GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבי דיכטר: זה בדיוק מה שאנחנו עושים.
אבי דיכטר: אנחנו אומרים להם תקבעו את השכר במסגרת מדיניות החברה.
אבי דיכטר: זה בדיוק מה שעושה החוק הזה.
אבי דיכטר: אנחנו לא אומרים מעבר לזה.
אבי דיכטר: אנחנו לא דורשים לגביהם שכר פרטני.
אבי דיכטר: כל מה שאנחנו מבקשים זה שהחברה – שהדירקטוריון וועדת תגמול – יושבת, שתחליט כמה היא רוצה לשלם לאנשים האלה.
אבי דיכטר: גמרנו.
נתי שילה: בסדר.
נתי שילה: אבל שתהיה שם גם אפשרות, במסגרת המדיניות, שאם יש מישהו שהוא מעל ומעבר, שאפשר לשלם לו גם, אבל הדירקטוריון מחליט את זה, ולא הפינג-פונג הזה עם - - -
אבי דיכטר: אותו רציונל שמחייב, ורוצה לשמור על המדיניות ועל גדר השכר שהחברה משלמת לנושאי המשרה, נכון גם במקרה של חריגה.
אבי דיכטר: אנחנו מוכנים לאפשר את זה, אבל אנחנו רוצים שתתבצע פרוצדורה שתשים זרקור על העובדה שפה חורגים מהמדיניות.
נתי שילה: אז תן לי אסיפה כללית רגילה, לא עם הרוב המיוחד הזה.
נתי שילה: יש גבול עד איפה - - -
אבי דיכטר: אמרתי לך, אסיפה כללית רגילה זה בעצם כלום.
נתי שילה: למה זה כלום?
נתי שילה: אני מפרסם את זה, אני מודיע, אני מזמין, אני מפרסם את השכר.
נתי שילה: מה, אנחנו מחסלים את האסיפה הכללית בחברה הציבורית?
נתי שילה: מחרתיים כל עסקה תצטרך ללכת לאסיפה כללית.
נתי שילה: ו"אנטרופי" תחליט אם אני עושה אותה או לא.
אבי דיכטר: לא זאת הכוונה.
נתי שילה: אני לא יודע, זה הכיוון אבל.
נתי שילה: לקחתם את העסק הזה של הרוב המיוחס הזה של המיעוט, והוא השתלט לי על השכר של מנהל השיווק.
רוני טלמור: נתי, המדיניות היא לא מספרים.
רוני טלמור: מדיניות יכולה לקבוע גם טווחים.
רוני טלמור: היא צריכה לקבוע אמות מידה.
רוני טלמור: אמות מידה יכולות להגיד – סתם, אני אומרת את זה מההקשר שאנחנו מכירים בשירות המדינה – ששכר של סמנכ"ל יהיה בין 90%-60% משכר המנכ"ל.
רוני טלמור: סתם אני זורקת.
רוני טלמור: יש עדיין מרחב בפנים.
רוני טלמור: העניין הוא מה יקרה כשירצו לשלם לסמנכ"ל פעמיים שכר המנכ"ל, מכל מיני סיבות מיוחדות, שזה חורג ממה שהתכוונו או חשבו שנכון לעצב את מדיניות השכר.
רוני טלמור: ועיצוב מדיניות השכר, היום זה עניין מקצועי לעצב.
רוני טלמור: ואם רוצים לחרוג מזה, זה לא עניין של מה בכך.
נתי שילה: יש פה איזה מין פטרונאז' מוזגם לגמרי לפי דעתי.
נתי שילה: למה אתם צריכים לנהל את החברות?
דוד רותם: בוא נאמר ככה, כולם בורחים מהבורסה, מתברר שאתם לא יודעים לנהל את החברות.
דוד רותם: אז הם לוקחים את זה.
אבי דיכטר: הרי אם לא היתה בעיית שכר, בכלל לא היינו פה.
נתי שילה: כן, אבל זה לא השכר של סמנכ"ל שיווק.
אבי דיכטר: יש גם כאלה שם.
אבי דיכטר: תאמין לי, יש גם כאלה.
אבי דיכטר: אני יכול להצביע לך גם על כאלה.
נתי שילה: אז כנראה מגיע להם.
תמי סלע: אז יאשרו להם.
אבי דיכטר: בסדר, שיאשרו להם.
דוד רותם: יאשרו להם, מה הבעיה?
תמי סלע: ואלה שעומדים במדיניות, לא יגיעו לאסיפה הכללית.
נתי שילה: לא בעלי שליטה, לא המנכ"ל.
פרופ' יוסף גרוס: היועץ המשפטי של החברה, איך נגביל את השכר שלו?
דוד רותם: לא הבנתי, אתה שואל כמה היועץ המשפטי יקבע את השכר?
דוד רותם: יועץ משפטי הוא תמיד יוצא דופן.
תמי סלע: הוא לא דיבר על השכר של היועץ המשפטי.
דוד רותם: כן, על השכר של היועץ המשפטי.
פרופ' יוסף גרוס: את נושאת משרה בחברה, כיועצת משפטית.
דוד רותם: זה הכול מקרים מיוחדים.
