GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רוני טלמור: ולכן המשמעות של הדברים, שכדי להגיע למועד של המימוש צריך לייצר בחברות מנגנונים שפשוט לא קיימים היום.
רוני טלמור: היום הדיווח, ובכלל הראייה הכספית של החברה, מבוססת על השווי המוערך בהענקה, שנכון שיכול להיות שבמימוש בפועל הסכום יהיה קצת שונה, אבל החברה לא נמצאת שם, החברה לא יושבת ובודקת את השווי הזה היום.
רוני טלמור: אין נתונים כאלה בכלל.
רוני טלמור: וכנראה שהנתונים האלה גם לא יהיו קיימים במדינות המשוות, ולכן אנחנו חוששים שאנחנו עלולים לייצר מנגנון שיכביד על החברות הרבה מעבר למה שתיקון כזה התכוון לעשות מלכתחילה.
רוני טלמור: ולכן ההצעה שאבי רוצה להציע אותה באמת באה לאפשר ללכת לכיוון הזה, אבל בלי לייצר עדיין את ההכבדה הזאת שאנחנו כרגע לא יודעים לאמוד את ההיקף שלה ולא רוצים לעשות אותה סתם.
אילן פלטו: אגב, למה לא ללכת למועד ההענקה, ויש לך גם שישה חודשים וגם את הצו אחרי זה?
אילן פלטו: אם תראו שזה לא בא לידי מימוש, אז אולי תלכו לשנות את זה.
אילן פלטו: למה להשאיר את הערפול הזה?
אבי דיכטר: אין ערפול.
אילן פלטו: גם אם אתה שם את זה בחלק הראשון, עדיין החברה מחויבת להתייחס לזה.
אילן פלטו: אני לא מבין איך זה ששמת בחלק הראשון פותר את הבעיה.
אבי דיכטר: אני לא נוטש את הרעיון, חשוב להבהיר.
אבי דיכטר: אני חושב שאנליטית וקונספטואלית זה נכון שחברה תגיד ותדע מראש מה שיעור ההטבה שהיא נותנת למנהלים שלה, ותמנע אפשרות לשכר שבעיניה הוא לא סביר במועד המימוש.
אבי דיכטר: אבל באמת יש פה בעיות עם האופציות ועם המניות ממש, ויש פה מספיק שינויים שאני לא רוצה לשים עוד שינוי שיהיה קשה לעכל אותו.
אבי דיכטר: אנחנו לא זונחים את האפשרות הזאת, "לא אלמן ישראל".
אבי דיכטר: אתם נמצאים פה, אנחנו נמצאים פה, ואם נראה שזה אפשרי – אתה לא נמצא פה?
אבי דיכטר: לא הבנתי את התנועה הזאת עם הראש, זה גם כן וגם לא.
דוד רותם: לא, אני נמצא פה, אני לא רואה אתכם נמצאים.
אבי דיכטר: מאיזו בחינה?
אבי דיכטר: מה לא נמצאים פה?
דוד רותם: אתה באמת חושב שאתה יכול לבוא הנה כל יום?
אבי דיכטר: אני לא בא הנה כל יום, אבל אם אני אבוא אליך עוד שנה אתה בטח תקבל אותי ולא תזרוק אותי.
אבי דיכטר: אני מניח, לא?
דוד רותם: עוד שנה אני לא אהיה פה.
אבי דיכטר: אני מציע שלא תצא בהצהרות חריפות ומוחלטות מדי שאחרי זה תצטער עליהן.
אבי דיכטר: בשביל מה?
אבי דיכטר: לכן ההצעה היא כזאת: קודם כול, לעשות הבחנה בין מרכיבים הוניים כמו בונוסים ופנטומים שבעצם יוצאים מהחברה.
אבי דיכטר: זה יהיה במועד המימוש.
תמי סלע: השאלה עוד פעם מניות - - -
אבי דיכטר: מניות ואופציות, אנחנו כן רוצים שתהיה תקרה במועד ההענקה.
אבי דיכטר: אין לזה משמעות במובן הסופי של התהליך, כלומר אנחנו לא נדע כמה הוא יקבל בסוף, אבל זה כן ייתן את האפשרות לחברה לשקול לפי שווי הוגן מה היא רוצה לתת ומה לא.
תמי סלע: זה כן לפי שווי הוגן.
אבי דיכטר: כן, אבל זה עדיין לא אומר כמה הוא יקבל בסוף.
תמי סלע: אבל יש לי לצד זה גם את השיקול דעת להפחית את המקרים.
אבי דיכטר: ולכן מכיוון שאני לא רוצה לוותר על הרעיון של תקרה גם לשאר הדברים, גם למרכיבים, אנחנו כן רוצים להעביר את זה לחלק הראשון שאומר שהחברה תצטרך לשקול את זה.
אבי דיכטר: היא תוכל להגיד: אנחנו למשל, זה משהו שאנחנו לא רוצים לעשות, אבל אני רוצה שהם כן יתייחסו לזה.
תמי סלע: גם לא לקבוע במועד ההענקה תקרה?
אבי דיכטר: לא, אני מדבר עכשיו על מועד המימוש.
אבי דיכטר: מועד המימוש באופציות ומניות.
אבי דיכטר: אני כן רוצה שהם יתייחסו לזה, זה חשוב שהם יתייחסו לזה.
אילן פלטו: מה זאת אומרת יתייחסו?
אילן פלטו: תסביר רק, אני רוצה להבין.
