GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דנילו דרמן: מי יוזם את התהליך הזה?
תמי סלע: אבל אני קצת מרגישה שרק להגיד לנצל לרעה את הליכי - - - זה בגלל החדשנות של זה – זה קצת רך מדי.
תמי סלע: או מרמה או התחמק מנושים.
עדי בלוטנר: כי יש פה סעד מאוד קיצוני.
תמי סלע: כי הסעד הוא לא דבר פשוט שהרשם פונה לבית-המשפט, שהוא יפתח - - -
ענת ליברמן: כי זה עיקר המקרים שבהם אנחנו רואים את זה היום.
תמי סלע: או שנשאיר להתחמק מנושים, או - - -
קריאה: אולי מרמה?
תמי סלע: מרמה, לא אכפת לי.
תמי סלע: מרמה, בעיניי, זה עוד יותר כבד.
גלעד סממה: מרמה זה יותר חמור.
תמי סלע: יותר כבד.
תמי סלע: דורשים לפעמים ראיות פומביות בשביל מרמה.
יוסף ויצמן: יש הרבה-הרבה - - -.
יוסף ויצמן: הרבה דברים - - -.
יוסף ויצמן: מפתחים חדשים – אי-אפשר לצאת מזה אף-פעם.
תמי סלע: זה נוסח שקיים בפקודת פשיטת הרגל, בדיוק בהקשרים האלה.
ענת ליברמן: למרות שאנחנו גם - - - כל הזמן, מה המטרה.
ענת ליברמן: עורכת-הדין סלע, אחר-כך, כשנותנים איזושהי - - - למילים מה זה לנצל לרעה את הליכי ההוצאה לפועל, רואים שעיקר המקרים – אלא אם-כן יש איזושהי נסיבה שלא חשבנו עליה עכשיו – אבל עיקר המקרים שאותם באנו לפתור בהצעה הזאת היא עניין של מרמה, ועניין של ניצול לרעה של סעיף 76, ובעצם העדפת תיק המזונות על פני נושים אחרים.
ענת ליברמן: זו המטרה שלשמה נכתב הסעיף.
עדי בלוטנר: תכתבו מרמה.
תמי סלע: אז בואו נכתוב את זה: - -
עדי בלוטנר: מרמה.
ענת ליברמן: כי אז אנחנו סוגרים.
ענת ליברמן: - - - שאנחנו לא משאירים - - - למקרה אחר.
ענת ליברמן: איך הוא יוכיח?
תמי סלע: - - העדפת נושים, להתחמק מנושים.
שירן ברזילי: להתחמק מנושים זה קצת מוזר כי - - - האישה.
תהילה כזרי: יש פה - - - של ניצול לרעה.
תהילה כזרי: כשאת אומרת מרמה, השאלה היא מה זה מרמה.
תהילה כזרי: כאילו, אם את נותנת לזה, שואבת - - - משהו מכוח - - -
ענת ליברמן: לא מרמה.
ענת ליברמן: לנצל לרעה.
תהילה כזרי: - - - ניצול לרעה.
ענת ליברמן: אבל עורכת-הדין סלע רוצה - -
ענת ליברמן: - - לא להשתמש במונח מרמה, וגם לא רק לנצל לרעה, אלא להתחמק מנושים אחרים.
ענת ליברמן: עכשיו, אם לצורך העניין, יש לי רק תיק של מזונות ואין לי נושים אחרים, איך הרשם יכול להוכיח שפה, פסק-הדין הפיקטיבי הזה שהם באים לבצע, הוא בהכרח, - -
עדי בלוטנר: במי הוא פוגע?
ענת ליברמן: - - אולי יש מישהי מחוץ להוצאה לפועל.
יוסף ויצמן: אם הם רוצים, הם - - - מצב.
דנילו דרמן: למה הוא צריך להוכיח בכלל?
דנילו דרמן: איזה מעמד יש לו? יש פה בעיה.
יוסף ויצמן: איזה ניצול - - - בכזה מצב?
תהילה כזרי: איזה ניצול לרעה - - -
יוסף ויצמן: אם אין לו תיקים אחרים, מה הוא יעשה עם - - - שלו?
ענת ליברמן: אתה צודק.
דנילו דרמן: איזה מעמד יש לרשם להוכיח?
יוסף ויצמן: אני לא מכיר כזה מקרה - - -
תהילה כזרי: עורכת-הדין ליברמן, - - -
דנילו דרמן: איזה הליך זה?
ענת ליברמן: הוא לא מוכיח.
דנילו דרמן: אני לא מבין את ההליך.
דנילו דרמן: הוא מעלה חשד.
ענת ליברמן: הוא מעלה חשד, ועל כן הוא מעביר את זה לבית-המשפט שיחליט.
קריאה: הוא לא - - - את ההליך.
דנילו דרמן: הוא מגיש בקשה לבית-המשפט?
ענת ליברמן: זה בדיוק מה שאומר הסעיף.
ענת ליברמן: הוא מפנה, הוא לא מגיש בקשה, הוא פונה אל בית-המשפט.
דנילו דרמן: מה זה מפנה?
ענת ליברמן: בית-המשפט נתן את פסק-הדין - - -
גלעד סממה: הוא באיזו סיטואציה שמנצלים לרעה - - -
דוד מדיוני: עורך-הדין דרמן, יש לך רעיון אחר?
דנילו דרמן: לא, סליחה.
דנילו דרמן: איפה יש עוד סיטואציה כזאת בספר החוקים?
דנילו דרמן: לא מכיר.
ענת ליברמן: פסק-דין להעברה.
ענת ליברמן: בקשה להעברה מבית-המשפט.