תמי סלע: (ג1), המנכ"ל – "(ג1) (1) עסקה של חברה ציבורית או חברה פרטית שהיא חברת איגרות חוב, עם המנהל הכללי של החברה, שמתקיים בה האמור בסעיף 270(2)" – כלומר תנאי כהונה והעסקה – "טעונה את אישורם של אלה בסדר הזה: (א) ועדת התגמול; (ב) הדירקטוריון; (ג) האסיפה הכללית ובלבד שבחברה ציבורית מתקיים האמור בסעיף 267א" – כלומר, רוב מן המיעוט – "לעניין אישור האסיפה הכללית לפי פסקת משנה זו, יחולו הוראות סעיף קטן (ג)(4)".
תמי סלע: זאת אומרת שאפשר, למרות אישור האסיפה הכללית, לאשר את זה בדירקטוריון, אם הוא מקיים את כל הנוהל הרגיל.
תמי סלע: "(2) אישור ועדת התגמול ואישור הדירקטוריון כאמור בפסקה (1) יהיו בהתאם למדיניות התגמול, ואולם רשאים ועדת התגמול ולאחריה הדירקטוריון, במקרים מיוחדים לאשר את העסקה שלא בהתאם למדיניות כאמור, ובלבד שמתקיים האמור בסעיף קטן (ג)(3)(א).
תמי סלע: (3) על אף הוראות פסקה (1)(ג), רשאית ועדת התגמול לפטור עסקה עם מי שמועמד לכהן כמנהל כללי של החברה שמתקיים לגביו התנאי האמור בסעיף 240(ב)" – כלומר, היעדר זיקה לחברה או לבעל השליטה בה – "מאישור האסיפה הכללית כאמור באותה פסקה, אם מצאה, על יסוד נימוקים שפירטה, כי הבאת העסקה לאישור האסיפה הכללית תסכל את ההתקשרות, ובלבד שהעסקה תואמת את מדיניות התגמול".
תמי סלע: פה יש חריג - - -
פרופ' יוסף גרוס: את קראת בצדק, אמרת "כמנהל כללי" ודילגת על ה"א הידיעה.
פרופ' יוסף גרוס: אני חושב שגם צריך למחוק את ה"א הידיעה.
פרופ' יוסף גרוס: כיוון שיש חברה שיש לה שני מנהלים כללים, אז "כמנהל הכללי", זה כאילו מדובר על אחד.
רוני טלמור: יותר פה יותר מאחד.
תמי סלע: "על אף האמור בסעיפים קטנים (א), (ג) ו-(ג1), עסקה שמתקיים בה האמור בסעיף 270(2) והיא שינוי של עסקה קיימת, טעונה אישור של ועדת ביקורת או ועדת תגמול, לפי העניין בלבד, אם הוועדה האמורה אישרה כי השינוי בתנאי העסקה אינו מהותי".
תמי סלע: בעצם זה סעיף קיים ורק מתאימים אותו לשינוי של ועדת התגמול במקום ועדת ביקורת.
דוד רותם: נעצור כאן.
אבי דיכטר: זה ממש הסוף.
אבי דיכטר: יש לנו עוד חמש דקות.
דוד רותם: אני אקיים לך עוד ישיבה לחמש הדקות האלה.
דוד רותם: אתה ממילא צריך למצוא לי כמה פתרונות.
אבי דיכטר: אפשר לדבר אתך שני דקות לפני שאתה מסיים?
דוד רותם: אפשר לדבר כמה שאתה רוצה.
אבי דיכטר: אני רק רוצה לדבר אתך בצד, אם אפשר, להסביר לך.
דוד רותם: אפשר לדבר אתי כמה שרוצים.
דוד רותם: אני מרגיש אני עייף.
דוד רותם: ואני לא אוהב לחוקק כשאני עייף.
דוד רותם: - - -, זה היה 183, ששופט לא ישב לדין שהוא עייף, רעב וזועף.
אבי דיכטר: אם אפשר שתי דקות מזמנך.
דוד רותם: בוא נקרא את הסעיף האחרון.
תמי סלע: 273, בסעיף קטן (א) רק במקום "ועדת ביקורת", "ועדת תגמול".
תמי סלע: סעיף קטן (ב) הוא חדש.
תמי סלע: "(ב) אישור ועדת התגמול ואישור הדירקטוריון כאמור בסעיף קטן (א), בחברה ציבורית ובחברה פרטית שהיא חברת איגרות חוב, יהיו בהתאם למדיניות התגמול, ואולם רשאים ועדת התגמול ולאחריה הדירקטוריון, במקרים מיוחדים, לאשר את העסקה שלא בהתאם למדיניות כאמור, ובלבד שמתקיים האמור בסעיף 272(ג)(3)(א) וכן, בחברה ציבורית – מתקיים באישור האסיפה הכללית האמור" ברוב מבין המיעוט.
תמי סלע: פה מדברים על עסקה עם דירקטור באשר לתנאי כהונתו, שגם ככה מגיע לאישור האסיפה הכללית, ורק אומרים שזה צריך להיות בהתאם למדיניות התגמול, ואם חורגים, אז לפי המנגנונים שנקבעו.
רוני טלמור: עוברים מרוב רגיל לרוב מהמיעוט גם.
ירון סבר: אפשר שאלה?
ירון סבר: ואני מתנצל אם זה משהו שדיברנו עליו בדיון הקודם.
ירון סבר: אני עדיין מתקשה להבין מדוע באישור תנאי העסקה של מנכ"ל מחמירים לעומת יושב-ראש דירקטוריון, במיוחד כשבחברות הגדולות, שאנחנו כל הזמן מדברים עליהן, ששם אנחנו רוצים לעשות את התיקון, הרבה פעמים יש יו"ר דירקטוריון שמרוויח – אני לא יודע אם יותר או פחות – באותם סדרי גודל, שלעיתים משפיע על החברה לא פחות מהמנכ"ל.