אבי דיכטר: רגע, מה ההתלהבות.
אבי דיכטר: אני רוצה שיהיה בצ'ק ליסט של חברה משהו שאומר שיש אפשרות, ויש אפשרות בהנחה שהיא יודעת לעשות את זה, ואני חושב שיש כי אני בדקתי את זה ואני לא חשבונאי, אני חשבונאי קטן מאוד, אבל אמרו לי רואי חשבון שדיברתי איתם, שאם רוצים אפשר לעשות את זה, אפשר להגביל את התקרה ואז לתת פחות אופציות.
אבי דיכטר: זה באמת מסובך, אבל אפשר לעשות את זה.
אבי דיכטר: אני רוצה שחברה תשקול את הדבר הזה במסגרת בניית מדיניות התגמול שלה, גם את האפשרות לעשות תקרה.
אבי דיכטר: זהו.
אבי דיכטר: זה מה שאני רוצה שהיא תעשה.
אבי דיכטר: פשוט מאוד.
אבי דיכטר: אבל אני לא רוצה לחייב אותה.
אילן פלטו: שהיא תכתוב:
אילן פלטו: אנחנו שוקלים אם לעשות את זה לפי השווי בסוף או על השווי בהתחלה?
אילן פלטו: אני מנסה להבין פרקטית.
הילי קריזלר: אני חושבת שתפיסה שאומרת שדירקטוריון יגיד: אני חושב שאם החברה תצליח גם המנהלים אצלנו יצליחו, מבחינתי אם זה אומר שהשווי יהיה הרבה מעבר לציפיות אצלנו, יכולה להיות תפיסה שדירקטוריון יכול לקבל.
הילי קריזלר: בהחלט.
טל עצמון: שמה יקרה אז?
הילי קריזלר: לא, אני אומרת, בניגוד לתפיסה של תקרה, כי אני חושבת שזאת טעות להגביל.
הילי קריזלר: אני אישית חושבת שיש פה בעיה תמרוצית להגביל את זה בתקרה.
הילי קריזלר: ואני אומרת שאם יושבת ועדת דירקטוריון ואומרת: אני נותנת מניות כדי שהוא יהיה שותף שלי בהצלחות של החברה, לא רוצה להגביל את ההשתתפות שלו בהצלחות של החברה.
הילי קריזלר: אני חושבת שאני נותנת לו מגבלה על השווי היום במועד ההענקה, ואני מעריכה את זה בכל השיטות הכלכליות המקובלות.
הילי קריזלר: אבל אם המניה תעשה הרבה הרבה יותר טוב ממה שאני מצפה לפי המודלים הכלכליים, אני שמחה שהוא ישתתף אתי בזה.
שגית שובל-מוקד: אה, התייחסות חיובית.
הילי קריזלר: תפיסה חיובית מהמקום הזה.
חיים זקס: בקשר לשאלה, אם צריך לקבוע אם החברה יכולה לבחור בין הערך במועד ההענקה או הערך במועד המימוש, אז לפי מה שאנחנו מציעים פה, ברור לגמרי שהחברה צריכה לקבוע גבול במועד ההענקה, בגלל שהיא צריכה לקבוע יחס בין הרכיבים השונים.
חיים זקס: וכדי לקבוע יחס בין רכיבים שונים, צריך לקבוע מה הערך של הרכיבים המשתנים במועד ההענקה, זה היא חייבת לעשות.
חיים זקס: השאלה היחידה היא אם היא תהיה חייבת לקבוע תקרה במועד המימוש.
חיים זקס: יש הערכה במועד ההענקה, זאת הערכה של המציאות, זאת לא המציאות.
חיים זקס: המציאות יכולה להיות מאוד מאוד שונה מההערכה במועד ההענקה.
חיים זקס: והשאלה היא אם היא צריכה לקבוע תקרה שקשורה למציאות ביום שאתה מקבל את הכסף או את המניות ממש.
חיים זקס: וזאת השאלה שעומדת על הפרק.
אילן פלטו: את השאלה אנחנו מבינים כולם.
אילן פלטו: מה התשובה?
חיים זקס: לכן אין אופציה לבחור או או.
חיים זקס: קודם כול, חייבים לקבוע את הערך במועד ההענקה כדי לעמוד בדרישה של יחס בין הרכיבים השונים, את זה חייבים לעשות.
תמי סלע: הדרישה הזאת כרגע היא בחלק הראשון של התוספת, אני רק מזכירה.
תמי סלע: היא לא בחלק השני של חובה.
חיים זקס: נכון, צריכים להתייחס לזה.
חיים זקס: אבל כדי להתייחס צריכים לקבוע שווי הוגן במועד ההענקה.
תמי סלע: אני חושבת שאם זה משהו שרוצים שהוא יהיה חובה – תקרה לרכיבים משתנים כאלה במועד ההענקה – זה צריך להיות בחלק השני של התוספת.
אבי דיכטר: אני מקבל את זה.
רוני טלמור: בעצם את מציעה להעביר את היחסים האלה לתוספת השנייה.
תמי סלע: או לקרוא לזה יחס או לקרוא לזה תקרה, יכול להיות שזה יותר ברור.
תמי סלע: ולגבי התקרה או ההתייחסות לרכיבים האלה בחלק הראשון של התוספת, אולי צריך לקרוא לזה מגבלות.
אבי דיכטר: בואו נתחיל לסכם, אם אדוני מרשה.
אבי דיכטר: זאת ההצעה שלנו על השולחן.