ענת ליברמן: כאשר הוא לא יודע לבצע - - -
דנילו דרמן: אבל בקשה להעברה זה לא משופט.
דוד מדיוני: ועוד איך משופט.
תהילה כזרי: בטח שזה שופט.
ענת ליברמן: הרשם מעלה בקשה להעברה.
ענת ליברמן: סעיף, אני אגיד לך מיד - - -
דנילו דרמן: אבל איזו העברה?
דנילו דרמן: מה זאת אומרת העברה?
ענת ליברמן: הוא מבקש ממנו שיבהיר - - -
דוד מדיוני: עורך-הדין דרמן, זה לא - - -
דנילו דרמן: רגע, רגע, רגע.
ענת ליברמן: דקה, אני אגיד לך.
עדי בלוטנר: וגם לא - - -
אורי מקלב: עורכת-הדין סלע, - - - בעניין הזה, ואנחנו - - -
דנילו דרמן: רשם פונה לשופט ומבקש ממנו להבהיר את פסק-הדין?
דוד מדיוני: עבור.
אורי מקלב: להתחמק.
תמי סלע: להתחמק מנושים.
אורי מקלב: להתחמק מנושים.
תמי סלע: אנחנו בתחילה ותחולה – 3.
תמי סלע: (א) "תחילתו של חוק זה - - -", אמרנו ביום האחד בספטמבר 2013.
תמי סלע: "- - - (בחוק זה – יום התחילה)".
תמי סלע: (ב) "הוראות פרק א'2 לחוק העיקרי - - -", שזה הפרק של מסלול המזונות, "- - - יחולו מיום התחילה על בקשות לביצוע פסק-דין למזונות שהוגשו ביום התחילה ואילך".
תמי סלע: (ג) על אף האמור בסעיף קטן (ב), בתום שישה חודשים מיום התחילה יחולו הוראות פרק א'2 לחוק העיקרי, כנוסחו בסעיף 1 לחוק זה, גם על בקשה תלויה ועומדת לביצוע פסק-דין, שהוגשה לפני יום התחילה".
תמי סלע: פסק-דין למזונות.
עדי בלוטנר: פה הבעיה הכי גדולה - - -
תמי סלע: פה יש את הקושי באמת שעלה קודם: העניין של התיקים של המוסד לביטוח לאומי, שייכנסו בעצם 50,000 תיקים אחרי חצי שנה.
תמי סלע: בעוד שלגבי הזוכות הפרטיות, - -
עדי בלוטנר: ממש - - -
תמי סלע: - - זה יהיה תלוי בבקשה שלהן להעביר את התיק, וזה עלול קצת לסתום את המסלול.
עדי בלוטנר: לא קצת.
דוד מדיוני: לא, למה את אומרת שזה יסתום?
דוד מדיוני: זה לא יסתום כלום.
תמי סלע: להעמיס.
תמי סלע: להעמיס על המסלול.
דוד מדיוני: לא להעמיס.
תמי סלע: זה הרבה תיקים.
דוד מדיוני: אנחנו תכננו את זה, וזה בסדר.
דוד מדיוני: מה שאתם לא יודעים – ולא כל דבר צריך לכתוב בסעיפים של החוק – זה שאנחנו מתכוונים, בתקופה שתתחיל עכשיו ועד לשלב שבו ניקח את תיקי - - - של המוסד לביטוח לאומי, - - -
ענת ליברמן: לטייב.
דוד מדיוני: - - - לעשות מהלך טיוב תיקים עם המוסד לביטוח לאומי, ביחד עם החשבת הכללית.
דוד מדיוני: וכל התיקים שלא יהיו ראויים להעברה ושאין עניין להעביר אותם, - - -
ענת ליברמן: לא יעברו.
דוד מדיוני: - - - ועדת המחיקות תאשר את המחיקה שלהם עם החשב הכללי, והתיקים יימחקו.
עדי בלוטנר: זה לא עוזר.
ענת ליברמן: זה עוזר.
דוד מדיוני: כך שלדעתנו, הכמות תהיה הרבה-הרבה יותר קטנה, בסדר?
ענת ליברמן: קטנה.
עדי בלוטנר: אז זה יהיה 20,000, זה עדיין מלא.
דוד מדיוני: תנו לנו קרדיט.
עדי בלוטנר: אנחנו נותנים לכם את כל הקרדיט בעולם.
עדי בלוטנר: אבל אני חוששת שעדיין, בסעיף הזה, אנחנו מוכיחים איך אנחנו יכולים בקלות לפספס את זה.
עדי בלוטנר: מה שהצעתי - - -
אורי מקלב: מה את מציעה?
דוד מדיוני: תגידי, את רוצה לנהל גם את - - -? נו, באמת.
עדי בלוטנר: לא.
עדי בלוטנר: אבל מאוד קשה לי עם הטענה הזאת שלך, שברגע שמבקשים לקבוע הוראה נורמטיבית בחוק, אתה אומר שמנהלים במקומך.
עדי בלוטנר: זה התפקיד של המחוקק.
עדי בלוטנר: המחוקק - - - יקבע עדיפות ערכית
דוד מדיוני: המחוקק לא אמור לנהל מערכות.
דוד מדיוני: סליחה, עם כל הכבוד.
עדי בלוטנר: הוא לא מנהל.
עדי בלוטנר: הוא קובע עדיפות ערכית.
עדי בלוטנר: הוא אומר - - -
ענת ליברמן: את יכולה להוכיח היום, סליחה - - -
דוד מדיוני: כן, את - - - יכולה להוכיח.
דוד מדיוני: באמת.
