GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רוני טלמור: קיבלנו גם את איגוד החברות הציבוריות בעניין הזה וגם עורכי דין פרטיים שמייצגים חברות שנסחרות בחו"ל.
יוסף גרוס: אני מייצג את לשכת עורכי הדין, אבל בנושא הזה גם היתה פנייה מהמשרד שלנו.
יוסף גרוס: מחצית היום מההכנסות של ייצוא של ישראל, קרוב למחצית, בא מחברות הייטק ומהפעילות שלהן.
יוסף גרוס: בעצם כיום חלק גדול מחברות ההייטק לא יכולות לגייס הון בישראל, כי השוק קטן, והן פונות לשווקים בחוץ.
יוסף גרוס: כשהן פונות לשווקים בחוץ – כיום מבקשים מאתנו שחברות זרות – מגייסות הון בחו"ל, בקושי יש להן מניות בארץ, שגם הן תהיינה כפופות לנושא הזה.
יוסף גרוס: חלק מהחברות – יש תהליך מאוד מעניין: החברות הכפולות, הבורסה מתחננת, כי היא יבשה, מתחננת כבר מספר שנים בחברות זרות – בואו תירשמו גם פה ברשימה הכפולה.
יוסף גרוס: בעצם אין להם עניין ברשימה הכפולה.
יוסף גרוס: צ'ק פוינט בצדק אמרה: אני לא רוצה.
יוסף גרוס: כל פעם מגבלות, כל פעם יש לי דברים חדשים – אני שם.
יוסף גרוס: מה אומרים לנו כרגע – אתם תהיו כפופים כרגע למערכת הישראלית של תגמול.
יוסף גרוס: מדובר פה בחברות שרוב בעלי המניות הם בחוץ, רוב נושאי המשרה הם בחוץ, המנכ"ל הוא בחוץ, רוב חברי הדירקטוריון בחוץ.
יוסף גרוס: אחת הדוגמאות, במכתב היתה פנייה, ואומרים: אתם צריכים ללכת כרגע למערכת ישראלית.
יוסף גרוס: מי בא לאסיפות האלה – האנשים מארצות הברית לא יבואו, גם לא ישלחו פרוקסי, זה לא כל כך מעניין אותם, ואז אתה נותן לקבוצה קטנה מאוד של אנשים לקבוע את מה שהם קובעים, והאנשים בחוץ נפגעים.
יוסף גרוס: מה האלטרנטיבה – אני אומר היום לחברות שבאות להנפיק: תקימו חברת בת, לא אתם.
יוסף גרוס: למה אתם צריכים להיות במסגרת הזאת?
יוסף גרוס: תהיו אתם בחוץ, לא כפופים.
יוסף גרוס: המערכת בארצות הברית, כל מה שתאמרי, רוני, היא כל כך חזקה.
יוסף גרוס: אנחנו למדנו מרשות לניירות ערך בארצות הברית – כל המערכות – הם היו הראשונים בעולם, לאחר המשבר הגדול והפיקוח הגדול, ואין צורך כל דבר בחקיקה.
יוסף גרוס: בארצות הברית החתמים לא ייתנו לי, הבנקים לא יתנו לי לעשות פעולות שהן בניגוד לממשל התאגידי התקין, ועכשיו אומרים לי: אני אכופף אותך כאן למין חוק.
יוסף גרוס: במשך שנים הנפקתי עשרות חברות בארצות הברית.
יוסף גרוס: בהתחלה אמרו: אנחנו לא רוצים בכלל חברה ישראלית, אנחנו לא יודעים מה זה חברה ישראלית.
יוסף גרוס: החברות הישראליות הקימו חברות בנות.
יוסף גרוס: בשלב מסוים בכל זאת שכנענו אותם, שגם חברות ישראליות תנפקנה שם.
יוסף גרוס: אחת הבקשות שנתנו כדוגמה – חברת - - שהיא חברה שפיתחה את המערכת המאוד מעניינת של צילומים בקיבה - היא מגייסת בארצות הברית.
יוסף גרוס: ביקשו ממנה יום אחד הבורסה: תרשמו רישום כפול.
יוסף גרוס: הרישום הכפול הזה מכניס אותה כרגע למערכת חדשה, שהיא מיותרת בעצם.
יוסף גרוס: יש מספיק מגבלות.
יוסף גרוס: בשנה האחרונה 40 חברות לפחות נמחקו מהבורסה.
יוסף גרוס: חברה אחת נרשמה.
רוני טלמור: אתה מאשים בזה את חוק החברות או יש תנאים אחרים שגרמו לזה?
יוסף גרוס: אני חושב שיש כל מיני שיקולים, יש הרבה מאוד הצעות רכש.
יוסף גרוס: אנשים רוצים- - -
רוני טלמור: כמה חברות נמחקו בחו"ל וכמה IPO היו בחו"ל?
יוסף גרוס: לא יודע, אבל נמאס לאנשים כל הרגולציה המאוד מכבידה עליהם.
יוסף גרוס: אנחנו לא מדברים פה על רגולציה אלא מדברים פה כרגע על צורה של קביעת שכר.
יוסף גרוס: לכן כשאמרתי בפעם הראשונה קודם: בואו נכתוב בתשקיף, בהחלט החתמים בארצות הברית, שבלעדיהם אני לא יכול לזוז, הם מכתיבים לנו את המערכות האלה, והם מכניסים את הדירקטורים שלהם, שמומלצים על-ידם.