דוד רותם: תנו לי אותה כתובה.
אילן פלטו: אני גם עד עכשיו לא כל כך הבנתי.
אילן פלטו: אם זה יהיה כתוב, אולי אבין יותר טוב.
תמי סלע: אולי כדאי להגיד את הנוסח כדי שזה יהיה לכולם ברור.
דורית ואג: אתם גמרתם בפעם הקודמת ועשיתם רוויזיה.
דוד רותם: זאת היתה הרוויזיה, את מבינה, כי הם כל הזמן חוזרים בהם.
אבי דיכטר: לא, אנחנו לא חוזרים בנו.
דורית ואג: היה זמן של שש שנים, אבל זה עניין אחר.
אבי דיכטר: זה עניין אחר.
אבי דיכטר: בואו נקריא עכשיו את הנוסח.
רוני טלמור: שאני אציג את זה?
רוני טלמור: ההצעה היא כזאת: בתוספת הראשונה א' בחלק השני, איפה שנאמר "תקרה לרכיבים המשתנים" בעצם תתווסף אמירה שאומרת שלעניין רכיבים הוניים שאינם מסולקים במזומן, שזה לא הפנטומים, התקרה תתייחס למועד ההענקה.
רוני טלמור: זה לגבי העניין הזה, וזה אומר שיתר הרכיבים התקרה היא - - -
אבי דיכטר: לא, תגידי: במועד המימוש.
רוני טלמור: במועד התשלום אפשר לומר.
תמי סלע: זהו, אין שם בהכרח מימוש.
אבי דיכטר: מועד ההענקה.
רוני טלמור: בנוסף, בחלק הראשון של התוספת בפסקה 4 נאמר, שאם כללו תנאי הכהונה וההעסקה רכיבים משתנים, החברה צריכה להתייחס ליחס שבין הרכיבים המשתנים והרכיבים הקבועים.
רוני טלמור: ההצעה היא קודם כול להעביר את זה לחלק השני.
רוני טלמור: אני מציעה לחדד שהכוונה כאן ליחס שבין כלל הרכיבים המשתנים לבין כלל הרכיבים הקבועים.
רוני טלמור: ובנוסף, בחלק הראשון תהיה אמירה, שאם יש רכיבים משתנים צריך להתייחס לתקרה המתאימה לרכיבים המשתנים מבוססי המניות, או כמו שהגדרנו את זה קודם, לפי הנסיבות של החברה.
תמי סלע: רכיבים הוניים שאינם מסולקים במזומן.
אילן פלטו: זאת סתם התעקשות.
דוד רותם: לא סתם התעקשות, זה סתם כתוב.
אילן פלטו: כל אחד וההתבטאות שלו.
דוד רותם: לא כתוב פה כלום, בקיצור.
דוד רותם: ככה, לא כתוב פה כלום.
אבי דיכטר: בסדר, אוקיי, מאה אחוז.
דוד רותם: תראה איך שפתאום כולם מסכמים אתך, אז תבין שלא כתוב פה כלום.
אילן פלטו: נכון.
נתי שילה: נאלמנו דום.
אילן פלטו: חיכינו לראות איזשהו נוסח ולא קיבלנו, ושומעים את זה פעם ראשונה עכשיו.
רוני טלמור: בסופו של דבר הדרמה הגדולה שיש כאן בתיקון הזה מעבר לתוספת כן קיימת והיא קיימת גם בנושא של ועדת התגמול, שאגב גם עליה שמענו הרבה הערות ושמה נשארנו בעמדתנו.
רוני טלמור: והנושא השני זה הנושא של ההגעה לאסיפה הכללית עם רוב מהמיעוט במקומות שהאסיפה הכללית היום בכלל לא היתה מעורבת, לא בהיבט המדיניות בכלל ולא בהיבטים פרטניים שעכשיו יגיעו אליה ועוד עם כזה כוח.
דוד רותם: בזה אני מסכים אתך, אבל זה לא קשור לתקרה של רכיבים משתנים.
אבי דיכטר: לא, זה לא קשור.
דוד רותם: אני רואה את סבר עושה ככה עם הראש, הוא מבסוט.
אילן פלטו: כן, יש לו הרבה עבודה.
דוד רותם: יש לו הרבה עבודה זה דווקא טוב.
דוד רותם: זה שלעורכי-דין יש עבודה זה דבר חשוב.
תמי סלע: עוד שינוי קטן שלא היה בנוסח בישיבה הקודמת, זה תיקון לסעיף 92, שזה הסעיף שמגדיר היום את תפקידי הדירקטוריון, ובין היתר קביעת מדיניות שכר.
תמי סלע: וכיוון שפה קראנו למדיניות מדיניות תגמול ושכר בדרך כלל מתייחס לכלל העובדים, אז פשוט להוסיף מדיניות השכר והתגמול, שתהיה התאמה.
אילן פלטו: עוד שתי הערות שלנו – שאני לא יודע מה הוא חושב כי דיברתי אתו לפני זה – שהן לא מהותיות, אבל בכל זאת אמורות לסדר קצת את הרציונל של החוק.
דוד רותם: תגיד מה זה.
אילן פלטו: אבי, לגבי שתי ההערות הנוספות שדיברנו עליהן.
דוד רותם: אתה מוכן להגיד לי מה הן שתי ההערות?
דוד רותם: מה אתה אומר לאבי, הוא לא מצביע פה.