ירון סבר: ושם ברור שאסיפה כללית רגילה, בלי רוב מיוחד וכולי זה בסדר, אם הוא לא קשור לבעל השליטה.
ירון סבר: למה פתאום עם המנכ"ל אנחנו מייחדים אותו וכל כך מחמירים אתו?
ירון סבר: למה לא אסיפה כללית רגילה?
ירון סבר: הוא לא קשור לבעל השליטה.
אבי דיכטר: אני הסברתי את זה בדיון הקודם, ואני אסביר את זה שוב בקצרה.
אבי דיכטר: היתה התלבטות – שוב, גם כמו שאמרתם, משיקולי עריכת דין – האם נכון ללכת על אישור פרטני או על אישור של מדיניות, כשהחשש היה שברגע שאנחנו קובעים אישור מדיניות אז אפשר יהיה בכל מיני תרגילים לעקוף את כל המגבלות.
אבי דיכטר: לעומת זאת, אישור פרטני הוא הרבה יותר אפקטיבי מצד אחד.
אבי דיכטר: מצד שני, אישור פרטני מטיל נטל מאוד גבוה על החברה עצמה.
אבי דיכטר: אנחנו לא רוצים סתם לטרטר.
אבי דיכטר: ולכן הלכנו וקבענו אישור על המנכ"ל.
אבי דיכטר: הלכנו עדיין על מדיניות כדי לא להכביד יותר מידי.
אבי דיכטר: מצד שני, אישרנו אישור פרטני לגבי המנכ"ל – למרות שחשבנו בהתחלה לעשות אישור פרטני לגבי כולם – כי מצד אחד הוא הדמות הדומיננטיות ביותר בחברה, ומצד שני הוא גם משמש איזשהו סמן עליון לשאר בעלי התפקידים בחברה.
אבי דיכטר: ולכן הלכנו על אישור פרטני בתנאים שקבענו לגבי המנכ"ל כאילו זו מדיניות.
אבי דיכטר: כלומר, ללכת על אישור פרטני גם אם זה בתוך המדיניות, כדי לעשות איזה סוג של סמן למה שקורה בחברה.
אבי דיכטר: עכשיו, בדירקטורים אישרנו את המנגנון הרגיל, רק הכנסנו אותו פנימה.
אבי דיכטר: אם אנחנו נלך להצעה שלך, המקסימום שאני מוכן לתת לך זה שנקבע אישור פרטני במיעוט גם לגבי יו"ר דירקטוריון.
ירון סבר: חששתי שזה מה שאתה תאמר.
אבי דיכטר: ולכן, כיוון שאני לא בטוח שאתה רוצה את זה, אני מציע שאתה - - -
ירון סבר: בכל זאת אני רוצה לשאול - - -
אבי דיכטר: כי לא רצינו לשנות את המנגנון של דירקטוריונים מעבר.
אבי דיכטר: אבל עדיין אני חושב שיש הכרח במנכ"ל, והסיבה היא לא – אם כבר נלך בגישה שלך, זה לא להקל במנכ"ל, אלא להחמיר ביו"ר הדירקטוריון.
ירון סבר: שאלה, אם את המדיניות אישרתי עם הרוב המיוחד, ואת המנכ"ל נתתי בתוך המדיניות – אני מסכים אתך, אוקיי, קיבלתי, הולכים לאסיפה בכל זאת, שלא יהיו מעקפים.
ירון סבר: אז למה עוד פעם באישור מיוחד?
אבי דיכטר: נניח שתבוא חברה ותגיד אני רוצה עכשיו To be on the safe side.
אבי דיכטר: ואני אקבע מדיניות שאני מוכנה לשלם למנכ"ל שלי מיליארד שקל.
אבי דיכטר: למה אני אומרת מיליארד שקל?
אבי דיכטר: כי אז אני אף פעם לא אחרוג במדיניות שלי.
אבי דיכטר: ואני אף פעם לא אביא את זה לאישור באסיפה כללית ברוב מיוחד, כי אני תמיד אהיה בתוך המדיניות.
ירון סבר: אבל את המדיניות הזאת אתה צריך לאשר ברוב מיוחד.
אבי דיכטר: אבל עדיין אפשר אחרי זה – זה לא אישור, זו רק המלצה.
תמי סלע: זה אישור מחייב.
ירון סבר: אבל גם המנכ"ל - - -
תמי סלע: אני לא יודעת אם המדיניות הקובעת תגרוס - - -
ירון סבר: אני מבקש שהמנכ"ל יאושר באסיפה, אבל ברוב רגיל.
אבי דיכטר: לא רוצה.
ירון סבר: לא רוצה – את זה אני כבר מבין.
דוד רותם: אז אני לא מבין למה אתה שואל את השאלות האלה.
דוד רותם: זו תמיד התשובה.
ירון סבר: לא רוצה זו תשובה שאני מכיר מהבנות שלי.
אבי דיכטר: איך אפשר לומר שזו תמיד התשובה?
אבי דיכטר: כל הזמן אני רק מקבל את ההערות שלכם.
אבי דיכטר: איך אפשר להגיד שזו תמיד התשובה?
תמי סלע: "275 עסקה עם בעל שליטה", ב(א)(1) זה פשוט "בעסקה באשר לתנאי כהונה והעסקה – ועדת התגמול" במקום ועדת הביקורת.