יוסף גרוס: בלי חוק של דח"צים רוב הדירקטורים בארצות הברית בחברות הם בלתי-תלויים, חיצוניים.
רוני טלמור: יש שם חובה למנות דירקטורים עצמאיים.
יוסף גרוס: אבל החובה הזאת היא וולנטרית ולא על-פי חוק.
יוסף גרוס: אני הראשון שחוקקתי פה בכנסת הזאת את חוק הדח"צים.
יוסף גרוס: היה חבר הכנסת אריה ויינשטיין, אמר לי: בוא נחוקק חוק, וניסחנו את זה.
יוסף גרוס: מדבר קטן יצא דבר גדול.
יוסף גרוס: עובדה שהתקנות האלה מבקשות מאתנו לשחרר את נושא הדח"צים, כי הם לא מכירים את הנושא הזה, דח"צים.
רוני טלמור: אנחנו לא משחררים מהחובה למנות דח"צים – להפך: הדבר היחיד שאנחנו משחררים ממנו זה מהשאלה, האם הדח"צים יהיו הרוב בוועדה או בחברות שאין בהן בעל שליטה, הם צריכים לכהן, אבל הם יכולים שלא להיות הרוב.
רוני טלמור: יתר החברים צריכים להיות- - -
יוסף גרוס: אין לי דבר נגד דח"צים.
יוסף גרוס: אני בעד דח"צים, אני תמיד טענתי שרוב מסיבי צריך להיות ולא לפי מספר, אלא צריך להיות רוב, בעל מסה קריטית, אבל במקרה הזה, שאני רוצה להחיל כללים מאוד מורכבים, עם שלוש אינסטנציות, עם ועדות וכו', אני חושב שצריך לשחרר את החברות הישראליות שמנפיקות.
יוסף גרוס: רובן חברות הייטק - הם ימצאו דרך לחמוק מאתנו, ולמה?
יוסף גרוס: הם לא יירשמו בבורסה, הבורסה תצטמק יותר ויותר, וזה מה שהולך היום.
יוסף גרוס: אנחנו מעצמת הייטק, והחברות האלה של ההיטק מגייסות רק בחו"ל, הן לא יכולות לגייס בארץ, עושות טובה לבורסה שלנו שהן באות להירשם פה.
יוסף גרוס: אף חברת הייטק לא נרשמת בבורסה; כולן נרשמות בחוץ.
תמי סלע: לפי מה שאני מבינה, העובדה שחברה כזו, שהתאגדה בישראל, אם היא תהיה רק בבורסה בחו"ל, או היא תהיה גם וגם, זה לא ישנה.
תמי סלע: זה יחול עליה- - -
איתן גרינברג: חברת בת.
תמי סלע: אבל על חברת בת החריגים האלה, שחלים באצתות הברית ולא מחייבים אותה גם בכללים שלהם, לא יחולו, ואז לפחות יחולו עליה הכללים שהאמריקאים קובעים.
יוסף גרוס: הכללים בדיני חברות תלויים בכל מדינה ומדינה.
יוסף גרוס: רוב הישראלים נרשמים בדלוור, ויש שם חוק מאוד חזק וטוב בנושאים האלה.
יוסף גרוס: הם ילכו לדלוור, ולא יבואו לכאן.
יוסף גרוס: אני אמליץ לכולם: תירשמו בדלוור, תקימו חברות בנות, אל תהיו ישראליים, חבל.
איתן גרינברג: אולי מילה אחת על למה אנחנו מתייחסים דווקא לסוג הזה של החברות – זה משום שהמחוקק הכיר בכך שהם חברות שונות.
איתן גרינברג: חוקי ניירות ערך שחלים עליהם הם לא חוקי ניירות ערך של ישראל.
איתן גרינברג: המחוקק הישראלי הרכין את ראשו וקיבל את דברי המחוקק האמריקאי.
איתן גרינברג: אנחנו מדברים על אותן החברות המסוימות האלה שהן ברישום כפול, שחוקי ניירות ערך שחלים עליהן אינם חוקים ישראליים, ואנחנו יוצרים איזה שעטנז של מערכת של חקיקה שתחול עליהם, אחרי שהמחוקק הישראלי כבר הכיר בכך שהוא מסכים עם כל הריבונות שצריכה להיות על הלקסיטוס במקרה של חברה, הכיר בזה שחלים דיני הניירות ערך האמריקאים, אז אני מדבר על אותה קבוצה מסוימת שהמחוקק הישראלי נסוג מבחינת תחולות הוראות חוק ניירות ערך הישראלי.
איתן גרינברג: אני מדבר על חברות שעיקר המסחר מתקיים בניירות ערך שלהן מתקיים מחוץ לשוק הישראלי.
איתן גרינברג: אני מדבר על חברות שעיקר המכירות שלהן הוא לא בישראל, ובלבד שהן מקבלות את אותן הוראות שחלות בבורסה בארצות הברית שהן רשומות.