אילן פלטו: הערה אחת היתה לגבי המקרה שבו ועדת תגמול רוצה לאשר חריגה ממדיניות התגמול.
אילן פלטו: היום על-פי הניסוח נראה כאילו יש פה איזשהו מעגל אין-סופי, שהיא יכולה לאשר את החריגה רק אם החריגה תואמת את מדיניות התגמול.
אבי דיכטר: לא, לא נכון.
אילן פלטו: ככה הניסוח כתוב.
אילן פלטו: והבנו ממשרד המשפטים שזאת לא הכוונה.
דוד רותם: אתה מוכן להגיד לי על איזה סעיף אתה מדבר?
תמי סלע: עמוד 5 למשל, סעיף קטן (ג)(2)(א).
תמי סלע: נאמר, וזה מופיע בעוד מקומות: "ועדת התגמול ולאחריה הדירקטוריון אישרו את העסקה".
אילן פלטו: זו העסקה החריגה.
תמי סלע: מדובר על עסקה שהיא חורגת ממדיניות התגמול: "בין השאר, לפי השיקולים המנויים בסעיף 267ב(א), תוך התייחסות לעניינים המפורטים, ובתנאי שנכתבו בעסקה הוראות כמפורט".
אילן פלטו: אז פה כתוב: "לפי השיקולים המנויים בסעיף 267ב(א)".
אילן פלטו: מה זה השיקולים המנויים?
אילן פלטו: השיקולים המנויים זה מדיניות התגמול של החברה.
אבי דיכטר: לא הבנת את זה.
תמי סלע: זה אומר שגם המדיניות צריכה להיקבע בהתאם לשיקולים האלה.
ירון סבר: - - - זה צריך להיות אותו צ'ק ליסט, זה הכול.
אילן פלטו: אז אני הבנתי שזאת הכוונה שלהם.
אבי דיכטר: זה מה שכתוב.
אילן פלטו: אז אנחנו אמרנו: למה לכתוב "לפי השיקולים"?
אילן פלטו: צריך שהחריגה תתייחס לכל הסעיפים המנויים.
דוד רותם: לא מבין, כתוב: את העסקה, בין השאר, לפי השיקולים.
דוד רותם: "בין השאר" זה פותח לך פתח, תכניס את כל העולם.
אילן פלטו: לא, אבל צריך להתייחס לשיקולים.
דוד רותם: אבל כתוב "בין השאר, לפי השיקולים".
אילן פלטו: אבל אנחנו מדברים עכשיו על החריגה.
תמי סלע: השיקולים זה למשל ראייה של ביצועים ארוכי טווח.
אילן פלטו: הרי אם כתבתי בשיקולים, נניח תיאורטית, שהרכיבים המשתנים לא יהיו יותר מפי שתיים מהרכיבים הקבועים, ועכשיו בא עובד שאני חייב לקבל אותו והוא רוצה פי שלוש.
אילן פלטו: זה חריגה, אני רוצה לאשר את החריגה הזאת.
אילן פלטו: עכשיו, החריגה צריכה להיות לפי השיקולים, אבל השיקולים הם פי שתיים.
דוד רותם: לא נכון, "בין השאר לפי השיקולים".
תמי סלע: פי שתיים זה לא שיקולים, המדיניות זה פי שתיים.
אבי דיכטר: לא, המדיניות היא פי שתיים.
אבי דיכטר: אתה צריך להבדיל, ואני חושב שפה יש לך טעות בסיסית שגם הסברתי לך אותה בחוץ, בין המדיניות שמבוססת על השיקולים לבין השיקולים עצמם.
אבי דיכטר: כשאתה חורג אתה צריך לקחת את כל השיקולים שקבועים בחוק ולא את המדיניות שלך, ואת החריגה לבנות על-פי השיקולים שקבועים בחוק.
אילן פלטו: מה זה לבנות חריגה על-פי שיקולים?
אילן פלטו: לא הבנתי.
אבי דיכטר: כלומר אם אתה אומר תקרה למרכיבי הבונוס – בוא נדבר על הבונוס – נניח שהבונוס במדיניות אומר פי שתיים מהשכר הקבוע.
אבי דיכטר: ואז אתה מקבל את הסמנכ"ל כספים "התותח" שסיפרת לי עליו, אבל אתה רוצה לתת לו שכר שחורג מפי שתיים.
אבי דיכטר: אז אתה לא יכול לתת לו מה שאתה רוצה, אלא אתה צריך להגדיר.
אבי דיכטר: כשאתה בודק אתה צריך לקבוע לו תקרה לבונוס, שלא חייבת להיות פי שתיים כי אתה חורג, אבל צריכה להיות לו תקרה ואז זה יכול להיות פי שלוש.
אבי דיכטר: ולכן זה לא לופ, כי אתה לא חוזר למדיניות אלא אתה חוזר לשיקולים שקובע החוק עצמו, איך נותנים שכר למנהל, אתה מבין?
אילן פלטו: אבל כשאתה יישמת את השיקולים האלה אצלך במדיניות קבעת פי שתיים.
אבי דיכטר: בסדר, אבל בשביל זה אתה עושה חריגה.
אילן פלטו: זה בדיוק מה שאני אומר.
אילן פלטו: אני עושה חריגה, אני עכשיו בא לשיקולים, קבעתי בשיקולים פי שתיים, ואני לא יודע איפה אני עומד.
אבי דיכטר: אבל אתה רוצה לחרוג.
אבי דיכטר: יש לך עוד הערה?