ענת ליברמן: את יכולה היום להוכיח שאנחנו לא ניתן יחס עדיף.
ענת ליברמן: שהמוסד - - -
דנילו דרמן: או שכן או שלא.
ענת ליברמן: על זה יש ויכוחים – או שכן או שלא.
ענת ליברמן: אבל בשביל זה אנחנו מתייצבים פה כל שנה - - -
דנילו דרמן: נטל ההוכחה הוא עליכם.
עדי בלוטנר: אז למה לא - - -
גלעד סממה: - - - דיווח כל שנה.
ענת ליברמן: אנחנו נותנים דיווח כל שנה.
גלעד סממה: - - - כל שנה.
ענת ליברמן: תבואו ותבקרו אותנו אז.
עדי בלוטנר: אז למה - - - עוד שנה נבטל את ההוראה?
עדי בלוטנר: בואו ניתן את ההוראה שאני מציעה.
עדי בלוטנר: ניתן אותה.
עדי בלוטנר: ובעוד שנה תבטלי אותה.
ענת ליברמן: ממש לא.
ענת ליברמן: בכל מקרה, המצב היום, לפי ההצעה, עדיף מהמצב לפני ההצעה.
עדי בלוטנר: אז מה?
עדי בלוטנר: - - - לעשות יותר טוב?
גלעד סממה: כי אנחנו חושבים שאין בסיס לחשש הזה.
עדי בלוטנר: אוקי.
עדי בלוטנר: ואני חושבת - - -
גלעד סממה: עכשיו, אם בעוד שנה את תבואי - - - שיש בסיס, - - -
עדי בלוטנר: אבל תכלית החוק - - -
אורי מקלב: אבל יש כאן הצעה.
אורי מקלב: הצעה של היועצת המשפטית.
אורי מקלב: תראו אם - - -
יוסף ויצמן: בסדר.
יוסף ויצמן: אבל אתם רוצים - - -?
תמי סלע: השאלה היא אם אפשר אולי להציע.
אורי מקלב: סליחה, תציעי את זה בקול.
גלעד סממה: אנחנו באמת ובתמים חושבים שאת סתם חושבת את זה.
אורי מקלב: אוקי, הבנו את העניין.
תמי סלע: אפשר אולי להציע שכעבור חצי שנה, שהתיקים של המוסד לביטוח לאומי – תיקי העבר יוכלו לעבור רק כעבור שנה.
תמי סלע: וכעבור חצי שנה, תהיה חצי שנה בעצם, שיטפלו בתיקי עבר רק של זוכות פרטיות.
תמי סלע: ואז זה גם יאפשר לנו בדיווח הראשון לראות איך עומדים בעומס.
דוד מדיוני: לא, עורכת-הדין סלע, אין בעיה כזו.
קריאה: גם מלאי התיקים - - -
תמי סלע: 50,000 זה הרבה.
עדי בלוטנר: איך אתם כל-כך בטוחים?
עדי בלוטנר: עוד לא התחלתם.
דוד מדיוני: עורכת-הדין סלע, אנחנו בדקנו את הנושא - - -
יוסף ויצמן: מה אתה כל-כך דואג למוסד לביטוח לאומי?
אורי מקלב: - - -, להחזיר את זה לא יותר מ-10,000 - - -
בתיה כהן: זה לא ביטוח לאומי, וזה לא מס.
דוד מדיוני: לא, למה?
בתיה כהן: אלה כספי הקופה הציבורית.
קריאה: אבל יותר - - -
דוד מדיוני: - - - סיבה לדבר הזה.
יוסף ויצמן: אבל אתה אומר: אני בעד דו"חות.
עדי בלוטנר: גם לי זה חשוב.
יוסף ויצמן: אני - - - דו"חות.
יוסף ויצמן: לפשט להם, לעזור להם.
יוסף ויצמן: עזוב את המוסד לביטוח לאומי.
דוד מדיוני: אבל מה הקשר?
ענת ליברמן: אבל אנחנו מסוגלים גם לעזור להם, וגם למוסד לביטוח לאומי.
יוסף ויצמן: זה ה-issue פה.
עדי בלוטנר: זה שיגעון גדלות.
עדי בלוטנר: בואו נראה, בואו נראה אם זה עובד.
דוד מדיוני: פה אין שום - - -
דורון סמיש: גם בחייבים, אתה תפעל בחייבים חצי שנה אחרי, אז - - -
יוסף ויצמן: לא יישאר כסף למוסד לביטוח לאומי, זה הפחד שלך?
ענת ליברמן: כולם ביחד.
ענת ליברמן: אז אחרי חצי שנה כולם יכולים.
עדי בלוטנר: מה כל-כך - - -?
יוסף ויצמן: יש העדפה, נכון?
יוסף ויצמן: - - - הכספים.
ענת ליברמן: סליחה, אין פה העדפה.
יוסף ויצמן: זה - - - עם הזוכות.
יוסף ויצמן: זו המטרה של החוק.
ענת ליברמן: אין פה העדפה.
ענת ליברמן: אחרי חצי שנה כולם יכולים, - -
דוד מדיוני: מה זה?
ענת ליברמן: - - - או עוברים או יכולים לעבור למסלול המזונות: גם הזוכות הפרטיות וגם המוסד לביטוח לאומי.
עדי בלוטנר: אבל את יודעת שזה לא יעבוד ככה.
קריאה: אני יודעת - - -
ענת ליברמן: אז תפני, את, לכל הזוכות הפרטיות שבאות אלייך, ותגידי להן: לכו - - -
עדי בלוטנר: אני?
עדי בלוטנר: את המדינה.