איתן גרינברג: ממה נפשך – אחד משניים: אם אנחנו אומרים בקשר לאותן חברות שחל עליהן סט אחר, הכיר המחוקק בדברים בעלי משמעות הרבה יותר רחבה שלא החוק הישראלי חל עליהן או חל עליהן החוק הישראלי, כשהוראותיו הן הוראות החוק האמריקאי, אותן החברות – הוכר שהן שונות, הן מתחרות על הון אנושי לא כפי שהחברות הישראליות, על המשאב של ההון האנושי, הן לא מתחרות מול חברות ישראליות שבשוק העבודה הישראלי; הן צריכות להיות תחרותיות, במקרה שאנחנו מדברים על הדוגמה של - - - הן צריכות להתחרות עם עובדים, נושאי משרה בכירים שהם מתומחרים לפי השוק הבין-לאומי.
איתן גרינברג: פה אנחנו מכניסים אותם לסד של כללים שלא מתאים להם.
איתן גרינברג: המחוקק הישראלי כבר הכיר בזה שהן שונות, אנחנו נחיל עליהן אותם כללים של הגבלה על תנאי השכר שקיימים בבורסות בארצות הברית, שהקדימו של השיטה הישראלית ואולי גם לא נופלים מהשיטה הישראלית.
דוד רותם: אתה מציע שלא נאשר את התקנות האלה?
אברהם מיכאלי: למה זה נקרא הקלות?
אברהם מיכאלי: אני מבין שהם אומרים שזה מחמיר אתם.
רוני טלמור: הם רוצים יותר הקלות.
איתן גרינברג: - -קלה גם לאותן חברות דואליות ולא רק לחברות שהן מאוד איזוטריות – אנחנו מדברים על שלוש חברות אגרות חוב, שבשנת 2014- - -
דוד רותם: אתה מציע את התקנות לאשר או לא לאשר?
איתן גרינברג: הקיימות בפני היושב-ראש - לאשר.
איתן גרינברג: בנוסף להן ביקשתי ככל שניתן- - -
דוד רותם: זה משרד המשפטים יבוא ליושב-ראש הבא.
יוסף גרוס: היתה פנייה לוועדה בכתב, מה ההצעה שמבקשים אותה.
יוסף גרוס: אגב, זה לא רק חברה כפולה, כי מדובר פה בדיקן של חברה ציבורית ימנה מבין חבריו, וחברה מוגדרת בחוק חברה שהתאגדה לפי חוק זה, דהיינו אני לא אתאגד יותר בישראל.
יוסף גרוס: למה לי להתאגד בישראל?
יוסף גרוס: אני אאגד את החברה בחו"ל, ואז אצא נפסד, כי המשק הישראלי יפסיד את המסחר גם פה באפשרות של חברות ישראליות.
אברהם מיכאלי: נאמר שלא יביאו את התקנות האלה.
אברהם מיכאלי: נניח שהם לא מסכימים – איפה נימצא?
אברהם מיכאלי: המצב הגרוע שאתה מתאר אותו, הוא קיים.
יוסף גרוס: אבקש מהחברות האלה: אל תירשמו פה בארץ.
יוסף גרוס: תקימו חברה בחו"ל, אולי תקימו חברה בת בישראל, תעשו מצב הפוך.
שירין הרצוג: ראשית, אני מצטרפת לחבריי, למשמעות שיש לתיקון 16 ותיקון 20.
שירין הרצוג: למרות הכותרות שאנחנו קוראים מדי פעם בעיתונים, החיים מלמדים אותנו בהתנהלות עם חברות ציבוריות, ואני גם מייצגת חברות ציבוריות וגם מייצגת בעלי מניות מיעוט בחברות ציבוריות, ונמצאת פה במעמד, לעניות דעתי, עצמאי – מה שקרה פה הוא מהפכה.
שירין הרצוג: כמובן, אני בעד לתקן את התיקונים האלה, ומציעה שנבחן את זה תוך זמן מסוים כדי לראות אם הגענו לאיזון הנכון בין הצרכים שלנו, כי אין הכוונה לשפוך את התינוק עם האמבטיה.
דוד רותם: אתם צריכים לתת לי הסבר, למה אתם לא מקבלים את ההצעות של פרופ' גרוס.
אברהם מיכאלי: אם זה גורם לנזק, וחברות יירשמו בחו"ל- - -
רוני טלמור: אתייחס בכמה משפטים.
רוני טלמור: האיום שחברות יברחו מישראל נמצא באוויר מאז שנחקק חוק החברות ב-99', ואולי גם זה היה קודם.
רוני טלמור: התקנות שכרגע מוצע לתקן אותן הותקנו כבר בשנת 2000, והעיקרון שלאורך כל הדרך עמד בפני מתקיני התקנות האלה והתיקונים לתקנות היה שמה שצריך להוביל זה קודם כל התחולה של דיני החברות בישראל.
רוני טלמור: ההקלות שניתנות כבר היום הן לא הקלות דרמטיות.
רוני טלמור: אין פטור מפרק עסקאות עם בעל שליטה, אין פטור מהחובה למנות דח"צים למרות שבארצות הברית ובמדינות אחרות המושג הזה אינו מוכר – זו המצאה כחול-לבן.
רוני טלמור: גם לגבי הוראות אחרות בחוק אין פטור שהחברות נסחרות בחו"ל.
רוני טלמור: החברות אכן צריכות לעשות התאמה בין הדרישות שם לדרישות פה, ובמקומות שבהם הסתירה היא יחסית כזאת שאם נפתור אותה, לא נשיג רחוק את החוק הישראלי, אנחנו מוכנים ללכת לקראתם, וזה נעשה במהלך השנים כמה וכמה פעמים.
