספין: כשהוא חוזר אלינו אנחנו יודעים לזהות שזה לתיק הנכון, משום שמוזן שם מספר התיק הרלוונטי.
מיכל קריספין: ואז זה לא הולך לאיבוד בדרך, ולכן זה חשוב.
אפרת חקאק: אם הניזוק יושב בבית-המשפט ויש לו את כל המידע, למה לא לאפשר לו באותו מועד - - -
דוד רותם: למי הוא ייתן את זה?
אפרת חקאק: להנהלת בתי-המשפט שתעביר את זה הלאה.
דוד רותם: הנהלת בתי-המשפט – לא מעניין אותם.
דוד מדיוני: מיכל, ואם לא תתפסי אותו אחר-כך, מה תעשי?
מיכל קריספין: ברגע שהם מעבירים אלינו את הפרטים, כפי שסוכם – קודם אנחנו נתפוס אותו, יש לנו כבר את כל הפרטים.
דוד מדיוני: ואם לא?
מיכל קריספין: ואם לא, אז התיק בכלל לא הגיע אלינו.
דוד מדיוני: קיבלת את הטלפון שלו, עכשיו את מנסה ולא תופסת אותו.
מיכל קריספין: לא, יש לנו כתובת שלו - -
דוד מדיוני: הוא לא קיבל, מה תעשי אז?
מיכל קריספין: - - הרי סיכמנו קודם שהתביעה מעבירה במועד גזר הדין את כל הפרטים.
מיכל קריספין: חלק מהפרטים הם אותם פרטים שנדרשים לנו כדי להעביר את טופס 890, ואז אין בעיה.
דוד מדיוני: בכמה מקרים אנשים לא מקבלים דבר דואר בזמן?
דוד מדיוני: מיכל, מה זה קשור?
מיכל קריספין: לא, דבר הדואר קשור למתי אנחנו שולחים אליהם.
מיכל קריספין: אנחנו שולחים אליהם עם הפרטים שהם מזינים, ואז חזקה עלינו שזה נכון.
דוד מדיוני: זה בטוח נכון, והוא לא קיבל – מה תעשי אז?
דוד מדיוני: ברגע שאת אותו נוהל של טופס את כבר מקבלת מראש במקרים שזה מתאפשר, אז למה לא?
דוד מדיוני: זה חוסך עוד המון עבודה.
מיכל קריספין: אני בעד לקבל אותו מראש.
מיכל קריספין: אבל יש חומר שהחשב מחייב אותו לצרף - - -
דוד מדיוני: את אותו חומר נבקש לקבל עכשיו.
דוד מדיוני: מה זה משנה?
דוד מדיוני: חבר'ה, זה לא כמויות אדירות.
אפרת חקאק: וזה רק להוסיף את זה כאפשרות.
אפרת חקאק: לא כחובה.
מיכל קריספין: ואז אני אצטרך לקשר אותו לתיק הספציפי, והזכרתי קודם שעדיין אין לנו תיק מרכז פתוח ולא נדע לייחס את הטופס לתיק הספציפי.
דוד רותם: הרי הם יקבלו את הטופס בממשק תוך שלושה ימים, הם יקבלו את זה לפני שיש להם תיק.
אפרת חקאק: לא, הם לא אמורים את זה לפני שהנהלת בתי-המשפט מעבירה את החומר.
דוד רותם: יחד עם זה.
שירי לנג: אני צריכה לבדוק את זה, כי זו דרישה שאנחנו שומעים עליה בפעם הראשונה היום, והממשק כבר אופיין ופותח.
שירי לנג: ועכשיו, להוסיף את הדבר הזה – אני לא יודעת, יכול להיות שזה יעכב את כל הממשק.
דוד רותם: אז זה ייקח עוד יומיים, ואתם תדעו בדיוק, עם שיק, עם כל מה שהחשב דורש.
יצחק קדמן: בכל התהליך הזה לא נאמר תוך כמה זמן, מהרגע שהמרכז לגביית קנסות קיבל את החומר – והוא צריך לקבל אותו תוך שלושה ימים מיום גזר הדין – תוך כמה זמן הוא פונה לנפגע העבירה עם הטופס שלו, עם המכתב, וכדומה.
דוד רותם: תוך זמן סביר.
אפרת חקאק: זה מופיע בתקנה 5.
אפרת חקאק: וגם פה היושב-ראש הציע להוסיף: בהקדם האפשרי ולא יאוחר מ-X ימים.
ענת הר-אבן: אין בעיה, נרשום: לא יאוחר משבעה ימים.
אפרת חקאק: כמה ימים היושב-ראש רוצה?
יצחק קדמן: הם מוכנים לשבעה.
דוד רותם: מה זה מעניין אותי מה שהם מוכנים?
דוד רותם: אני רוצה עשרה ימים.
אפרת חקאק: האם משרד המשפטים יכול להסביר ליושב-ראש גם איך בדיוק הנאשם משלם את הפיצוי?