עדי בלוטנר: אני אפנה?
עדי בלוטנר: אני אפנה אליהן גם - - -
קריאה: - - - שלי - - -
אריה כהן: אנחנו נשלח להם.
ענת ליברמן: אנחנו נשלח להם מכתב.
קריאה: נהדר.
קריאה: זה יהיה מעולה.
ענת ליברמן: אנחנו נשלח להם מכתב ונגיד להם.
תמי סלע: אבל יש - - -
עדי בלוטנר: אבל זה לא עובד ככה.
עדי בלוטנר: - - - שמישהי מקבלת מכתב, אוטומאטית - - -.
עדי בלוטנר: מה כואב לכם עם העדיפות הזאת?
יוסף ויצמן: זה למעשה מוציא את המרצע מהשק – המוסד לביטוח לאומי.
יוסף ויצמן: זו המטרה פה: המוסד לביטוח לאומי.
יוסף ויצמן: הזוכות לא מעניינות פה.
יוסף ויצמן: תתחילו לעבוד עם הזוכות, תעזרו להן.
ענת ליברמן: אם הזוכות לא מעניינות פה, אז לא היינו צריכים לאשר להן - - - חצי שנה.
יוסף ויצמן: עורכת-הדין ליברמן, תביאו להן כסף.
יוסף ויצמן: תביאו כסף לזוכות.
יוסף ויצמן: תביאו להן לאכול.
יוסף ויצמן: תתחילו לעבוד.
יוסף ויצמן: אני אשמח, אני אתכם.
יוסף ויצמן: מה המוסד לביטוח לאומי נמצא פה?
עדי בלוטנר: אבל למה כל-כך כואב לכם להכיר בעדיפות?
עדי בלוטנר: אני לא מבינה.
יוסף ויצמן: לכו לעדיפות על הזוכות.
דוד מדיוני: עורך-הדין ויצמן, די, נו.
יוסף ויצמן: סליחה, מר מדיוני, שדיברתי.
אורי מקלב: ניתן איזו תקופת ביניים, - - - בעבר שתהיה עדיפות.
קריאה: מה, מה ההצעה?
אורי מקלב: אני לא יודע אם לא במכסה ולא - - - במכסה - - -.
אורי מקלב: לתת לזה זמן.
תמי סלע: - - -, עכשיו כתוב אחרי חצי שנה תיקי עבר.
תמי סלע: אז יהיה כתוב אחרי חצי שנה תיקי עבר של זוכה שאינו המוסד, וכעבור שנה כל תיקי העבר.
תמי סלע: זה הכול.
ענת ליברמן: אדוני, מה אתה מציע?
אורי מקלב: אנחנו מציעים שתהיה תקופה של עדיפות - - -
ענת ליברמן: שיהיו רק זוכות פרטיות.
אורי מקלב: רק זוכות.
תמי סלע: - - - תיקי עבר - - -
ענת ליברמן: אז אולי אפשר להכניס - - - אחרי שלושה חודשים.
דורון סמיש: אנחנו לא - - -
ענת ליברמן: בין לבין, בין כניסה לתוקף של החוק, - -
דוד מדיוני: לא, אתה לא תיפגע.
דוד מדיוני: אתה לא תיפגע.
ענת ליברמן: - - ועד אחרי שישה חודשים שבהם ייכנס המוסד לביטוח לאומי.
ענת ליברמן: אחרי שלושה חודשים אנחנו נשלח מכתבים.
תמי סלע: תנו חצי שנה לטפל בזוכות.
תהילה כזרי: אבל תוך חצי שנה - - -
ענת ליברמן: תנו חצי שנה.
דוד מדיוני: כן, לא משנה.
יוסף ויצמן: קחו את הזמן לטפל בזוכות.
דוד מדיוני: בסדר?
דוד מדיוני: - - -.
אורי מקלב: - - - באמצע.
דנילו דרמן: אני רוצה להגיד, אדוני, שלושה משפטים לפני סיום הישיבה.
תמי סלע: שלושה חודשים, ואחר-כך עוד חצי שנה?
תמי סלע: שלושה חודשים ושלושה חודשים, זה מה - - -
אורי מקלב: - - -.
עדי בלוטנר: מה זה?
עדי בלוטנר: שלושה חודשים זה לא זמן לבדוק כלום.
תמי סלע: ואחרי, עוד שלושה חודשים, כבר את כל - - -
עדי בלוטנר: אי-אפשר לעשות על זה מחקר בכלל.
אורי מקלב: אין כל תאוותנו בידינו.
אורי מקלב: אתה ראית איזו גמישות שלנו, גם-כן.
דנילו דרמן: אדוני, אני חייב להיות כן ולהבהיר את תחושתי: - -
דנילו דרמן: - - אם חשבתי שהנושא הזה חשוב וכבד לפני תחילת הדיון וכשבדקנו את החומר, אני חושב שהדיון הזה גילה כמה הנושא חשוב, כמה הנושא רגיש; וכמה כמות הסיכונים הנמצאים בדרך, שחלק מהם – לא כולם, אבל חלק מהם – טעונים הוכחה על-ידי יכולות רשות האכיפה והגבייה, לקיים ולמלא את המשימה שהיא לוקחת על עצמה.
דנילו דרמן: אנחנו בדעה שראוי היה שדיון כל-כך חשוב בנושא כל-כך עקרוני, יהיה בנוכחות חברי כנסת שהם חברי הוועדה, ושהדיון הזה לא ייעשה בדחיפות שנודף ממנה ריח של מעין מחטף.
גלעד סממה: למה בדחיפות?