רוני טלמור: מה שמבקשים מאתנו כאן זה בעצם שהחברות האלה יפעלו בענייני השכר לפי הדין האמריקאי.
רוני טלמור: הדין האמריקאי לא קובע חובה לקבוע מדיניות תגמול ולאשר אותה מראש, הוא לא קובע חובה פרטנית לגבי עסקאות; הוא קובע שבסוף השנה צריך להציג בפני האסיפה הכללית ולעשות הצבעה שהיא לא מחייבת – היא ממליצה – נתונים שאני ראיתי במהלך השנה האחרונה, מראים שיש עשרות בודדות של חברות בארצות הברית שהצביעו נגד, ויש מי שטוענים שבדרך כלל ההצבעה נגד לא נובעת מתנאי השכר אלא מביצועי החברה, כלומר זו מין הצבעת מחאה של בעלי המניות לגבי מה שקרה בחברה באותו זמן.
רוני טלמור: המשטר שם הוא מאוד שונה ממה שיש אצלנו.
רוני טלמור: אצלנו יש הסדר הרבה יותר מתקדם.
רוני טלמור: אנחנו לא רוצים להשיג אותו, ודאי לא כרגע.
דוד רותם: אומר לך פרופ' גרוס: אני לא ארשום את החברות בארץ אלא רק בארצות הברית.
דוד רותם: את תפסידי.
רוני טלמור: אחרי כל כך הרבה שנים שמאיימים עלינו את האיום הזה, אנחנו לא פוחדים.
רוני טלמור: יש מספיק חברות שנרשמות בארץ.
רוני טלמור: יש מספיק עסקים שמוקמים בארץ.
איתן גרינברג: אז למה עשיתם את הרישום של החברות הדואליות?
רוני טלמור: לא משרד המשפטים עשה את זה; זה תיקון בחוק ניירות ערך מדובר קודם כל בהסדר שמטרתו לעסוק בסוגיית הגילוי.
רוני טלמור: יש הבדל מאוד גדול בין הממשל התאגידי, שקובע חוק החברות, לבין משטר הגילוי לציבור, לפי חוק ניירות ערך.
רוני טלמור: ההקלה המרכזית שיש לחברות האלה, לפי חוק ניירות ערך, קשורה לחובה שלהם לגלות לציבור שהם בעיקרון מקבלים הקלה- - -
יוסף גרוס: צ'ק פוינט נרשמה בחו"ל, והיא ואומרת: אני משוחררת מכל הדברים האלה.
יוסף גרוס: אבל כולם יעשו את זה כך, אחרי שיש עוד החמרה ועוד החמרה.
רוני טלמור: זה לא קרה עד היום.
יוסף גרוס: כן קורה.
יוסף גרוס: הדבר יוחמר.
דוד רותם: עוד חודש יהיה שר משפטים חדש.
דוד רותם: אתה תקבע אתו פגישה, ותנסה לשכנע אותו.
יוסף גרוס: מובטח שיהיה חדש?
דוד רותם: כך אמר לי השבוע.
יוסף גרוס: הוא צריך להיות מאוד פתוח לזה.
דוד רותם: הוא פתוח לזה.
דוד רותם: הוא רצה להעביר פה את התקנות שאפשר להגיש מסמכים באנגלית לרשם החברות, כי היה לו ברור שצריך לערבב בין הדברים.
דוד רותם: אני עדיין מאמין בשפה העברית.
יוסף גרוס: אתם רוצים לזרז יותר ויותר גופים שתלכנה להירשם שם, ולא תפעלנה מפה.
יוסף גרוס: אני לא מבין את ההיגיון.
יוסף גרוס: דווקא חברות הייטק, אין להן פריצת שכר.
יוסף גרוס: זה לא בנקים אלא אלה גופים שעובדים בעיקר על נושא של אופציות, ואם אני צריך לקבוע את מדיניות התגמול באופציות, שזה דבר כל כך מוגבל, עם תקרה, במסגרת מסוימת, איך היום אבוא לעובד אמריקאי בלוס אנג'לס, ואומר לו: מישהו בישראל יגביל את האפשרות שלך באופציות, למרות שהחברה תגדל מאוד – אני יוצר מצב שלא אוכל לגייס אנשים.
יוסף גרוס: כפי שנאמר קודם, אני נמצא בתחרות על אנשים טובים.
יוסף גרוס: אתם יודעים כמה חברות ישראליות נמצאות כבר בסיליקון וואלי?
יוסף גרוס: אנחנו דוחקים אותן החוצה.
רוני טלמור: אני לא בטוחה שיש טעם לזה, עם כל הכבוד.
רוני טלמור: שמענו את זה כהערות לחוק העיקרי, ואין סיבה שנשמע את זה שוב.
רוני טלמור: בסופו של דבר אמרו לנו: אל תחוקקו כי אתם תפגעו בחברות.
יוסף גרוס: יש קש ששובר את גב הגמל.
יוסף גרוס: תשאלי את שירי, תשאלי אולי את נתי, תשאלי אותי, את איתן, מה נמליץ לחברות - למה לכם לעשות?
יוסף גרוס: אתם יכולים לנסח באנגלית את התקנות שלכם, כי המשקיעים האנגלים לא מבינים עברית.
יוסף גרוס: תעבדו שם, החוק הזה הוא מאוד טוב, מאוד גמיש, פסקי הדין שם מאוד טובים, למה לכם פסקי דין פה ובתי משפט בארץ?