תמי סלע: ובסעיף קטן (ג): "עסקה שמתקיים בה האמור בסעיף 270(4א)" – שזה בעצם של חברת אגרות חוב – "טעונה אישורם של אלה בלבד בסדר הזה: (1) ועדת הביקורת ובעסקה באשר לתנאי כהונה והעסקה – ועדת התגמול; (2) הדירקטוריון;" – זה היה גם קודם, והתוספת היא: "(3) בעסקה באשר לתנאי כהונה והעסקה – האסיפה הכללית".
תמי סלע: פה ברוב רגיל.
תמי סלע: "(ג1) אישור ועדת התגמול ואישור הדירקטוריון כאמור בסעיפים קטנים (א) ו-(ג), בעסקה שעניינה תנאי כהונה והעסקה, יהיו בהתאם למדיניות התגמול, ואולם, מבלי לגרוע מהוראות סעיף קטן (ג), רשאים ועדת התגמול ולאחריה הדירקטוריון, במקרים מיוחדים, לאשר את העסקה שלא בהתאם למדיניות כאמור, ובלבד שמתקיים האמור בסעיף 272(ג)(3)(א)".
תמי סלע: כלומר, גם לגבי בעל השליטה, זה צריך להיות בהתאם למדיניות התגמול ועם אפשרות - - - "(ד) אישור ועדת הביקורת או ועדת התגמול, לפי העניין (בסעיף קטן זה – הוועדה) והדירקטוריון" - -
פרופ' יוסף גרוס: אין צורך.
פרופ' יוסף גרוס: את לא צריכה ביקורת.
תמי סלע: - - "יינתן לאחר שהוועדה והדירקטוריון בחנו, בין השאר, אם העסקה כוללת חלוקה" – ופה פשוט קוראים לה ועדה כי זה יכול להיות או ועדת הביקורת או ועדת התגמול, ואין פה שינוי מהותי.
תמי סלע: התיקון האחרון לפני הוראות התחילה והמעבר זה תיקון עקיף לחוק ניירות ערך.
תמי סלע: הוא נמצא בעמוד 11.
תמי סלע: הוא מחיל את זה גם על חברה שהתאגדה מחוץ לישראל ומציעה מניות שלה לציבור בישראל, לפי סעיף 39א לחוק ניירות ערך, שמפנה לתוספת מפורטות ההוראות שחלות על חברה שהתאגדה מחוץ לישראל, אז ב-8א מוסיפים: "מדיניות תגמול לנושאי משרה ותנאי כהונה והעסקה של נושאי משרה".
תמי סלע: רק חסרה פה הפנייה ל-118(א) ו-(ב), שקובעים את הקמת הוועדה וקביעת המדיניות.
רוני טלמור: זו טעות, צריך להיות כאן.
אבי דיכטר: הוראת מעבר.
תמי סלע: והעניין האחרון הוראות תחילה ומעבר, שבעצם אומרות כרגע שני דברים.
תמי סלע: אחד שהחוק מתחיל 30 ימים מיום פרסומו.
תמי סלע: הנוסח המקורי – כרגע אני אדבר על הנוסח המקורי – אומר שזה חל על תנאי כהונה והעסקה שייקבעו קדימה, מיום התחילה ולאחריו, או אם היה שינוי, זאת אומרת, עדכון או אישור חדש של תנאי כהונה שנקבעו לפני כן, אבל השינוי או האישור מחדש זה אחרי יום התחילה של החוק.
תמי סלע: זה לעניין התחולה.
תמי סלע: לגבי מדיניות התגמול, היא צריכה להיקבע לראשונה תוך חצי שנה.
תמי סלע: זאת אומרת, שיכול להיות לי מצב שהחוק הוא כבר בתוקף ויש עסקאות על תנאי כהונה ושכר שנקבעות כשהחוק כבר בתוקף, אבל לפני שיש מדיניות.
תמי סלע: מה שאומרים פה זה שבמקרים כאלה יתייחסו את העסקה כאילו היא בחריגה.
תמי סלע: זאת אומרת, היא צריכה להגיע לאסיפה הכללית.
רוני טלמור: או שיאשרו מהר את המדיניות.
תמי סלע: זה בעצם תמריץ גם לקבוע את המדיניות מהר, אם לא רוצים להגיע עם כל עסקה לאסיפה הכללית.
תמי סלע: יש פה איזושהי הצעה – שכרגע אני לא יודעת בדיוק איפה היא עומדת – שבכל אופן, גם תנאי כהונה והעסקה שנקבעו, אחרי איזושהי תקופה – פה מדובר על שלוש שנים – כן יצטרכו להתיישר לפי הכללים הקיימים, במובן הזה של לאו דווקא – גם אם זה לא עומד במדיניות התגמול, אז זה צריך לבוא לאישור של האסיפה הכללית, זה מה שזה אומר.
תמי סלע: לא בהכרח לשנות את הפסקה עצמה.
תמי סלע: אני יודעת שהיו הערות על העניין.
אבי דיכטר: כן, היו הערות על כך שלא כדאי לנו להתערב בהסכמי שכר קיימים.
אבי דיכטר: כלומר, נגיד חתמת הסכם עם מנכ"ל, אז אחרי שלוש שנים אנחנו נותנים אפשרות לדון מחדש בתנאי ההעסקה.
פרופ' יוסף גרוס: לא נותנים, זה חובה.