אפרת חקאק: פיזית, מה עליו לעשות?
יפעת לביא: בעיקרון, הסכמנו שבגלל שהתקנות האלה משנות את ההליך – שעד עכשיו הנאשם היה יכול לרדת למזכירות בית-המשפט ולשלם, ומעכשיו הוא ישלם ישירות למרכז לגביית קנסות – הדבר הזה כתוב בתקנות, והנאשם יידע על זה ברגע שהוא יילך למזכירות בית-המשפט.
יפעת לביא: הוא יקבל שם טופס שכבר יש לו טיוטה, ושהכינו אותה יחד הנהלת בתי-המשפט והמרכז לגביית קנסות, ושמסבירה לו בדיוק איך הוא יכול לשלם.
יפעת לביא: הוא יכול לגשת לכל סניף של בנק הדואר – ואת זה אולי המרכז יידע להסביר טוב יותר – ולשלם בצורה מקוונת.
יפעת לביא: עם הצגה של תעודת זהות יעלו הפרטים של החוב שלו והוא יוכל לשלם ישירות שם, או באתר אינטרנט, וכל הדברים האלה כתובים בדף שיחולק לנאשם.
יפעת לביא: יש לך טיוטה שלו, נכון, אפרת?
אפרת חקאק: לא, אין לי.
יפעת לביא: אין לך?
יפעת לביא: אז אני יכולה גם לתת לכם לראות.
אפרת חקאק: צריכים להוסיף בהנחיה לנאשם, שהוא לא ילך לשלם למחרת.
אפרת חקאק: שיחכה שלושה ימים.
שירי לנג: בעיקרון הוא יוכל לשלם למחרת כי התיק יעבור באותו לילה ברוב המקרים.
מיכל קריספין: אבל ברגע שאומרים לו תוך שלושה ימים, ואנחנו אומרים: לא יאוחר משלושה ימים – אז כדי לא לטרטר את החייב, ואז הוא עלול לגשת תוך יום ולא יהיה לנו את התיק - - -
דוד רותם: לא חשוב, הוא ייגש באותו יום וישלם – עד שאתם תקבלו את הפרטים, כי אתם שולחים את הטופס ואתם לא יודעים לאן להעביר את זה, זה ילך אצלכם לאיבוד.
דוד רותם: לא יקרה כלום אם הוא ישלם אחרי יום-יומיים.
מיכל קריספין: התיק לא יהיה אצלנו, מאחר שאם הם מעבירים אלינו את התיק תוך שלושה ימים בממשק, אז הוא יבוא לשלם ולא יהיה לו איפה לשלם.
יפעת לביא: אפשר להוסיף הערה כזו.
יפעת לביא: אם הפרטים לא מגיעים למרכז, אז בכלל לא נפתח תיק במרכז והנאשם לא יכול לשלם.
יפעת לביא: בטופס הזה, שיש בו את כל הפרטים – איפה הוא יכול לשלם, ומה הטלפון לבירורים – אפשר לציין גם תחילת תשלום אחרי שלושה ימים.
אפרת חקאק: האם היושב-ראש רוצה להוסיף משהו מהנושא הזה לתקנות?
אפרת חקאק: כי כל זה לא מופיע בתקנות.
דוד רותם: טוב, זה יופיע בטופס, לא?
אפרת חקאק: הטופס הזה לא קשור לתקנות.
אפרת חקאק: הטופס הזה הוא לפי נוהל פנימי.
דוד רותם: טוב, אני רק רוצה לראות אותו.
אפרת חקאק: אז יפעת מביאה את הטופס עכשיו.
אפרת חקאק: ואם כן, אז אנחנו צריכים לחשוב על תקנה 4.
אפרת חקאק: בתקנה 4 הצעתם שהנאשם לא יחויב בפיגורים עד היום השביעי מיום החלטת בית-המשפט, יכול להיות שצריכים להוסיף כמה ימים - - -
דוד רותם: בנק הדואר יודע שהוא יכול לקבל תעודת זהות?
דוד מדיוני: זה עובד בכל סניפי בנק הדואר, לכלל חייבי המרכז ולא רק לקנסות.
אפרת חקאק: זה לא תשלום תוך שלושה ימים מיום החלטת בית-המשפט.
אפרת חקאק: זה אחרי שלושה ימים.
יפעת לביא: "אחרי", כן.
יפעת לביא: אני כתבתי את זה עכשיו.
דוד רותם: אני רק רוצה להבין, איפה הוא?
דוד רותם: מדיוני?
דוד רותם: "במידה ולא ישולם הפיצוי במועדו, יתווספו לחוב פסיקת ריבית.
דוד רותם: כמו כן עשוי המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות, לנקוט נגדך באמצעי גבייה לרבות הטלת עיקולים על נכסיך, הגשת בקשות להטלת הגבלות רישיון הנהיגה שלך, עיכוב יציאתך מן הארץ וכינוס נכסיך.