אילן פלטו: כן, זו הערה אחת.
אילן פלטו: וההערה השנייה היא לתקופת התחילה, התשעה חודשים האלו.
אילן פלטו: הם הכניסו אותנו למצב בתשעה חודשים שהופך להיות כמעט בתי אפשרי מבחינה תפקודית לחברות.
אילן פלטו: בתשעה חודשים האלו או עד שתהיה מדיניות התגמול, על כל סמנכ"ל חדש אתה חייב ללכת לאסיפה הכללית למיעוט כי עדיין אין לך מדיניות תגמול.
אילן פלטו: כל סמנכ"ל, ויש אלפי סמנכ"לים.
אבי דיכטר: אני מקבל את ההצעה שלך ואנחנו נלך לאסיפה הכללית רק על המנכ"ל.
אבי דיכטר: על הסמנכ"לים אנחנו נשנה את זה, נלך רק על המנכ"ל וכמובן על הדירקטוריון, לא נלך על הסמנכ"לים, בסדר?
רוני טלמור: המשמעות היא שבסעיף 11(ב) יש הפניה לתהליכי האישור, בהפניה הראשונה זה יהיה לסעיף 272(ג)(2)(א), שמדבר על ועדת תגמול ודירקטוריון ובעצם לא מכיל את הסעיפים שמדברים על האסיפה הכללית.
רוני טלמור: זאת אומרת, בעצם אנחנו נאפשר לסמנכ"לים, למי שהוא לא המנכ"ל - - -
תמי סלע: בלי האסיפה הכללית?
רוני טלמור: בדיוק.
רוני טלמור: עד התשעה חודשים.
תמי סלע: זאת אומרת, לא כאילו זה חורג אלא לפי הכללים הרגילים של האישור.
רוני טלמור: כאילו שזה חורג במובן הזה שצריך להתייחס לכל השיקולים ולקבוע את כל העניינים אבל בלי האסיפה.
רוני טלמור: ועוד הערה שקיבלתי לגבי סעיף 11(ב) מעורכת-דין ענבל ציון.
רוני טלמור: בסעיף 11(ב) התייחסנו לנושאי משרה חדשים, אבל כמובן שגם שינוי האישור מחדש של תנאי כהונה והעסקה של נושאי משרה מכהנים, אם החברה מבקשת לעשות את זה בתקופה הזאת, זה כמובן אמור לחול גם על זה.
אילן פלטו: לגבי מנכ"ל חדש בתשעה חודשים.
אבי דיכטר: ודאי שהוא צריך לבוא לאסיפה.
דוד רותם: אילן, יש לי אליך הצעה.
אבי דיכטר: תרגיע.
דוד רותם: אכלת מנה ראשונה, אל תבקש כבר את כל הארוחה.
אילן פלטו: על מנכ"ל חדש יש מדיניות תגמול - - -
אבי דיכטר: ככל שאתה מדבר יותר אתה משכנע אותי פחות.
אבי דיכטר: אני עוד אחזור חזרה.
אילן פלטו: אני לא מבין אבל, תשעה חודשים אתה לא רוצה מנכ"לים חדשים?
דוד רותם: אני רוצה, רק שתלך איתם לאסיפה הכללית.
אילן פלטו: לא, אבל בחוק עצמו, מנכ"ל חדש - - -
אבי דיכטר: החריג חל.
תמי סלע: החריג הוא חלק מהוראות החוק.
אילן פלטו: החריג חל גם בתשעה חודשים?
תמי סלע: ודאי.
אילן פלטו: כי לפי הניסוח זה לא כל כך ברור.
אבי דיכטר: ברור ברור.
אבי דיכטר: תתעמק בניסוח.
טל עצמון: אם אפשר, בקשה ושאלה.
דוד רותם: שאלות תשאל את אבי ליכט, אני לא נותן ייעוץ משפטי.
טל עצמון: נקבע כאן סעיף שמאפשר לקבוע תקנות, שמאפשרות להחריג חברות מסוג מסוים כפי שייקבע.
טל עצמון: יש מצבים, אני חושב שאפילו רוב המצבים, שלא צריך דווקא להחריג את כל החברה.
טל עצמון: לדוגמה המנכ"ל אולי מקבל שכר גבוה אבל כדאי שהוא יהיה בתוך החוק הזה, אבל יש המון המון חברות שנותנות לסמנכ"לים בונוס נגיד קטן של משכורת.
טל עצמון: כיום לא תהיה אפשרות להחריג את אותן משכורות קטנות.
תמי סלע: שזה יהיה עסקאות ספציפיות גם ולא דווקא חריגה.
טל עצמון: בדיוק.
רוני טלמור: 267ג מדבר על המדיניות.
רוני טלמור: אתה מתכוון להקלות פרטניות, אז הסמכות לתת הקלות פרטניות כבר קיימת בפרק של עסקאות עם בעל עניין.
רוני טלמור: במידת הצורך אם נקבל הצעות שייראו לנו הגיוניות נשקול אותן בחיוב.
טל עצמון: זה מה שאני אומר.
טל עצמון: לא הגיוני משכורת אחת, לפרוס אותה שתהיה ארוכת טווח או שתהיה מדידה או דברים מהסוג הזה.
טל עצמון: לא זאת כוונתכם, אני בטוח.
אבי דיכטר: לא היית בישיבה הקודמת.