אבי דיכטר: אבל אפשר לומר - - -
תמי סלע: אם זה מדיניות התגמול, לא צריך - - -
אבי דיכטר: אם זה מדיניות התגמול, זה בסדר, אבל - - -
תמי סלע: אם זה חורג.
אבי דיכטר: החשש שלנו הוא להתעסק עם הסכמי שכר קיימים.
אבי דיכטר: אני אגיד את ההתלבטות.
אבי דיכטר: ההתלבטות היתה שמצד אחד אנחנו לא רוצים עכשיו שהסכמי שכר בעייתיים יקובעו לעד.
אבי דיכטר: ומצד שני, החשש הוא להביא את החברות לפתוח הסכמי שכר קיימים עם נושאי משרה קיימים.
אבי דיכטר: אני מודה שנקודת המוצא שלנו בתזכיר היתה – כיוון שאנחנו חושבים לטווח ארוך – לעזוב את אלה שמשחקים בתנאים הקיימים, ולהיפגש אתם או בהסכמי שכר חדשים, או ברגע שהם רוצים לעדכן את המדיניות.
אבי דיכטר: אנחנו קיבלנו הערה מהוועדה, שאולי כדאי להקשיח את זה ולבדוק את זה בעוד שלוש שנים.
אבי דיכטר: אני מודה שלי יש קצת כאבי בטן בעניין הזה, אם נכון עכשיו להתעסק עם הסכמי שכר קיימים, או פשוט להגיד אנחנו כבר חושבים לטווח ארוך ונתעסק רק עם מכאן ואילך.
תמי סלע: אולי נעיר שבתיקון 16 זה היה המתווה.
אבי דיכטר: שם זה היה קצת שונה אבל.
אבי דיכטר: שם היו הסכמים עם בעל שליטה שהולכים ומתחדשים, והיה לנו חשש שזה משהו שיישאר לעד.
אבי דיכטר: פה בכל זאת אנחנו יודעים, ובדקנו, שבטווח של כמה שנים או שהמנכ"לים ונושאי המשרה ממילא מתחלפים, או שממילא הם מעדכנים את השכר שלהם - - -
תמי סלע: יש להניח שאם יש הסכם שהוא - - -
אבי דיכטר: אם הוא מיטיב, הם לא יבואו.
תמי סלע: - - - אף אחד לא יבוא לעדכן אותו.
אבי דיכטר: רוב הסיכויים שמה שיקרה, שמי שיש לו הסכם מיטיב, והוא חורג מהמדיניות, פשוט לא יבוא לעדכן ויישאר.
אבי דיכטר: זאת ההתלבטות שלנו.
אבי דיכטר: אני מודה - - -
אברהם מיכאלי: מה עם הברחת הכישרונות לגבי העתיד?
דוד רותם: איזה כישרונות?
אברהם מיכאלי: מי שרוצה לבוא לפה, לחזור מחוץ לארץ.
דוד רותם: מי רוצה לחזור מחוץ לארץ?
אבי דיכטר: עכשיו?
אבי דיכטר: חוזרים מחוץ לארץ?
אברהם מיכאלי: פרופסור גרוס העיר באמת על אנשים שהם באמת פוטנציאל לחזור.
אברהם מיכאלי: אם אתה תגיד לו החוזה החדש שלך לא יתנהל כמו - - -
אבי דיכטר: לא, זה לא קשור לזה.
אבי דיכטר: זה לא קשור.
תמי סלע: זה בכל מקרה.
דוד רותם: אני לא מבין, עם כל הגזירות שממשלת ישראל, אתה רוצה שמישהו יחזור?
תמי סלע: השאלה אם אתם רוצים שתוך תקופה כולם יתיישרו לפי זה, או שיישארו כאלה שהם מחוץ לזה.
רוני טלמור: קיבלנו אינדיקציות מהשוק שבגדול הסכמים – בממוצע מאוד גס – נפרשים על בערך שש שנים, ויש נקודה או שתיים של עדכון באמצע.
רוני טלמור: ולכן היינו יכולים להניח שגם בלי הוראת מעבר ממילא זה יתעדכן.
רוני טלמור: הנתונים הפרטניים שקיבלנו מרשות לניירות ערך מראים שיש חריגים – זה ממוצע גס – של מנכ"לים שגם אחרי שמונה שנים לא התחלפו.
רוני טלמור: זה לא אומר שלא עדכנו להם את השכר, אבל הם לא התחלפו.
רוני טלמור: ולכן יכולות להיות חריגות, אבל צריך לחשוב גם על המשמעויות של שינוי של הסכמי שכר קיימים.
רוני טלמור: זה לא דבר טריוויאלי לדרוש לגבי עובד, גם אם הוא בעל שליטה, זה לא אותה סיטואציה.
אבי דיכטר: אני מודה שאני מתלבט.
אבי דיכטר: אחרי סיבוב גדול שעשינו, חשבנו שנכון לא להתעסק עם הקיימים.
אבי דיכטר: בעקבות הערות הוועדה, יש נוסח של שלוש שנים.
אבי דיכטר: אני מודה שאני לא בטוח שזה צעד נכון בנסיבות האלה.
אבי דיכטר: להוריד את השלוש שנים.
רוני טלמור: בעצם לחזור לנוסח הכחול.
אבי דיכטר: לחזור לנוסח הכחול.
תמי סלע: לחזור למה שהיה.
תמי סלע: זאת אומרת שלא מתעסקים - - -
דוד רותם: בקיצור, המנכ"לים הקיימים ימשיכו - - -
אבי דיכטר: עד שהם מעדכנים את השכר שלהם.