יוסף גרוס: למה לכם מלחמה בדברים האלה?
יוסף גרוס: אנחנו פשוט לא מבינים את העקשנות.
יוסף גרוס: אם חברות ההייטק – בוועדת ברק אמרנו שלא מתקנים דבר שאינו שבור.
יוסף גרוס: בחברות הייטק אין היום הפרזות שכר.
יוסף גרוס: בחברות הייטק אנשים מוותרים על שכר.
יוסף גרוס: הדבר היחיד שיש אולי טוב זה הנושא של האופציות.
יוסף גרוס: הצלחנו בזמנו להביא אנשים מחו"ל לכאן, את - - - רק כי אמרנו: יש לכם אופציות.
יוסף גרוס: באופציות האלה גם עכשיו אני מוגבל מאוד.
רוני טלמור: תיקון 20 לא מגביל את היקף האופציות שאפשר לשלם לחברות.
יוסף גרוס: אבל הוא קובע תקרה.
שירין הרצוג: אני לא מצליחה להבין מה המשמעות של זה.
שירין הרצוג: אני לא רואה בזה בעיה אמתית, בנושא של התקרה.
איתן גרינברג: זה מתייחס לאופציות.
איתן גרינברג: המכלול הוא שמעמידים כללים שישימים לשוק המקומי לגבי חברות שמתחרות בשוק הגלובלי הן לגבי שוקי העבודה, הן לגבי המוצר.
איתן גרינברג: זה לא יגלגל עלות נוספת על הצרכן בזה שיהיה השכר מותאם למה שמקובל בשוקי העבודה הבין-לאומיים.
איתן גרינברג: השוק של ישראל כמוצר הוא מאוד זניח פה.
איתן גרינברג: זה שונה, למשל, מרשת מרכולים שנסחרת בבורסה בישראל, ואז אומרים שאם יהיה שכר מופרז, זה יגולגל בסופו של דבר לפתחו של הצרכן.
רוני טלמור: למה חברות תקשורת ישראליות שהן דואליות ייהנו מההקלה?
איתן גרינברג: אסיים.
איתן גרינברג: בהצעה שלנו זה מוגבל, שהמכירות בישראל הן זניחות, שהשוק בישראל הוא משני, שהשוק בניירות הערך הוא משני.
איתן גרינברג: אותן חברות שהן מתחרות, כמו במקרה שהצגנו פה של גיבן אימג'ינג, שהשוק שלה בישראל הוא שבריר של אחוז, אבל היא צריכה להתחרות עם אנשים טובים מול המתחרות שלה, וידיה כפותות בהסדרים שלא מוכרים בעולם – אני חושב שזה מחליש אותה.
איתן גרינברג: אני לא חושב שזה האינטרס שלנו כמחוקק ישראל או לטובת הכלכלה הישראלית.
איתן גרינברג: אין בזה שום תועלת חוץ מאשר קשירת הידיים והרגליים באזיקים ישראליים לגוף שלא פועל בישראל.
דוד רותם: פרופ' גרוס, לאשר את התקנות?
יוסף גרוס: את התקנות האלה לאשר בשמחה רבה.
יוסף גרוס: ומה לגבי התוספת שלי?
דוד רותם: תקנות אני לא יכול להוסיף, כי זה לא חוק.
דוד רותם: בחוק אני יכול להצביע עליו ולהחליט - כך אני מחוקק אותו, כי אני מביא אותו לקריאה שנייה ושלישית.
דוד רותם: תקנות - השר לא צריך לחתום עליהן אחר כך.
דוד רותם: אוסיף לו פה משהו שהוא לא רוצה - הוא לא יחתום, ואז לא יהיה דבר.
יוסף גרוס: אפשר להמליץ?
דוד רותם: כן, אני ממליץ בפניכם להקשיב בעין יפה.
אברהם מיכאלי: זאת היתה השאלה שלי לפני עשר דקות.
אברהם מיכאלי: אם המכובדים שיושבים פה, ומביעים את עמדתם – שאני לא מזלזל בעמדה הזאת – אנחנו צריכים להיות קשובים לדבר.
תמי סלע: אולי רק להעיר שאחת הביקורות על החוק מהצד השני היו שהוא נותן מסגרת גמישה מדי, שהוא לא קובע רף ולא קובע תקרות, ולכן כן מאפשר לחברה שפועלת בעיקר בחו"ל להתאים את עצמה מבחינת היקף השכר ומבחינת התנאים במדיניות התגמול למה שקורה שם.
יוסף גרוס: אנחנו יכולים למכור את ההמצאות שלנו בחו"ל כמו הייטק.
איתן גרינברג: תמי, תשובה לשאלתך – בסוף אנטרופי היא זו שתצביע.
איתן גרינברג: נכון שזה יחול לגבי עובדים זרים, לגבי בעלי מניות בעיקר זרים, שוק של המוצרים ושוק של ניירות ערך שהוא בחו"ל, ואנטרופי, לפי הטבלאות שלהם – ראית בטח את המדיניות שהם פרסמו לפני כמה ימים – יצביעו בעיניים במבחנים הלוקליים, ומכאן הכשל.
דוד רותם: תקנות החברות (הקלות לעסקאות עם בעלי עניין)(תיקון).
רוני טלמור: מדובר פה בהשלמה של ההסדר לגבי חברות ממשלתיות.