אבי דיכטר: הבהרנו בצורה מאוד ברורה שאין לנו כוונה להחמיר יתר על המידה, ואם נקבל הצהרות והבהרות שיש סוגי חברות או סוגים מסוימים שראוי לתת להם הקלות, אנחנו נקל.
אילן פלטו: השאלה אם אפשר להחריג לא את כל החברה אלא רק נושאי משרה בתוך חברה.
טל עצמון: אבי, כתוב כאן:
טל עצמון: הוראות פרק זה לא יחולו על סוגי חברות ציבוריות.
טל עצמון: אני שואל אם אפשר להוסיף כאן:
טל עצמון: או תנאי העסקה מסוימים.
תמי סלע: אבל תנאי העסקה ספציפיים הם בפרק חמישי.
טל עצמון: בסדר, זה יהיה בתקנות אחרות.
טל עצמון: נקודה אחרת היא שלא הסכמתם לשנות את הרכב ועדת התגמול והיא נשארה עם לפחות רוב דח"צים ובלתי תלוי light.
טל עצמון: נאמר בשיחות מסדרון שהרי אי-אפשר לא לשאול את בעל השליטה או לשאול אחרים ולהתייעץ איתם לגבי התגמול.
טל עצמון: אני שואל אם לפי כוונת
טל עצמון: כם מותר לוועדת התגמול הזאת לשבת עם בעל השליטה, לשמוע אותו.
טל עצמון: האם אפשר להתייעץ לפני הוועדה הזאת?
טל עצמון: כי אני לא רוצה בסוף להמליץ לחברות על דברים שהם לא חוקיים.
טל עצמון: האם ניתן בחוק החדש לעשות ישיבה מקדימה עם בעל השליטה, לשמוע את דעתו?
רוני טלמור: בתיקון 16 נוסף סעיף 115(ה) לגבי ועדת ביקורת שמוחל גם על ועדת התגמול, שאומר שמי שאינו רשאי להיות חבר בוועדת הביקורת לא יהיה נוכח בישיבת הוועדה, אלא אם כן קבע יושב-ראש הוועדה כי הוא נדרש לשם הצגת נושא מסוים.
טל עצמון: את זה אני מכיר מצוין.
טל עצמון: בגלל זה אני שואל.
טל עצמון: זה אומר שאי-אפשר לעשות ישיבות כאלה.
אבי דיכטר: לא, אפשר.
טל עצמון: אם חושבים שהוא בא להציג וללכת?
אבי דיכטר: להציג וללכת מותר.
דוד רותם: אתה רוצה ייעוץ לפי שעות?
דוד רותם: כתוב שם שהוא לא יכול להיות בישיבה או בעת ההחלטות.
דוד רותם: מה שאתה עושה אתו ישיבות קודם – איפה יש מניעה?
הילי קריזלר: שאלה נוספת, אם אפשר.
הילי קריזלר: אני רואה שבעניין רכיבים משתנים בחלק ב' סעיף (1) מותר לקבוע שחלק לא מהותי מהרכיבים יוענק על-פי קריטריונים שאינם ניתנים למדידה.
הילי קריזלר: המשמעות היא מבחינת
הילי קריזלר: כם שכל המנכ"לים והסמנכ"לים, לא משנה אם זה תפקידי מטה או תפקידים תפעוליים, כולם צריכים להימדד על-פי פרמטרים.
אבי דיכטר: כן, על-פי פרמטרים, אבל גם בעקבות הערות שקיבלנו, גם הסברתי את זה בדיון הקודם, אנחנו רוצים לתת איזשהו מרכיב שלא מבוסס פרמטרים, כי הבנו שאי-אפשר כל דבר למדוד.
אבי דיכטר: אבל מצד שני, אנחנו לא רוצים שזה יהיה חלק מהותי, ולכן כתבנו שרק חלק מהשכר יהיה כזה.
הילי קריזלר: זאת אומרת, יכול להיות שיהיו סמנכ"לי מטה שיהיו חייבים להימדד בצורה כמותית?
הילי קריזלר: ככה החוק קובע?
טל עצמון: בתקנות ההקלה ננסה, אני חושב, לבקש מכם להקל בעניין הזה, כי יש מצבים שאנחנו לא יודעים איך לכמת מצבים מסוימים.
אבי דיכטר: מה שלא יודעים, תבואו.
רוני טלמור: היועצת המשפטית של הוועדה בתוספת הראשונה בחלק הראשון, לגבי הנושא של התרומה של נושא המשרה, הציגה נוסח יותר גמיש, שמתייחס לא רק לנושא של השאת הרווחים אלא גם לנושא של השגת יעדי החברה.
תמי סלע: זה מופיע גם בשיקולים עצמם.
תמי סלע: זה מוצג ב-267ב(4):
תמי סלע: תרומתו להשגת יעדי החברה ולהשאת רווחיה, והכול בראייה ארוכת טווח ובהתאם לתפקידו של נושא המשרה.
תמי סלע: וגם בתוספת הראשונה חלק א', לגבי מענקי הפרישה.
הילי קריזלר: אם רק יורשה לי, אני חושבת שפרקטית זה בניגוד למה שאתם רוצים להשיג.
הילי קריזלר: זו דעתי.
הילי קריזלר: כי דווקא במקום ששיקול דעת עשוי לתת משהו יותר מהותי ויותר קשור לביצועים, זה יכריח אותך לקבוע.
הילי קריזלר: נתתי דוגמה של יועץ משפטי פעם קודמת, אבל אפשר לדבר גם על סמנכ"ל כספים.
