GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איל אביטל: אני חייב במקרה הזה להגיד לפרוטוקול הוועדה שאני מתנצל שהעליתי בכלל את הרעיון הזה של הנחה לאלו שמגישים.
איל אביטל: אין שום סיבה שרשות הפטנטים.
איל אביטל: .
יצחק הרצוג: אתה מושך את התקנות?
איל אביטל: את ההצעה של 25% במקרה שהיא עולה לדיון ואת התיאבון הגובר עד כדי 50% אנחנו מעדיפים לתקן.
איל אביטל: אנחנו מעדיפים להחזיר את המצב לקדמותו.
איל אביטל: אין שום סיבה בעולם שנציע לגבי נכס מניב..
יצחק הרצוג: בוא נפסיק את הדיון.
יצחק הרצוג: אני מעדיף לעכב את ההצבעה על התקנות.
יצחק הרצוג: אני משאיר ליושב-ראש לקיים דיון משותף עם משרד המשפטים, עם משרד האוצר, עם המדען הראשי ועם משרד התמ"ת.
יצחק הרצוג: אתם בסוף רוצים לקדם את התעשייה.
יצחק הרצוג: אם נקודת המבט של משרד המשפטים היא דרך החור של הגרוש.
יצחק הרצוג: אגב, היא לא קיימת באף מקום בעולם, כי ההנחות בכל העולם הרבה יותר משמעותיות לפטנט ראשון של מבקש ראשון.
יצחק הרצוג: עשית הערכה כמה אתה מפסיד על הדבר הזה?
יצחק הרצוג: לא עשית הערכה.
איל אביטל: לא.
אינה פוגץ': בכל העולם זו לא רק ההגשה.
יצחק הרצוג: אני אוהב עבודת מטה.
יצחק הרצוג: אני לא אוהב לקבל מוצר לא מבושל.
יצחק הרצוג: אין לי שום כוונה בתור נציג האופוזיציה לנהל את הממשלה.
יצחק הרצוג: אנחנו מודיעים לפרוטוקול שאישרנו את התקנות עד כה באופן מלא, רק התוספת השנייה נשארה לא מאושרת.
יצחק הרצוג: אני רוצה שתעשו שיעורי בית ותסגרו את העניין הזה.
אסא קלינג: אנחנו נמצאים, כפי שמר אביטל ציין, במצב לא מאוזן תקציבית.
אסא קלינג: מבנה האגרות הזה הוצג כבר לפני כשנה ונמצא על שולחן הוועדה.
אסא קלינג: אנחנו ממשיכים ודוחים את העניין.
אסא קלינג: אפשר לשים בצד את השאלה של ההנחה, שזאת שאלה מהותית ואולי צריך להרחיב בה, ולדון בכל יתר האגרות שהדיון בהן והכנסתן לתוקף הוא חשוב.
יצחק הרצוג: אתה משאיר את אגרת הבקשה הראשונה לא מטופלת.
יצחק הרצוג: מה עושים?
נעמה מנחמי: האגרה היום היא אלף.
נעמה מנחמי: אנחנו מעלים אותה ל-2000 ומבקשים לגבי קבוצה מאוד קטנה שתמשיך לקבל את האגרה שקיימת היום.
יצחק הרצוג: בעוד שבוע יהיה עוד דיון.
יצחק הרצוג: לפחות תבואו מבושלים.
נעמה מנחמי: חלק מהאגרות כאן עולות פי 10.
נעמה מנחמי: אי אפשר להעלות את האגרות פי 10 ולא לתת הנחה כמו שנותנים בכל העולם.
אסא קלינג: אני לא חושב שאף אגרה עולה.
נעמה מנחמי: יש, אני יכולה להראות לך.
יצחק הרצוג: יש פה המון נושאים.
יצחק הרצוג: אני לא הולך לאשר את זה כך.
יצחק הרצוג: מה הבעיה שתדחו את זה לעוד 10 ימים?
דורית ואג: זה לא בעוד 10 ימים, זה ביולי.
יצחק הרצוג: אז במהלך יולי.
יצחק הרצוג: אני לא הולך לאשר חלק מהאגרות.