רוני טלמור: אם קודם דיברנו על המדיניות, פה מדובר על העסקאות הפרטניות.
רוני טלמור: ההצעה שלנו כאן היא שכאשר מדובר בדירקטוריום בחברה שהשכר שלהם ידוע מראש או בדירקטור שהוא עובד החברה, וגם המנהל הכללי שהשכר שלו נקבע מראש במסגרת האישורים, לא יהיה צריך להביא את העסקאות אתם לאישור האסיפה הכללית בתנאי שהם נמצאים במסגרת המאושרת.
רוני טלמור: לבקשת היועצת המשפטית של הוועדה הוספנו את סעיף קטן (ב), שקובע שלמי שמחזיק אחוז אחד בחברה תהיה אפשרות, כמו בתקנות הקיימות, להתנגד ולבקש שבכל זאת העסקה תובא לאישור האסיפה הכללית.
רוני טלמור: לא היינו בטוחים שיש בזה הרבה טעם, אבל גם לא היתה לנו התנגדות שזה יוסף.
דוד רותם: כמות הנייר שמתבז
דוד רותם: בזת על כל החוקים והתקנות המיותרות - לא מפריע לכם.
דוד רותם: אם לא זה לא חשוב, לא מוסיפים.
תמי סלע: המטרה פה היא להביא גם לפרסום, וגם חלק מהמנגנון הזה, שנוסף פה בתיקון 20, הוא לתת קול גם לבעלי המניות מן המיעוט.
תמי סלע: נכון שברוב החברות הממשלתיות, אלה שהיום זה חל עליהן, לא זה משמעותי, אבל אנחנו לא יודעים בעתיד על מי זה יחול.
תמי סלע: למשל, יש חברה אחת שכן יש בה 15 אחוזים של בעלי מניות מן הציבור, ואם אני מסתפקת באישור של רשות החברות או בכך שזה לפי הנחיות, אני לא מאפשרת להם בכלל את המקום להביע את עמדתם.
תמי סלע: הסעיף הזה מאפשר, אם כן יש התנגדות, בכל זאת להביא את זה לאישור האסיפה הכללית, כשמדברים על העסקאות הספציפיות.
תמי סלע: זה גם מחייב אותם לפרסם את הדבר, להגיש איזשהו דוח.
תמי סלע: זה מגביר את השקיפות.
יוסף גרוס: אמרתי כבר בפעם הקודמת שחוק החברות שעבדנו עליו עשר שנים, תוך עשר שנים עשו עשרים תיקונים.
יוסף גרוס: זה מתחרה כמעט במס ההכנסה.
רוני טלמור: רוב התיקונים שעשו לחוק החברות הם לא תיקונים מז'וריים.
רוני טלמור: היה תיקון 3, תיקון 6 – מתוך העשרים מדובר במספר קטן יותר.
רוני טלמור: התקנות האחרונות שאנחנו מבקשים לאשר אלה תקנות מאוד קצרות – תקנות החברות (הצבעה בכתב והודעות עמדה).
רוני טלמור: המטרה של התקנות האלה זה שמדיניות התגמול, כאשר היא מובאת להצבעה באסיפה הכללית, ההצבעה תיעשה בדרך של כתב הצבעה.
רוני טלמור: זה מאפשר נגישות גבוהה יותר לציבור, שחשוב לנו שקולו יישמע בעניין מדיניות התגמול, ולכן אנחנו מבקשים להוסיף את זה בין הנושאים.
רוני טלמור: לא מדובר בהקלה, לכן גם התחילה המוצעת היא 14 יום כדי גם לא לפספס אסיפות כלליות.
יוסף גרוס: זה חובה לאפשר?
רוני טלמור: חובה להצביע בדרך של כתבי הצבעה.
דוד רותם: אתם לא מתנגדים.
יוסף גרוס: לא.
דוד רותם: על סדר-היום: בקשה לדיון מחודש על שני סעיפים בשלב הראשון, זאת הרביזיה שאני ביקשתי, אחר כך יש רביזיה שביקש חבר הכנסת צלנר.
דוד רותם: אחרי שנטפל ברביזיה שלי, נטפל ברביזיה שלו.
תמי סלע: הרביזיה היא כללית.
דוד רותם: בסעיף ההגדרות, סעיף 20יא, אושר בוועדה נוסח שאומר כך: "פסק דין למזונות – פסק דין שלפיו חייב אדם לשלם מזונות לצאצאו, פסק דין שלפיו חייב אדם לשלם מזונות לבן זוגו, ובלבד שאותו אדם חייב לשלם מזונות גם לילדו.
דוד רותם: לגבי זוכה שהוא מוסד, פסק דין למזונות כהגדרתו בחוק המזונות, המוגש לביצוע לפי סעיף 14".
דוד רותם: אני מבקש שבמקום ההגדרה הזאת יהיה כתוב: "פסק דין למזונות – פסק דין שלפיו חייב אדם לשלם מזונות ולגבי זוכה שהוא מוסד, פסק דין למזונות כהגדרתו בחוק המזונות המוגש לביצוע לפי סעיף 14א ו-ב לחוק האמור".
דוד רותם: אני מרחיב את ההגדרה.
דוד רותם: פסק דין למזונות זה פסק דין למזונות ולא חשוב למי אני חייב אותו.
גלעד סממה: מקובל עלינו.