גלעד סממה: ההצעה הזו עברה - - -
דנילו דרמן: ואני מבקש גם להדגיש שאנחנו חושבים שהיה ראוי שהדיון הזה יתקיים אחרי שבית-המשפט העליון אמר את דברו, בעצם - - -
דוד מדיוני: אמרת את זה כבר.
דנילו דרמן: אני רוצה שזה יהיה כתוב בפרוטוקול, ברור, - -
ענת ליברמן: אבל זה נכתב - - -
דנילו דרמן: - - - אחרי שבית-המשפט העליון אמר את דברו לעצם ההליך המקוצר.
דנילו דרמן: כי אם חשבנו שיש חששות, החששות היום רק גברו.
דוד מדיוני: כבודו, אני רוצה להגיד ברשותך.
אורי מקלב: קודם-כל, אם עורך-הדין ויצמן רוצה להגיד עוד משהו.
דוד מדיוני: אבל הם אותו דבר.
דוד מדיוני: הם מאותו ארגון.
יוסף ויצמן: אותו דבר?
יוסף ויצמן: תודה רבה.
דוד מדיוני: מאותו ועד.
אורי מקלב: - - - אתם.
אורי מקלב: אין מחטף.
אורי מקלב: מר מדיוני, אין מחטף.
אורי מקלב: כולם קיבלו היום את זכות הדיבור, בסבלנות רבה מאוד.
אורי מקלב: חשבנו שזה ייגמר בשעה 12:30.
אורי מקלב: עד 15:00 אנחנו - - -
יוסף ויצמן: אני ארגיע את מר דוד מדיוני: זה יהיה קצר מאוד.
יוסף ויצמן: אני רק חושב שבנסיבות המורכבות שראינו פה, נראה לי שהוראת השעה לא יכולה להיות שש שנים.
דוד מדיוני: נו, זה ברור שאתה חושב - - -
יוסף ויצמן: בזה אני בא לסיים.
יוסף ויצמן: זה נראה לי פרק זמן גדול, ארוך.
יוסף ויצמן: די ארוך.
ענת ליברמן: אפשר - - -
אורי מקלב: הרווחת.
אורי מקלב: מצד שני, זה נכון.
אורי מקלב: אני גם חשבתי - - -
יוסף ויצמן: ארוך מדי.
יוסף ויצמן: שש שנים, אדוני – כנסת מתחלפת בכלל בשש שנים.
יוסף ויצמן: כמה פעמים, אפילו.
אורי מקלב: אבל גם חשבתי על זה.
אורי מקלב: מצד שני, זה נותן לך הפוך.
אורי מקלב: במקום זה יבוא חוק רגיל, מהר-מהר.
אורי מקלב: יש לך עוד זמן.
ענת ליברמן: יכולנו - - - גם לקבוע את זה כהוראת - - - ולא כהוראת שעה.
אורי מקלב: להוראת שעה יש גם צד שני: שהמבחנים שלנו יהיו יותר ארוכים, שנוכל - - -
אורי מקלב: בחוק רגיל לא היינו נותנים את זה.
אורי מקלב: אני גם התקוממתי כשעורכת-הדין סלע ישבה איתי, אמרתי לה: שלוש שנים, מה זה?
אורי מקלב: אבל לאור הדברים האלה, - -
תמי סלע: יש לזה פסקי-דין של מזונות, שהם נמשכים על-פני שנים רבות.
אורי מקלב: - - ולאור דווקא הדברים שנמשכים הרבה זמן.
אורי מקלב: ואנחנו - - - אתה צריך להבין את החוק, החוק הקבוע - - -
יוסף ויצמן: אבל שש שנים, אדוני, זה המון זמן.
יוסף ויצמן: בכלל לא בטוח שמר מדיוני עוד יישאר בכלל ברשות האכיפה והגבייה עוד שש שנים.
דוד מדיוני: מה אתה - - - לתשתית גם לאלה שיבואו אחריי.
אורי מקלב: - - - לחוק קבוע, הייתי אומר.
אורי מקלב: מר דוד, רצית להגיד?
דוד מדיוני: אני רוצה להגיד, ברשותך: נכון שדיון בסוף הוא דיון.
דוד מדיוני: הוא יכול לקחת יום-יומיים, זה בכלל לא חשוב.
דוד מדיוני: אנחנו כצוות – עם משרד המשפטים, וגם עם המוסד לביטוח לאומי, וגם עם משרד האוצר, וגם עם הייעוץ המשפטי של הכנסת, אנחנו עובדים על הדבר הזה כבר כמעט שלוש שנים.
דוד מדיוני: שלרגע אף-אחד לא יתבלבל: שלוש שנים אנחנו עובדים על זה.
דוד מדיוני: מטבע הדברים, כמו שקורה בדיונים שלנו – של ההוצאה לפועל – יש המון אינטרסנטים מכל מיני זוויות.
דוד מדיוני: וזה בסדר, זה לגיטימי.
דוד מדיוני: אבל אני חושב שזה אחד החוקים הכי מדהימים שנעשו אי-פעם.
דוד מדיוני: ואנחנו לא חפים מטעויות.
דוד מדיוני: ואנחנו תמיד באים ומתקנים.
דוד מדיוני: וכמו שראיתם, באתי לפה ב-2008, בסוף 2008, לתיקון 29, ואנחנו כבר בתיקון 40, ואני לא יודע כמה.
דוד מדיוני: ואם יהיה אחר-כך צורך לעשות עוד - - -, נעשה.
דוד מדיוני: אבל אנחנו לא מתביישים לבוא ולבקש אתכם.
אורי מקלב: אני, קודם-כל, רוצה גם להודות לכל המשתתפים.