הילי קריזלר: קשה מאוד להגדיר לו בהרבה מקרים חלק מהדברים שהם לא מדידים במובן שזה לא נכון יהיה, ואולי אפילו טעות, למדוד.
הילי קריזלר: כנ"ל משאבי אנוש, כנ"ל סמנכ"ל IT.
הילי קריזלר: סמנכ"ל IT עושה הטמעה של איזושהי מערכת SAP לחברה.
תמי סלע: יש לו את השכר הקבוע שלו.
הילי קריזלר: על סמך מה הוא יקבל מענק?
הילי קריזלר: על סמך עמידה באבני דרך בהטמעה של מערכת SAP?
הילי קריזלר: אבל זה כל כך בדיד.
תמי סלע: זה אמור להיות קשור לביצועים שלו.
הילי קריזלר: נכון, אבל זה מאוד בדיד.
הילי קריזלר: ולכן הנושא של שיקול דעת במקרה של מנהלים כאלו, וזה לא בשביל לתת לו יותר, זה פשוט לתת לו יותר נכון.
הילי קריזלר: עבור אנשים כאלו הרבה פעמים הצלחה או אי הצלחה שלהם, אם אתה מכניס איזשהו פרמטר מאוד מאוד קשיח, תהיה בדידה, והבדידות עשויה לפגוע בכל התהליך.
הילי קריזלר: שוב, אני לא אומרת את זה בשביל להגדיל להם את השכר, אלא בשביל לעשות תהליך שהוא יותר נכון בפרקטיקה.
דוד רותם: כי אתם יודעים, אין יותר רוויזיות.
ענבל ציון: לי יש שאלה לגבי 118א(ב).
ענבל ציון: מדוע יש התייחסות ספציפית לסעיף 115, אם ב-118א(א) יש החלה של כל ההוראות של 115(ב) עד (ה)?
רוני טלמור: זאת שאלת נוסח, אנחנו נבדוק את זה.
רוני טלמור: ואם צריך לעשות תיקון נתקן את זה.
תמי סלע: למה, ב-(ב) יש התייחסות ל-115(ב)?
רוני טלמור: 115(ב) מוזכר גם פה וגם פה.
ענבל ציון: יוצא שלפי (ג) כן מותר שיהיה - - - לדירקטורים?
ענבל ציון: יש שם איזה כפילות.
אבי דיכטר: אם יש כפילות, נתקן בנוסח.
ענבל ציון: שאלה נוספת: בסעיף 273(3), אם אני מאשרת משהו שהוא לא בהתאם למדיניות התגמול, ואני צריכה בגלל זה את אישור האסיפה הכללית בחברה ציבורית ברוב מיוחד.
ענבל ציון: אם אין לי אפשרות בכל זאת, אם הרוב הזה לא מתקיים, שהדירקטוריון יוכל לאשר את זה חרף התנגדות האסיפה הכללית?
רוני טלמור: איך דירקטוריון יאשר לחבריו?
רוני טלמור: זה כל הקונספט של 273, בסדר?
תמי סלע: ב-273 לא.
ענבל ציון: הבנתי.
תמי סלע: כמו שהיום יש חובת אישור של אסיפה כללית.
תמי סלע: זה לא משתנה.
אבי דיכטר: תמו טיעוני.
דוד רותם: תמו טיעוניך?
נתי שילה: אנחנו נראה איזה נוסח סופי?
דוד רותם: זה הנוסח הסופי.
דוד רותם: אני מצביע עליו.
אילן פלטו: לא יודע, היו פה כל כך הרבה - - - צריך לתקן עוד כמה סעיפים.
דוד רותם: חבר'ה, אני עכשיו מאשר את זה.
דוד רותם: אני סומך על תמי.
דוד רותם: מה שהיא תכתוב, זה מאושר.
תמי סלע: הדברים שרוני התייחסה אליהם.
אבי דיכטר: כבוד יושב-ראש הוועדה, אני מודה לך.
אבי דיכטר: אני רק רוצה להרגיע אותך:
אבי דיכטר: אני חושב שאישרת היום חוק חשוב.
דוד רותם: אני חושב שאתה שוב נכנעת, אבל אני רגיל אצלך.
דוד רותם: אישרתי לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.
דוד רותם: רבותיי, חברים, היתה בקשה לרביזיה של חבר הכנסת יובל צלנר.
יובל צלנר: אני חושב שהמסלול מצוין, וקשה להם לגבות את החוב.
יובל צלנר: - - - אחרים, שיחסית קל להם לגבות את החוב כי יש להם עורכי-דין וסוללת עורכי דין – in house, out sourcing – זה בכלל לא משנה.
יובל צלנר: אני חושב שאנחנו צריכים להגביל את מספר הפעמים שגורם יכול לפנות לרשם ההוצאה לפועל, לעד 20 פעמים בשנה.
יובל צלנר: ואני חושב שזה נותן מענה לכולם, ונוכל להמשיך בחוק הזה - - - לעשות עבודה טובה.
דוד רותם: חבר הכנסת צלנר, יש לי בעיה אחת שאני מוכרח שתסביר לי אותה.
יובל צלנר: כן.
דוד רותם: אני התיק ה-21.
קריאה: - - - החייב.
דוד רותם: אני החייב.
יובל צלנר: לא.
קריאה: זה דוחה.
יובל צלנר: זה דוחה.
דוד רותם: אני לא ביקשתי עזרה.
דוד רותם: בטח לא מרשות האכיפה והגבייה.