דוד רותם: מר שפירא, אני העליתי לדיון את הרביזיה שלי, את ההגדרות בסעיף 20, לגבי מה זה פסק דין.
דוד רותם: מבחינתי פסק דין למזונות זה פסק דין למזונות.
דוד רותם: לא חשוב אם זה האמא, האבא או הסבא.
ליאור שפירא: אין לנו התנגדות.
אורי מקלב: אתה מוריד את הצמצום.
דוד רותם: אני מוריד את הצמצום, נכון.
דב בארי: חשוב לי להדגיש את ההתנגדות שלנו לתיקון הסעיף, כפי שגם הבענו בדיון שהתקיים פה לפני כשבועיים בנושא.
דב בארי: מבחינת משרד האוצר יש חשיבות בכך שמסלול המזונות המהיר מיועד לילדים בראש ובראשונה.
דב בארי: האוכלוסייה של הילדים זאת אוכלוסייה שזקוקה למסלול מזונות מהיר ולכן לשם רצינו לייחד את המסלול הזה ולא לכלל האוכלוסייה.
דוד רותם: איזה מזל שהוועדה חושבת אחרת.
דוד רותם: אני עובר לפרק א(2) סעיף 20 יא.
תמי סלע: אני רוצה להעלות כמה דברים שחלקם טכניים וחלקם עלו בעקבות הדיון הקודם, כשניסחנו את הסעיפים.
תמי סלע: עניין אחד הוא לגבי מסירת הודעות לזוכות על-כך שנפתח מסלול מזונות.
תמי סלע: זה רלוונטי גם לזוכה או זוכה שבאים לפתוח תיק חדש וגם לגבי תיקים תלויים ועומדים, בשלב שבו ההוראות של הפרק החדש מוחלות על התיקים הישנים.
תמי סלע: לעניין הוראת המעבר שחלה על התיקים הישנים, הוספנו או אנחנו מציעים להוסיף הוראה שאומרת שאם הזוכה מיוצג, תימסר הודעה גם לבא כוחו, כפי שבאמת מתחייב מכללי האתיקה של לשכת עורכי הדין.
תמי סלע: במקרה של פתיחת תיק, אם הזוכה לא נמצא במעמד פתיחת התיק, אז ההודעה תימסר לו בהקדם האפשרי לאחר פתיחת התיק.
תמי סלע: אנחנו מבקשים זאת כי הוסבר לנו שיש מצבים כאלה.
תמי סלע: עניין נוסף.
תמי סלע: בעקבות הגדרה המחודשת של פסק דין למזונות שמבטלת את האבחנות, מתעורר גם צורך שההוראות בחוק עצמו יחולו בצורה זהה לגבי כל פסקי הדין למזונות, אחרת יהיה מצב שפסקי דין מסוימים – למשל, ההוראה לגבי מאסר, כפי שהיא היום מנוסחת בחוק תחול עליהם ואחרים אולי לא.
תמי סלע: למשל, לגבי נכד, זה לא לגמרי ברור אם זה חל או לא.
תמי סלע: בעצם התיקון הוא תיקונים עקיפים לחוק הראשי שמבטלים את האבחנות שקיימות היום בחלק מהסעיפים ולא מיושמות בהכרח בשטח.
תמי סלע: זאת אבחנה בין פסק דין מזונות, כשמגיעים לילד לבן-זוג ולהורה, לבין סעיפים אחרים שלא עושים אבחנה, שכוללים את כל פסקי הדין למזונות באשר הם.
תמי סלע: אלה התיקונים העקיפים שנכללו בסעיפים 3, 4, 5, 9, 10 ו-12.
תמי סלע: לגבי תיקון 74כ שבסעיף 10.
תמי סלע: במחשבה נוספת, אין בו צורך ונוותר עליו.
תמי סלע: זה נגזר מהתיקון של סעיף 74.
תמי סלע: בסעיף 10 להצעת החוק, וזה גם קשור ליישור הקו באשר להגדרה פסק דין למזונות, שם אין צורך בשינוי הזה.
תמי סלע: תיקונים אחרים שמופיעים פה, בסעיפים 6, 8(7), 11 ו-13 להצעת החוק, הם תיקונים טכניים ממש.
תמי סלע: אלה כל מיני דברים שמצאנו בחוק הקיים וזאת הזדמנות לתקן אותם.
תמי סלע: במקומות מסוימים מופיע מנהל ההוצאה לפועל, שזה תואר שלא קיים אז הוספנו "מנהל לשכת ההוצאה לפועל".
תמי סלע: במקום אחד כתוב סעיף קטן וצריך להיות סעיף ראשי.
תמי סלע: במקום אחד יש הפנייה לסעיף לא נכון.
תמי סלע: אלה כמה תיקונים טכניים שנוספו.
יחזקאל סיבק: כמה הערות קצרות בהמשך לדיון הקודם ששם נאמרו רוב הדברים.
יחזקאל סיבק: לעניין תיקון סעיף 74כ.
יחזקאל סיבק: אני מפנה את תשומת לבך שהמשמעות היתה יכולה להיות פטור מעלויות של צווי הבאה למי שהוא לא זוכה פרטי, מה שהיה מגדיל את הגירעון של יחידת ההוצל"פ המשטרתית.
יחזקאל סיבק: בזמנו היה דיון ארוך מאוד בשאלת הגירעון שלה.