אורי מקלב: אני חושב שהשכלנו מאוד.
אורי מקלב: ההשתתפות שלכם – לא רק בצד המקצועי, גם של הארגונים או שאחרים שהיו ולא המשיכו עד הסוף.
אורי מקלב: אני חושב שהשכילו אותנו.
אורי מקלב: נתנו לנו גם תובנות נכונות, וגם שינויים בהתאם.
אורי מקלב: אני גם מחשיב מאוד, ואנחנו בכלל בוועדה, את ההערות של לשכת עורכי-הדין.
אורי מקלב: אנחנו אוהבים לעבוד איתם בשיתוף פעולה.
אורי מקלב: בחוק הקודם, היה לנו קצת איתם, בעניין הזה, לא הסתדרנו כל-כך הרבה.
אורי מקלב: אבל איך אמרו?
אורי מקלב: גם היה ניגוד אינטרסים.
אורי מקלב: כל צד היה עם ניגוד האינטרסים שלו.
אורי מקלב: במקרה הזה, הדבר הזה היה ברור, בחוק הזה לפחות.
אורי מקלב: אנחנו בהחלט, אני חושב שגם שינו את הדברים שאמרתם.
אורי מקלב: לחכות לבג"ץ?
אורי מקלב: אני לא חושב שהכנסת בכלל, - -
ענת ליברמן: אמורה לחכות לבג"ץ.
אורי מקלב: - - באופן עקרוני, - - - שפשוט פגעת בחלק המרכזי, במחוקק, שאני צריך לפנות לבג"ץ?
אורי מקלב: הבג"ץ צריך לחכות.
אורי מקלב: ואם באמת הבג"ץ רוצה להגיד את דברו, אז הפוך – אתה תוכל להגיד לבג"ץ, להוסיף ולהגיד לו: תשמע, הכנסת הזאת כל-כך לא טובה שהיא מוסיפה עוד דברים.
אורי מקלב: ואולי זה יותר יביא אתכם להחלטה לפסול את התהליך הזה בגלל שמרחיבים את זה להרבה דברים, וזה רק יכול אולי לחזק את - - -
דנילו דרמן: רעיון מצוין.
דנילו דרמן: תודה.
אורי מקלב: הנה, אני גם חלק מלשכת עורכי-הדין.
אורי מקלב: לחזק אולי את הדבר הזה.
אורי מקלב: ואם אנחנו לא היינו - - -
דנילו דרמן: רעיון טוב.
דנילו דרמן: על זה לא חשבתי.
תמי סלע: - - - השלמת תיקון כתב תביעה.
אורי מקלב: אז אתה יכול בזה, להיפך, שלבג"ץ תהיה תמונה שלמה מה עלול לקרות בדבר הזה, ואם הוא ימצא לנכון שזה חוק לא חוקתי.
ענת ליברמן: אגב, הטענות לא היו לגבי החוקיות של החוק.
ענת ליברמן: - - - שלו
אורי מקלב: ואני יודע עד היום, הוא אוהב לעשות את זה רק בדברים - - - כיפה על הראש.
אורי מקלב: בחוקים - - - כיפה על הראש.
אורי מקלב: בדברים אחרים עוד לא ראיתי שהוא עושה את זה, אבל בסדר.
אורי מקלב: אולי משהו מזה, משהו חריג בעניין הזה.
אורי מקלב: אולי אנחנו נזכה למשהו חדש בעניין.
אורי מקלב: עכשיו, מחטף ממש לא בנושא הזה.
אורי מקלב: אני באמת מצר על כך שאין מספיק חברי כנסת.
אורי מקלב: אבל, סלח לי, אתה גם יודע, אתה משתתף בוועדות: גם לא בפגרה, וגם בימים שהכנסת פועלת כסדרה, ההשתתפות, לצערי, היא לא יותר.
אורי מקלב: נכון - - - חסר פה עוד חבר כנסת אחד, שהוא היושב-ראש, ואולי ככה אני הייתי משתתף, - - - במקרה הזה.
אורי מקלב: אבל הוא בתוך החוק הזה.
אורי מקלב: הוא היה.
אורי מקלב: אני מילאתי את מקומו.
אורי מקלב: הוא היה בדיונים המקדמיים.
אורי מקלב: זה הגיע יחד איתו.
אורי מקלב: הוא יודע את הדברים.
אורי מקלב: אנחנו איתו בקשר טלפוני.
גלעד סממה: הוא מדבר איתנו.
אורי מקלב: בעניין הזה, ככה שזה לא נעשה.
אורי מקלב: וזו זכותם של חברי הכנסת, זו הדמוקרטיה.
אורי מקלב: הוא נמצא – נמצא, לא נמצא – לא נמצא.
אורי מקלב: והדבר הזה היה מודע מראש.
תמי סלע: לא, ברור.
תמי סלע: בוודאי.
תמי סלע: יש הרי כללים שיושב-ראש הכנסת חייב לאשר, ולפחות ארבעה ימים מראש, וזה נמסר עוד לפני.
אורי מקלב: זה לא היה משנה אם אני אומר לך, אדוני, כדי להניח את דעתך: יש מספיק חוקים, מאוד-מאוד חשובים, שנעשים ועוד ייעשו מהיום למחר, כדרכה של הכנסת.
אורי מקלב: אני מבין שאנחנו יכולים להצביע על הכול.
תמי סלע: העניינים שנותרו לנו: אחד, זו סוגיית ברירת המחדל.
תמי סלע: בעצם, היא רלבנטית לתיקים החדשים, וגם זה דבר שאנחנו צריכים אולי לעגן אותו בהוראת המעבר עצמה.