דוד רותם: " מה זה "רישיון הנהיגה שלך"?
דוד רותם: מה אתם עושים אתו?
דוד רותם: פשוט, כתוב פה ביידיש, לא בעברית.
ענת הר-אבן: אנחנו יכולים לעבוד על הנוסח של הטופס הזה.
דוד רותם: רציתי רק לומר שהוא לא בעברית, הטופס הזה.
ענת הר-אבן: אז אנחנו נעבוד הנוסח שלו.
ענת הר-אבן: נבהיר את הפיסקה.
אפרת חקאק: האם היושב-ראש רוצה להוסיף שמישהו ייתן לנאשם את הטופס הזה בבית-משפט?
אפרת חקאק: שנכתוב את זה בתקנות?
קריאה: מי ייתן את זה?
גלעד סממה: המזכירות של בתי-המשפט.
דוד רותם: אז לא צריך לכתוב את זה בתקנות.
אפרת חקאק: בתקנה 4, האם אתם רוצים להשאיר שבעה ימים?
אפרת חקאק: כמה זמן אתם רוצים לתת לנאשם?
דוד רותם: "החל ביום השביעי", כן.
יפעת לביא: אפשר להשאיר את זה, עכשיו, כשהתחייבנו שהפרטים יעברו במועד החלטת בית-המשפט.
אפרת חקאק: אז אפשר להשאיר את זה ביום השביעי?
שירי לנג: אבל זו לא החלטה.
שירי לנג: יכול להיות שתהיה החלטה, אבל כתבנו בתקנה 2 שהתיק יועבר בתנאי שיש אצלנו את כל פרטי המפוצה - - -
יפעת לביא: וכתבנו בתקנה קודם שהמשטרה מעבירה את הפרטים ביום החלטת בית-המשפט.
שירי לנג: ואם זה לא יקרה?
שירי לנג: ויכול להיות שלמרות שכתוב בתקנות, לא נקבל את הפרטים במועד גזר הדין.
שירי לנג: אז הנאשם יצטרך לספוג את הפיגורים.
דוד רותם: אני כבר קובע דיון נוסף בעוד שישה חודשים, כדי לראות אם התביעה מעבירה לכם.
קריאה: אנחנו נשמח.
קריאה: מקובל עלינו.
דוד רותם: לא שאני אהיה.
דוד רותם: אבל מישהו אחר ינהל את זה.
גלעד סממה: אתה ממלא למישהו אחר את לוח הזמנים, אני מבין.
אפרת חקאק: אז נשאיר את זה: "ביום השביעי מיום מתן החלטת בית-המשפט".
אפרת חקאק: ושוב, זה בהנחה שהתביעה מעבירה את הפרטים באותו יום.
אפרת חקאק: תקנה 5 – נגיד שכשה
אפרת חקאק: מרכז מקבל את פרטי התיק הוא ישלח מכתב בהקדם האפשרי ולא יאוחר מעשרה ימים.
אפרת חקאק: ואת מה שבסוגריים נוריד, כי זה כבר לא רלוונטי.
אפרת חקאק: ופה רציתי לשאול, האם תמיד אתם יודעים מיהו המוטב ביום גזר הדין?
אפרת חקאק: זה תמיד ברור מהחלטת בית-המשפט?
ענת הר-אבן: עכשיו צירפנו את הטופס, ושם התביעה ממלאה מי האפוטרופוס.
אפרת חקאק: לא, אבל מהחלטת בית-המשפט – האם יש לכם בעיות בפרקטיקה בדבר הזה?
גלעד סממה: לגבי מה?
גלעד סממה: לגבי מיהו הניזוק?
אפרת חקאק: לא, מי המוטב.
מיכל קריספין: מי המוטב לתשלום, באיזה מועד?
מיכל קריספין: סליחה, לא הבנתי את השאלה.
אפרת חקאק: אחרי גזר הדין.
אפרת חקאק: האם יש לכם מקרים שאתם לא יודעים?
מיכל קריספין: בדרך-כלל אין בעיות.
מיכל קריספין: אבל הטופס הזה בדיוק מסדיר את העניין הזה, שיגידו לנו למי צריך לשלם – או לאפוטרופוס, או לקטין, או למישהו אחר שבית-המשפט קבע.
מיכל קריספין: ולכן הסדרנו את זה באופן מפורט כזה בטופס.
גלעד סממה: זה המסמך שהמרכז לגביית קנסות מעביר לנפגע העבירה, לא?
אפרת חקאק: תקנה 6 – המרכז ישלם את הסכום לא יאוחר מ-60 מיום קבלת מלוא הנתונים.
אפרת חקאק: זה אומר עד שהנפגע מחזיר להם את הטופס – ואתה תראה את הטופס בעוד שנייה – ורק אז הם מתחייבים לשלם תוך 60 יום.
אפרת חקאק: האם המועד הזה מקובל עליך?