יצחק הרצוג: אין מצב.
יצחק הרצוג: העמדה המקצועית שונה מהעמדה של מר אביטל.
יצחק הרצוג: אני לא הולך להיות פה המכריע.
אסא קלינג: ההצעה של הוועדה כפי שהיא כרגע מתייחסת לאגרת הבקשה בלבד.
אסא קלינג: לגבי יתר האגרות אני מאמין שהיו דיונים מעמיקים.
אסא קלינג: במידה ומנגנון ההנחה הוא בעייתי, אפשר להשאיר את אגרת ההגשה כפי שהייתה ללא שינוי כך שכלל הציבור ייהנה מאותה אגרה שאנחנו מתכננים להשאיר ולהמשיך לדון ביתר האגרות.
יצחק הרצוג: מעניין מה חושב מר אביטל על זה.
יצחק הרצוג: הוא רצה את האגרה.
אסא קלינג: הוא לא מסכים איתי.
יצחק הרצוג: לכן אני אומר, חבר'ה, ייקח לכם עוד 10 ימים, תביאו את זה מגוהץ.
יצחק הרצוג: בואו לא נתבזה.
יצחק הרצוג: הייתי במצבים האלה.
יצחק הרצוג: תעשו ביניכם את הדיונים.
יצחק הרצוג: אני חושב שיש פה אווירה ברורה מטעם הוועדה לעודד יזמים חדשים פעם ראשונה לקבל הנחה משמעותית.
יצחק הרצוג: או שאתם מקבלים החלטה או שלא.
יצחק הרצוג: אני לא הולך עכשיו להתחיל לנהל דיון על כל תקנה ותקנה.
יצחק הרצוג: זה היה צריך להיות סגור ומתואם מראש.
מיכל חכמי: אם כבר דנים בכיוון הזה ולוקחים דוגמה ממדינות אחרות, אז בכל המדינות האחרות מדובר על כל האגרות, לא רק על אגרת ההגשה.
יצחק הרצוג: בסדר, אבל הוא צריך לנהל תקציב?
יצחק הרצוג: יש לו ארגון שהוא צריך לנהל?
יצחק הרצוג: הארגון הזה גם צריך לעמוד על רגליו?
יצחק הרצוג: אני לא הולך לפתור את כל בעיות העולם בן לילה.
נעמה מנחמי: כן אפשר לתת לו עוד 2,3 אגרות רלוונטיות.
יצחק הרצוג: נעמה, זה לא כסף שלך.
ערן ברקת: אם כל הארגונים היו רווחיים לא היה צריך מס הכנסה.
יצחק הרצוג: זה לא קשור.
יצחק הרצוג: אני מציע לעשות עבודה יסודית, לגמור את זה מסודר.
יצחק הרצוג: אין טעם שתתווכחו פה על כל מילה.
יצחק הרצוג: אני לא יכול לנהל דיון כזה.
אסא קלינג: אדוני, בכל זאת רק לגבי ההנחה.
אסא קלינג: מדובר פה על שני היבטים.
יצחק הרצוג: אני לא יכול.
יצחק הרצוג: אדוני הרשם, יש פה עוד המון אגרות.
יצחק הרצוג: הכל נגזר מהכל.
יצחק הרצוג: צריכה להיות חבילה אחת.
יצחק הרצוג: שבו ביניכם.
יצחק הרצוג: זה הבית שלכם.
יצחק הרצוג: אתם נושאי תפקידים, יודעים לדבר אחד עם השני.
יצחק הרצוג: תתגברו על כל מחלוקות האגו ותפתרו את זה.
יצחק הרצוג: העברתם את ההערות?
נעמה מנחמי: העברנו.
נעמה מנחמי: הייתה ישיבה.
יצחק הרצוג: העבירו לכם הערות מראש.
יצחק הרצוג: הייתה ישיבה.
יצחק הרצוג: אם היו דברים לא גמורים היה צריך להגיד לנו.
יצחק הרצוג: מסתבר שהכל פה לא גמור.
יצחק הרצוג: אני לא רוצה לנהל את הדיון בלחץ הזה.