יחזקאל סיבק: כלומר, כל פטור נוסף מגדיל את הגירעון שלה ומעמיס את העלויות של היחידה הזאת על הזוכים האחרים.
יחזקאל סיבק: לגבי סעיף 76.
יחזקאל סיבק: אני חייב לחזור על הערה שהערתי חלקית בפעם שעברה.
יחזקאל סיבק: ההרחבה של נושא המזונות גם תיקים שמטופלים על-ידי רשות האכיפה, מחייב טיפול בסעיף 76 לפחות בשתי נקודות מרכזיות.
יחזקאל סיבק: האחת, זה נושא היידוע של זוכים אחרים, במיוחד בתיקי איחוד, שקיים תיק מזונות.
יחזקאל סיבק: השני, הגדרת מהן הוצאות של זוכה שאינו זוכה מזונות רשאי לקבל כשיפוי עבור הוצאות שהוא הוציא לכספים שהוא הביא לתיק והלכו לתיק המזונות.
יחזקאל סיבק: אני מזכיר שזוכה יכול לבצע עבודה במשך שנה, להוציא 50,000 שקלים, להביא 200,000 שקלים לתיק והכסף הולך לזוכה המזונות.
יחזקאל סיבק: אני יכול לספר פה מקרה דומה של זוכה שהיה בטיפולי.
יחזקאל סיבק: הדבר הזה חייב להיות מטופל.
יחזקאל סיבק: ככל שאנחנו עובדים יותר ויותר עבור המדינה, ויכול להיות שיש פה אינטרס שרוצים שנעבוד עבור המדינה והוא לגיטימי, צריך לאזן את זה עם איזה אינטרס מינימאלי של הזוכים הפרטיים ועורכי הדין שלהם.
דוד רותם: זאת הצעת חוק שצריך להגיש.
ענת ליברמן: אדוני הגיש בג"צ בעניין הזה ואנחנו אמרנו שנתקן את הסעיף באופן שיועבר מידע לזוכים אחרים על-כך שיש תיק מזונות.
דוד רותם: למה לא הגשתם הצעה לתיקון?
ענת ליברמן: עובדים על זה, זה מטופל.
יחזקאל סיבק: במינימום, הטיפול הזה צריך להיות במקביל לתיקון שמבקשים פה.
יחזקאל סיבק: ההערה השנייה היא, שגם הבג"צ לא התייחס לשאלת ההוצאות שהיא שאלה מאוד משמעותית.
יחזקאל סיבק: אני חוזר ואומר שזוכים רגילים בהוצל"פ עובדים ומוציאים משאבים והרבה כסף והכסף הולך מלא לתיק המזונות וכעת גם לתיק המל"ל.
דוד רותם: מכיוון שבקרוב הם יגישו הצעה חדשה לתיקון, אז נדון בכל הנושא.
דוד רותם: זה דיון מעמיק ורציני.
יחזקאל סיבק: אולי אפשר להגדיר איזה פרק זמן סביר שזה יתנהל במקביל לו?
יחזקאל סיבק: לא ברמה של יום או ברמה של חודש, אבל חצי שנה.
דוד רותם: מה אתה רוצה ממני, עוד מעט אני לא פה?
תמי סלע: התחילה של החוק הזה היא רק בספטמבר 2013.
יחזקאל סיבק: הערה אחרונה שהיא גם בקשה לרשות האכיפה וזה נושא הטיפול בתיקים בלשכות מחוזיות.
יחזקאל סיבק: אני יכול להגיד לאדוני שגם בשאלת הכינוסים משתמשים בשיטה הזאת, שמצד אחד יש בה היגיון מערכתי, אבל היא גורמת ללא מעט חייבים וזוכים עינוי ממשי בהנגשה של לשכות ההוצאה לפועל.
יחזקאל סיבק: אני יכול לספר לאדוני על תיק כינוס שבו נסעתי עם קטועת שני רגליים ועם נכה קשה במשך שעה וחצי ללשכת הוצל"פ לצורך תיק כינוס שהועבר מלשכת האם שלו ללשכה שבה יושב רשם כינוסים.
דוד רותם: זה בטח בקומה השלישית בלי מעלית.
יחזקאל סיבק: זה בקומה השלישית.
יחזקאל סיבק: אין הנגשה לנכים וסחבנו אותה למעלית.
דוד מדיוני: כל הלשכות כבר נמצאות בשלבים של מעבר ללשכת חדשות.
יחזקאל סיבק: אני מדבר על לשכה חדשה.
דוד מדיוני: בכל הלשכות יש מעליות.
דוד מדיוני: שמעתי שבראשון לציון אין חנייה לנכים.
דוד מדיוני: מטפלים וגם נתנו לכם להיכנס לחנייה של הרשמים.
דוד מדיוני: אם תדבר איתנו מראש, זה יטופל.
דוד מדיוני: מה שמפריע לי בהערה של עו"ד סיבק זה שכמות תיקי הכינוסים ותיקי המזונות באופן יחסי לכלל התיקים בהוצאה לפועל היא מזערית.
דוד מדיוני: בכל יתר התיקים של ההוצאה לפועל אין סמכות מקומיות וזה לא מפריע לסיבק ולחבריו וזה קצת צורם.
דוד רותם: למה זה צורם?
דוד מדיוני: זה צורם כי אם הוא כל-כך דואג להנגשה של החייבים שצריכים ללכת ממקום למקום, אז צריך לדבר על המכלול.