יובל צלנר: אתה זוכר שיש לו 21 תיקים.
דוד רותם: אני החייב בתיק ה-21 של אותו זוכה.
דוד רותם: הוא לא יוכל לפתוח לי - - -
יובל צלנר: תפנה למסלול הרגיל.
יובל צלנר: יש לו אלטרנטיבה.
דוד רותם: אתה יודע כמה כסף - - -
קריאה: לזוכה יש אלטרנטיבה.
דוד רותם: אני לא ביקשתי ממך לדבר עכשיו.
דוד רותם: כמה כסף זה יעלה לי?
דוד רותם: ה-750 שקל שאני חייב, לכמה יגיעו?
יובל צלנר: אדוני היושב-ראש, אתה יודע ודיברנו על זה לא אחת: אנחנו צריכים לטפל, וזו לא הדרך.
יובל צלנר: אנחנו צריכים לטפל בחובות המאמירים שעל גב הצרכנים.
יובל צלנר: אני מסכים לחלוטין, - -
יובל צלנר: - - אבל זה לא הדיון להיום.
יובל צלנר: בוא נשב, אתה ואני, נחוקק חוק נכון שמגביל את האפשרות שהחוב יאמיר.
יובל צלנר: בזה אין לך ויכוח איתי כהוא זה.
דוד רותם: אתה רוצה?
דוד רותם: בוא נגיד דבר נורא פשוט: אפשר לפתוח כמה תיקים שרוצים במסלול המהיר.
דוד רותם: אלא שעורכי-דין לא יקבלו שכר-טרחה.
יובל צלנר: במסלול הרגיל, דווקא.
דוד רותם: באף מסלול.
יובל צלנר: בוא נסגור שמי שמגיש במסלול הרגיל ללא עורך-דין – אין שכר-טרחה.
יובל צלנר: מי שמגיש ללא עורך-דין.
דוד רותם: אתה מעלה את החובות, ולזה אני לא אסכים.
יובל צלנר: אבל אין שכר-טרחה.
קריאה: אין שכר-טרחה.
יובל צלנר: אין שכר-טרחה.
קריאה: במסלול הרגיל.
קריאה: היום אין.
קריאה: במסלול הרגיל, לא המהיר.
דוד רותם: את זה כבר קבעתי.
דוד רותם: אבל אתה רוצה לעשות דבר אחר שאי-אפשר יהיה לפתוח נגדי - - -
יובל צלנר: יותר מ-21.
דוד רותם: אי-אפשר לפתוח יותר מ-20 תיקים.
דוד רותם: ואני המסכן, שנגדי פותחים את התיק ה-21 – אתה מסבך לי את החיים.
יובל צלנר: לא מסבך.
יובל צלנר: המסלול קיים.
קריאה: אפשר תשובה על זה?
אורי מקלב: אני לא הבנתי אולי - - -
דוד רותם: חבר הכנסת מסעוד גנאים, אתה מהסיעה של חבר הכנסת אחמד טיבי?
חנא סוייד: כן, כן.
דוד רותם: הוא מחליף את חבר הכנסת טיבי?
דוד רותם: שלא תדע מצרות.
חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, פה עולה עניין של עורכי-דין מול ההוצאה לפועל.
חנא סוייד: אני רוצה לשאול מי עובד בהוצאה לפועל?
חנא סוייד: בדרך-כלל, עורכי-דין.
חנא סוייד: את מי אתם מעסיקים?
חנא סוייד: בדרך-כלל, עורכי-דין?
קריאה: פקידים רגילים.
דוד מדיוני: אני אפתיע אותך:
דוד מדיוני: גם במשרדי עורכי-הדין רוב העובדים הם עובדים רגילים, והם לא עורכי-דין.
אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אני לא כל-כך הבנתי - - -
דוד רותם: עורך-הדין סיבק, אני לא נותן לך לדבר.
יחזקאל סיבק: - - -
דוד רותם: אני לא רוצה שתסביר.
דוד רותם: אני לא רוצה הסבר.
יחזקאל סיבק: אתם טועים.
דוד רותם: אנחנו טועים?
יחזקאל סיבק: אז אני אסביר.
דוד רותם: אם אנחנו טועים עובדתית, בואו נראה את העובדות קודם.
יחזקאל סיבק: אדוני, צריך להבין: שכר-טרחה בתיק הוצאה לפועל, זה לא איזה משהו שיורד, שכינה משמיים, רובצת על התיק, וזהו – אי-אפשר לסלק אותו.
יחזקאל סיבק: רוצה זוכה כמו קופת-חולים - - -, הוא מזמין הקטנת קרן לבטל את שכר-הטרחה בתיק, ובזה זה נגמר.
יחזקאל סיבק: זה כל-כך פשוט.
יחזקאל סיבק: לא - - - בכלל.
סורין גנות: אוטומאטית, בלי החלטת רשם.
קריאה: מה זה משנה?
קריאה: הוא המלך בתיק.
קריאה: היית צריך להתייעץ.
קריאה: - - - טובה משלי.
קריאה: ואם לא?
קריאה: ואם הוא לא רוצה?
קריאה: אם הוא לא רוצה, זה מה שקורה.
קריאה: אבל במסלול הרגיל אין סבסוד.
קריאה: הם רוצים את הכסף, - - -
קריאות: לא, לא, - - -
דוד מדיוני: המסלול הרגיל מסובסד, אבל אתה לא יודע.
קריאה: על כל - - -