רוני טלמור: לא רק עד שהם מתחלפים, אלא גם אם משנים להם את התנאים תוך כדי, זה מובא לאישור - - -
אברהם מיכאלי: - - - מחדש את התנאים תוך כדי חוזה?
אבי דיכטר: הרבה פעמים אתה משנה תוך כדי חוזה.
אבי דיכטר: זה קורה.
דוד רותם: להוסיף כן, להוריד לא.
אבי דיכטר: להוריד, כנראה לא.
רוני טלמור: יש יושב-ראש דירקטוריון של בנק שהתמנה לפני בערך שנה, ועכשיו כתוב בעיתונים שכבר רוצים להעלות לו את השכר אחרי שנה.
רוני טלמור: אז הוא בטח נמצא בטווח הקצר של השש שנים שדיברתי עליהן, על עדכון.
פרופ' יוסף גרוס: ש"אנטרופי" המליצה לאשר לו.
דוד רותם: הרי מה שיקרה זה דבר מאוד פשוט, נאשר את החוק היום.
דוד רותם: עד שהוא יעבור שנייה ושלישית, ייקח קצת זמן.
אבי דיכטר: כן, ואז כולם יחתמו מהר.
דוד רותם: בינתיים כולם יחתמו על עסקאות.
רוני טלמור: לכן דובר על 30 יום מהתחילה, הכניסה לתוקף.
דוד רותם: זה מיום פרסומו.
דוד רותם: עד שהוא יתפרסם, זה צריך לעבור את המליאה.
אברהם מיכאלי: באוקטובר פלוס.
דוד רותם: אוקטובר-נובמבר.
ירון סבר: למה אתה לא חושב שכבר עושים את זה?
דוד רותם: אני בטוח שכבר עושים את זה.
ירון סבר: מה זה משנה?
ירון סבר: תמיד כשיש חוק חדש או איזושהי נקודה שיש תכנון לפניו - - -
תמי סלע: אז כך הוא אומר, תוך שלוש שנים הם בכל זאת יצטרכו.
ירון סבר: דרך אגב, החיים מצביעים שתוך – אני לא יודע – חמש או שנים – אין חוזים For ever.
ירון סבר: מנכ"לים רוצים להשתפר וכולי.
נתי שילה: אני רציתי לגבי סעיף 11.
נתי שילה: העניין הזה של תנאי כהונה והעסקה של נושאי משרה, עד שיש מדיניות תגמול מאושרת, צריך להביא את זה – כל תפקיד כזה מתחלף מנהל שיווק או סמנכ"ל כספים – לאסיפה כללית, זה נראה לי מוגזם לגמרי.
דוד רותם: העניין הוא רק שאם אני אחיל את החוק רק כשתהיה מדיניות תגמול, אז עוד 14 שנה נדבר.
ירון סבר: קבעת שמדיניות התגמול חייבת להיות לאורך תקופה.
נתי שילה: לא, יש גבול למתי אני צריך לעשות את זה.
נתי שילה: יש חצי שנה.
דוד רותם: אז אתה מבין מה יקרה בששת החודשים האלה?
נתי שילה: מה יכול לקרות?
נתי שילה: מה, נחליף את הצוות של - - -
דוד רותם: אתם תחתמו את כל העסקאות החריגות האפשריות בעולם.
נתי שילה: לא, מדברים פה על נושאי משרה רגילים.
אבי דיכטר: נרד משלוש השנים ונשאיר את זה כל - - -
דוד רותם: להוריד את שלוש השנים?
דוד רותם: אתה בטוח?
אבי דיכטר: אני אף פעם לא בטוח בשום דבר, כבוד יו"ר הוועדה.
דוד רותם: תורידי את שלוש השנים.
נתי שילה: אבי, לגבי נושאי משרה בתקופת הביניים.
אבי דיכטר: די, אני – בואו נחזור - - -
ירון סבר: רגע, זו שאלה חשובה.
ירון סבר: אתה פוסל את זה, אבל אתה עכשיו גורם – תראו, רבותי, חצי שנה זה נשמע הרבה, אבל החברות שעכשיו צריכות לשנות את כל דרך הפעולה שלהן, ומדיניות תגמול לפעמים דורשת גם משא ומתן עם ועדים, כי זה ישפיע על איך העובדים יראו את זה וכולי.
ירון סבר: שישה חודשים זה לא הרבה זמן, אלא אם כן יש להם את הפריווילגיה לעצור את כל העסקים ולהתעסק רק בזה.
ירון סבר: הם בעצם אומרים - - -
אבי דיכטר: מה אתה מציע?
ירון סבר: אני מציע שאת חצי השנה הזאת נאריך.
ירון סבר: אבל לזה אתה לא תסכים.
ירון סבר: אז אני מציע לכל הפחות שבחצי השנה הזאת לא תשלח כל נושא משרה לאסיפה.
ירון סבר: אם אחרי חצי השנה הזאת החברה לא אימצה מדיניות, אז הכול זה מחוץ למדיניות והולכים לאספות כל הזמן.
ירון סבר: אבל תן את הזמן להיערך.
ירון סבר: אתה יודע מה?
ירון סבר: אתה גורם לחברה – ויש חברות שיש להן לפעמים הרבה נושאי משרה - - -
אבי דיכטר: כמה זמן צריך לדעתך בשביל לקבוע מדיניות?
ירון סבר: תלוי בחברה.