תמי סלע: כי לגבי תיקים חדשים, הייתה התנגדות לזה שברירת המחדל תהיה שהזוכות הפרטיות הולכות למסלול מזונות, אלא אם-כן הן מודיעות אחרת.
תמי סלע: ולגבי הוראת המעבר בהקשר הזה, גם אם לא מעבירים אוטומטית את התיקים הישנים של הזוכות הפרטיות למסלול הזה, אבל צריך להיות ברור שהן מקבלות הודעה - -
תמי סלע: - - על כך שיש להן אפשרות לעבור למסלול הזה, - -
קריאה: סיכמנו את זה.
ענת ליברמן: תישלח הודעה.
תמי סלע: - - בכל התיקים הישנים.
דוד מדיוני: אין ספק.
תמי סלע: ועל זה אולי אפילו נוסיף בהוראת המעבר שתימסר הודעה על האפשרות לעבור למסלול, במועד שבו הן יכולות להגיש תיקי עבר.
יוסף ויצמן: יש כרגע בקשה אחת, שזה ממש דחוף: שלא תימסר הודעה בתיקים מיוצגים.
יוסף ויצמן: כבר היו כאלה "סרטים".
יוסף ויצמן: תיזהרו מאוד מהדבר הזה.
תמי סלע: יימסר.
תמי סלע: תימסר.
תמי סלע: היא יכולה להחליף.
יוסף ויצמן: בתיקים שמיוצגים.
יוסף ויצמן: ולשלוח הודעה, כי אתם שולחים הודעות לחייבים - - -
דוד מדיוני: אבל היא לא חושבת שזה שגוי.
יוסף ויצמן: בתיקים מיוצגים?
ענת ליברמן: אולי הוא החליט להפסיק את הייצוג.
תמי סלע: רגע, אבל בגלל שיש לו - - - היא לא יכולה - - -
יוסף ויצמן: בלי לייצג - - -, עברו אליי.
יוסף ויצמן: מה זה, תחרות שלי איתם?
תמי סלע: אבל היא לא יכולה לעבור למסלול הרגיל אם היא רוצה?
תמי סלע: הזכות קיימת לה לפי חוק.
יוסף ויצמן: היא יכולה, שתרד עם - - -.
יוסף ויצמן: אבל ללכת ולשכנע - - -
תמי סלע: אז אני רוצה ליידע אותה על זכויותיה.
יוסף ויצמן: הם משתמשים במאגר חוקי, פונים ללקוחות שלי, ואומרים להם: בואו, קבלו שירותים שלי.
יוסף ויצמן: זה יעלה על הדעת?
יוסף ויצמן: רבותיי, תחשבו.
דנילו דרמן: הם עושים את זה כבר מזמן.
יוסף ויצמן: - - - ללקוח שלי, ואומרים: בואו, תעדיפו אותי.
יוסף ויצמן: מה, אתה מתחרה שלי או שאתה נותן לי שירות?
דוד מדיוני: אני חושב - - -
ענת ליברמן: אנחנו לא אומרים - - -
יוסף ויצמן: אתה מתחרה שלי או שאתה נותן לי שירות?
יוסף ויצמן: איפה אתה בדיוק?
ענת ליברמן: מביאים לידיעתו.
גלעד סממה: אנחנו, בסך-הכול, מביאים לידיעה על המסלול החדש.
תמי סלע: ההודעה חייבת להימסר.
יוסף ויצמן: תפרסם בעיתונות.
יוסף ויצמן: מה אתה משתמש במאגר שאני הבאתי לך?
יוסף ויצמן: אני הבאתי אותה להוצאה לפועל.
יוסף ויצמן: אתה משתמש בזה, ושולח לה הודעה?
גלעד סממה: רק רגע, הבנו את הטענה.
גלעד סממה: אנחנו, בסך-הכול, מיידעים על מסלול חדש שקיים.
תמי סלע: שהיא יכולה לעבור אליו.
גלעד סממה: היא יכולה לעשות מה שהיא רוצה.
גלעד סממה: היא יכולה - - -
יוסף ויצמן: אני יודע איך תיראה ההודעה: ההודעה תיראה משכנעת, תקבלו יותר ותעשו יותר.
תמי סלע: רגע, אני צריכה - - -
גלעד סממה: אגב, היא יכולה לשחרר את עצמה מייצוג גם בלי - - -
יוסף ויצמן: אני ראיתי את הפרסומות שלכם, וראיתי את הדברים.
יוסף ויצמן: אתם תעשו הודעה, כביכול משכנעת.
גלעד סממה: אני שואל שאלה: האם היא יכולה לשחרר את עצמה מייצוג גם בלי שיש - - -?
יוסף ויצמן: בכל רגע נתון היא יכולה.
דוד מדיוני: גמרנו.
יוסף ויצמן: אבל אי-אפשר שהגורם שאמון לבצע את הבקשה שלי, יהיה המתחרה שלי.
יוסף ויצמן: זה לא יעלה על הדעת.
אורי מקלב: בואו נעשה את זה - - -.
אורי מקלב: הניסוח צריך להיות ממש מידע קר, אני קורא לזה, - -
קריאה: בלי ייעוץ.
תמי סלע: אם הם לא יעשו עבודה טובה, היא תוך חודש תחזור אליך.
אורי מקלב: - - - בלי שום שידול.
יוסף ויצמן: אבל למה שתהיה הודעה, אדוני?
יוסף ויצמן: למה לפנות ללקוח שלי, שאני הבאתי להם?
יוסף ויצמן: אני הבאתי להם את הלקוח הזה.
תמי סלע: אבל היא צריכה לדעת.