ירון סבר: אני יכול להגיד לך שבבנק או בחברת ביטוח לנו לקח – אני מייצג את אחד הבנקים בנושא תגמול – למעלה משנה לקבוע מדיניות תגמול.
ירון סבר: למה?
ירון סבר: כי הביאו מומחים מחו"ל, כי היו דיונים עם ועדים ועם מומחים.
ירון סבר: היו 70 ישיבות של ועדת התגמול כדי להגיע למדיניות תגמול.
ירון סבר: זה לא דבר של מה בכך.
ירון סבר: זה תלוי בארגון.
ירון סבר: חברה קטנה, או חברת אחזקה, שיש לה שלושה-ארבעה נושאי משרה, אולי זה יותר פשוט.
ירון סבר: רבותי, זה שינוי ה-DNA של החברה.
אבי דיכטר: שני דברים.
אבי דיכטר: אל"ף, עד שזה יעבור בקריאה שנייה ושלישית – חוץ מזה, אם מביאים את זה, והחוק נכנס לתוקף תוך 30 יום, ומביאים את האנשים הפרטניים בתקופת המעבר לאישור בהתאם למנגנון החוק, לא אכפת לי – כדי לא ליצור עומס – להאריך קצת את התקופה לקביעת מדיניות.
ירון סבר: אבי, יש לי שאלה.
דוד רותם: החוק לא ייכנס לתוקף לפני נובמבר-דצמבר.
דוד רותם: קח את זה בחשבון.
אבי דיכטר: אני בונה על כינוסי הפגרה.
דוד רותם: אתה יכול לבנות על מה שאתה רוצה, אני אומר לך - - -
אברהם מיכאלי: אי-אפשר.
אברהם מיכאלי: אין לזה הסכמה וזה לא יהיה.
דוד רותם: לא תהיה לך הסכמה.
אברהם מיכאלי: לא יהיו הסכמות.
דוד רותם: עזוב, אתה בונה.
דוד רותם: בסדר, תבנה.
רוני טלמור: הרעיון הוא כזה, שבגלל שיש פה את הנושא של האישורים הפרטניים עד לקביעת המדיניות, שיוצרים גם תמריץ לאשר את המדיניות מהר, אפשר לתת קצת יותר זמן, מעבר לחצי השנה.
דוד רותם: רבותי, תגידו לי למתי אתם רוצים.
אבי דיכטר: אנחנו ניתן תשעה חודשים.
אבי דיכטר: נשנה את זה לתשעה חודשים.
תמי סלע: אולי אפשר לקבוע שאם יש תנאי כהונה והעסקה שהם נמוכים ממשהו שאושר כבר, נגיד אושר מנכ"ל, ואז באים עם סמנכ"ל, שזה פחות – אני מציעה רעיון כדי להקל – אז זה לא יצטרך גם בתקופה הזו.
אבי דיכטר: לא הבנתי את ההצעה.
תמי סלע: נגיד אישרו סמנכ"ל מסוים, ואז יש עוד סמנכ"ל עם תנאים זהים או מאוד דומים.
תמי סלע: לא - - - חשוב לבוא עם זה להצבעה.
אבי דיכטר: לא, עזבי, סתם זה יסבך את זה.
ירון סבר: אבי, אני יכול לשאול שאלה?
אבי דיכטר: אמרת שאני לא אסכים.
ירון סבר: האמת, הפתעת אותי.
ירון סבר: כל הכבוד.
אבי דיכטר: אז תעזוב, חבל.
אברהם מיכאלי: אתה לא יודע כמה הוא הסכים.
אברהם מיכאלי: הוא הסכים לך לשנה עכשיו.
תמי סלע: לתשעה חודשים.
ירון סבר: אני אסביר לך מדוע.
ירון סבר: תרשו לי לתאר לכם את הסיטואציה שתקרה, תגידו לי אם זה נראה לכם סביר.
ירון סבר: מחר חברה – נכנס 30 יום וכולי, נגמר החוזה של סמנכ"ל מסוים.
ירון סבר: האם אתם מסכימים איתי שעד שהכול מאושר הוא לא יכול לקבל שכר?
ירון סבר: כלומר, אתה מכריח אותנו ללכת לאסיפה על כל סמנכ"ל.
ירון סבר: זה לוקח זמן, עוד לפני שקבעתי מדיניות, כי מדיניות לוקחת זמן.
ירון סבר: אני עושה דיונים בכל הוועדות השונות, אני מזמן אסיפה 35 יום וכולי, בינתיים הבן אדם לא יכול לקבל שכר חודשיים-שלושה.
ירון סבר: איך זה מסתדר עם דיני העבודה?
דוד רותם: אנחנו יודעים שהחוק הזה לא ייכנס לתוקף לפני דצמבר.
ירון סבר: לא, אבל זה לא משנה.
דוד רותם: עד דצמבר, תפתרו לכם את הבעיות.
ירון סבר: לא, ודאי שלא.
ירון סבר: כבודו, אם יש לי סמנכ"ל שהחוזה שלו מסתיים במקרה במרץ בשנה הבאה - - -
אבי דיכטר: אם החוזה שלו מסתיים, אז אני מוכן שהוא יוארך עד שתהיה מדיניות.
אבי דיכטר: זה בסדר מבחינתך?
ירון סבר: מצוין.
רוני טלמור: בלי שינוי.
תמי סלע: הארכה בלי שינוי, בלי שזה מגיע לאסיפה.
נתי שילה: ומישהו חדש?
רוני טלמור: זה לא.