יוסף ויצמן: היא באה אליי.
יוסף ויצמן: אני - - -
עדי בלוטנר: מה זאת אומרת?
עדי בלוטנר: לא הבאת - - -.
עדי בלוטנר: זה לא
דוד מדיוני: מה זה הבאת להם?
דוד מדיוני: זה נתיב הגישה היחיד לביצוע פסק-הדין.
דוד מדיוני: מה זה "הבאת להם"?
יוסף ויצמן: מאיפה אתה יודע מה הנתיבים שלי?
גלעד סממה: אתה לא הבאת, היא באה אליך.
יוסף ויצמן: היא באה אליי, - - -
גלעד סממה: יפה.
יוסף ויצמן: - - - ואני הפניתי אותה לפתוח.
יוסף ויצמן: את הכתובת שלה קיבלת ממני.
יוסף ויצמן: אתה לא יכול - - -
גלעד סממה: סליחה, אני לא מייעץ, לא משדל, לא משכנע, לא כלום.
גלעד סממה: אני מיידע על מסלול.
גלעד סממה: היא יכולה לעשות מה - - -
יוסף ויצמן: אוקי.
יוסף ויצמן: אז שההודעה תעבור אישור של לשכת עורכי-הדין.
יוסף ויצמן: לפני ההודעה, תָרְאֶה - - -
תמי סלע: אז בעצם לגבי הוראת המעבר, אין מחלוקת.
יוסף ויצמן: סליחה, מה פירוש?
יוסף ויצמן: אז - - -.
יוסף ויצמן: אתה לא מצליח לפני-כן.
גלעד סממה: באופן - - -.
גלעד סממה: אני מסכים - - -
יוסף ויצמן: ואם לא - - - הזמן הזה?
דוד מדיוני: עורך-הדין ויצמן, אני לא אעביר ללשכת עורכי-הדין.
יוסף ויצמן: מר מדיוני, אתם כבר פונים לזוכים באופן ישיר, ואני גם הראיתי לכם את זה ושלחתי לכם דוגמאות.
דוד מדיוני: אז יאללה, תתרגלו.
דוד מדיוני: אם זה מה שאתה חושב, תתרגלו.
דוד מדיוני: ואני לא אעשה את זה, ואתה יודע את זה.
יוסף ויצמן: - - - זה דבר טוב, מר מדיוני.
יוסף ויצמן: אני הבאתי לך ראיה.
דוד מדיוני: אז איך היא תדע להחליט?
דוד מדיוני: נו, מה אתה רוצה?
יוסף ויצמן: תפרסם מה שאתה רוצה, אני מייצג אותה.
יוסף ויצמן: אל תפנה אליה.
דוד מדיוני: אז אני מפרסם.
יוסף ויצמן: אל תפנה אליה באופן ישיר, היא לקוחה שלי.
יוסף ויצמן: זה ניגוד עניינים.
דוד מדיוני: אז איך אתה רוצה שאני אפנה אליה?
דוד מדיוני: דרכך?
דוד מדיוני: כדי שאתה תגיד לה - - -
יוסף ויצמן: - - -.
יוסף ויצמן: זה אינטרס שלי.
דנילו דרמן: - - - ישיר.
דנילו דרמן: הוא יושב עם כל הלקוחות שלנו בלי שאתה בכלל תדע.
דנילו דרמן: כל הזמן הוא יושב איתם.
ענת ליברמן: אנחנו מנועים מלהגיב לעניין הזה.
ענת ליברמן: זה - - -
דנילו דרמן: אתה לא יושב?
דוד מדיוני: דני, לא.
ענת ליברמן: זה עכשיו - - -
דנילו דרמן: אתה יושב עם הלקוחות שלנו, מציע להם שירותים, הכול בסדר.
יוסף ויצמן: זה נשמע לא טוב.
גלעד סממה: אני חושב שהגענו להסכמה כאן, שלא תהיה ברירת מחדל כזו או אחרת – פשוט יְיָדעוּ.
יוסף ויצמן: אל תאמר הסכמה.
גלעד סממה: בתיקים החדשים יְיָדעוּ את - - -
יוסף ויצמן: את המילה הסכמה אל תוציא.
אורי מקלב: לא, לא הסכמה - - -
יוסף ויצמן: תגיד שיש לך דעה משלך, לא הסכמה.
אורי מקלב: לא, אז יש כמה סוגי הסכמות: יש הסכמות עם לשכת עורכי-הדין, שזה דבר בנפרד.
אורי מקלב: יש הסכמות בין המשרדים – משרד המשפטים וזה - -
גלעד סממה: או לייעוץ המשפטי.
אורי מקלב: - - - או לייעוץ המשפטי של הוועדה, שזו הסכמה מסוג אחר.
גלעד סממה: בתיקים החדשים לא תהיה ברירת מחדל.
גלעד סממה: אנחנו לא נגיד: את הולכת למסלול הזה, אבל אם את רוצה את יכולה להודיע לנו שאת הולכת למסלול האחר.
גלעד סממה: אנחנו מיידעים על המסלול הקיים, על המסלול השני.
גלעד סממה: והיא - - - אקטיבית - - -
תמי סלע: אבל היא חייבת לסמן פוזיטיבית באיזה מסלול - - -
גלעד סממה: היא אקטיבית מודיעה מה היא מעדיפה.
תמי סלע: זאת אומרת, חייבת להיות רובריקה שהיא מסמנת איזה מסלול.
גלעד סממה: היא תשמע את כל היתרונות ואת כל החסרונות של כל מסלול ומסלול.
תמי סלע: חייבים להסביר לה.