רוני טלמור: זה תביאו את האישור.
רוני טלמור: מישהו חדש זה חדש.
רוני טלמור: הנקודה שעלתה פה זו בעיה של - - -
דוד רותם: יש סעיף אחד שאתה חייב לי עוד תשובה עליו.
דוד רותם: זה הנושא של תקרות הרכיבים.
דוד רותם: אנחנו נאשר את החוק, ואתה תביא לנו את התחשיב, למעט הסעיף הזה.
דוד רותם: אנחנו מאשרים את החוק למעט הסעיף הזה.
דוד רותם: אתה תביא לנו את התחשיב עד לישיבה הבאה.
אברהם מיכאלי: לא את התחשיב, את דרך - - -
דוד רותם: את הדרך שבה עושים את זה.
דוד רותם: אני אעשה עוד ישיבה.
אבי דיכטר: ל-7 באוגוסט נקבעה ישיבה.
אבי דיכטר: אתה מאשר את זה בלי זה עכשיו?
נתי שילה: זה מפוצל?
דוד רותם: זה לא מפוצל.
דוד רותם: אני מאשר את הכול ומבקש רוויזיה.
אבי דיכטר: אני רק מבקש, שיהיה ברור, התקרה לרכיבים משתנים – הוויכוח פה היה רק על רכיבים משתנים הוניים, רק על האופציה.
אבי דיכטר: אם יהיה לי משהו, אני אביא לך.
אבי דיכטר: ואם לא, יכול להיות שאני אשאר פשוט רק עם הוניים.
אבי דיכטר: תהיה תקרה לרכיבים משתנים לא הוניים.
דוד רותם: אני לא בטוח שאני אסכים לזה.
אבי דיכטר: זכותך.
דוד רותם: הצעת חוק גיל הנישואין (תיקון מס' 6) (העלאת גיל הנישואין המותר), של חברי הכנסת אורית זוארץ, דב חנין, עפו אגבאריה, מוחמד ברכה, חנא סוייד, זהבה גלאון – את פה, זה טוב – עינת וילף, ניצן הורוביץ, אילן גילאון, יריב לוין, חנין זועבי וג'מאל זחאלקה.
דוד רותם: טוב, אין הרבה הערות, אז אנחנו יכולים להתחיל לקרוא את הסעיף ולהצביע עליו.
דוד רותם: תודה רבה, גברתי היועצת המשפטית.
דוד רותם: אנחנו קוראים את החוק כמות שהוא.
רות גורדון: התיקון הראשון הוא בסעיף מס' 1: "נער" יוגדר כגבר שלא מלאו לו שמונה-עשרה שנים, ו"נערה" תוגדר כאישה שלא מלאו לה שמונה-עשרה שנים.
קריאה: אפשר להעיר?
דוד רותם: אני לא מבין, מה יש לך להעיר.
דוד רותם: אתם ניסחתם את החוק, ועכשיו יש לכם הערות?
קריאה: אם אדוני לא רוצה, אז אני לא אעיר.
דוד רותם: אתה לא חייב.
דוד רותם: רק אם אחר-כך תגיד לי שזה חשוב.
רות גורדון: סעיף 5, סעיף קטן (א): "(א) על אף האמור בחוק זה רשאי בית המשפט לענייני משפחה לתת היתר לנישואי נער או נערה, אם מלאו להם שש-עשרה שנים ולדעת בית המשפט קיימות נסיבות מיוחדות הקשורות בטובת הנער או הנערה, לפי העניין, המצדיקות מתן היתר זה; בית המשפט לענייני משפחה לא יכריע בבקשה למתן היתר לפי סעיף זה אלא לאחר ששמע את הנער או הנערה שבנישואיהם מדובר.
רות גורדון: " סעיף קטן (ב): "(ב) על אף האמור בסעיף קטן (א), רשאי בית המשפט לענייני משפחה, מנימוקים מיוחדים שיירשמו, ליתן היתר לנישואי נערה בהריון או נערה שילדה אף שטרם מלאו לה שש עשרה שנים, אם שוכנע כי יש במתן ההיתר צורך ממשי הגובר על פגיעה שעלולה להיגרם כתוצאה ממתן ההיתר לנישואי אותה נערה;"
רות גורדון: סעיף קטן (ג): "(ג) נתן בית המשפט לענייני משפחה היתר נישואין לפי סמכותו בסעיף קטן (ב) יעביר העתק ההחלטה לנשיא בית המשפט.
רות גורדון: " סעיף קטן (ד): "(ד) אין במתן היתר נישואין לפי חוק זה בכדי למנוע העמדה לדין בגין כל עבירה או בכדי להוות טענת הגנה בדין פלילי.
רות גורדון: "
יצחק קדמן: שתי הערות: האחת, האם ניתן בסעיף ההגדרה "נער" או "נערה" – במקום "גבר", לכתוב: "קטין", ובמקום "אישה", לכתוב: "קטינה"?
יצחק קדמן: אני חושב שזה משקף נכון יותר.
יצחק קדמן: הערה שנייה, מהותית הרבה יותר, נוגעת לסעיף 5.
יצחק קדמן: סעיף 5 שהוקרא עכשיו שונה מסעיף 5 כפי שהופיע בהצעות של רבים מחברי הכנסת, ובהצעה הקודמת.
יצחק קדמן: ואני חושב שהוא לא טוב, למרות שאני יודע שחברותַי, נשות המקצוע ממשרד הרווחה, חושבות אחרת.