איל אביטל: אני רוצה להגיד לפרוטוקול שנעשתה עבודה מאוד מעמיקה.
איל אביטל: היא גם הועברה בזמנו לוועדת החוקה, לדודו רותם.
איל אביטל: לאחר מכן דיברנו בינינו וגם עם הוועדה.
איל אביטל: אני יכול להגיד לך שהדברים שנאמרים ונשמעים כאילו הם חור בגרוש.
יצחק הרצוג: אני מעריך את זה.
יצחק הרצוג: אני חושב שזאת זכותך, אולי אפילו חובתך.
איל אביטל: אני חושב שחובתי להגיד לך, אדוני, שלא מדובר בחור בגרוש, מדובר ברשות עצמאית גם מבחינת ההגדרה החוקית שלה.
יצחק הרצוג: אתם לא נותנים לרשם לקבוע.
יצחק הרצוג: אתה מנהל אותו.
איל אביטל: אני לא מנהל את הרשם.
יצחק הרצוג: אם זה היה כך היית אומר שמה שהרשם יחליט מקובל עליך, אבל אתה לא אומר את זה.
איל אביטל: אני אומר שנבדקה האפשרות לגבי השאלה של הדיפרנציאציה באגרות מבחינת מערכות המחשוב של רשות הפטנטים.
איל אביטל: נתקבלה גם תשובה שהנושא הזה יצריך היערכות חדשה לחלוטין.
איל אביטל: לא בטוח שאפשר יהיה לעשות.
אסא קלינג: אדוני, מדובר פה בשני היבטים.
אסא קלינג: היבט אחד הוא גובה ההנחה, האם לשלם 50% או 75%, וההיבט השני הוא קבוצת האוכלוסייה שאליה אנחנו מתייחסים.
אסא קלינג: אני חושב שמה שאדוני אמר והקפיץ כאן את מר אביטל שאמון על הקופה זה שכל ישות אשר תגיש פעם ראשונה תהנה מהנחה.
אסא קלינג: אם מסתכלים מעבר לים רואים שרק מי שעומד בקריטריונים מקבל את ההנחה, לא כלל הציבור אשר מגיש פעם ראשונה.
אסא קלינג: כאן אני חושב שאין מניעה לתת את אותם 50% הנחה אלא רק לאותה קבוצה מצומצמת שאותה אדוני רוצה לעודד.
אסא קלינג: צריך לקבוע קריטריונים קבועים שעליהם יצהירו המבקשים, בין אם זה אדם יחיד פרטי, בין אם זה חברת יחיד ובין אם רוצים לקבוע קבוצה.
יצחק הרצוג: נניח שאדם רשם חברה.
יצחק הרצוג: מה אכפת לך איזה סוג חברה הוא רשם?
יצחק הרצוג: הוא החליט שהוא רוצה לרשום חברה.
אסא קלינג: אני צריך איזה שהוא אמד לפעילות הכלכלית שלו.
אסא קלינג: אני מעוניין לתת את ההנחה הזאת למי שהפעילות הכלכלית שלו..
יצחק הרצוג: זאת פעם ראשונה שהוא מגיש.
יצחק הרצוג: הבעיה היא שם החברה?
נעמה מנחמי: תביא תצהיר של רואה חשבון כמו שעושים.
יצחק הרצוג: הדגש הוא על הפעם הראשונה שאתה אומר שהוא מיליונר שכבר הגיש 100 בקשות כל פעם בחברה אחרת?
אסא קלינג: הדגש על הפעם הראשונה זה שאת אותה המצאה הוא לא הגיש ב-10 מדינות אחרות.
אסא קלינג: אני רוצה לעודד שיגיש אצלי פעם ראשונה.
יצחק הרצוג: תן לו להיות חברה.
יצחק הרצוג: מה אם הוא חי באמריקה ורשם חברה?
יצחק הרצוג: בחייכם, זה סוג של פטרנליזם בלתי אפשרי בעולם העסקים המודרני.
אסא קלינג: לא, זה פשוט ניסיון לקבוע אמד לפעילות כלכלית, באמת לעודד מישהו.
יצחק הרצוג: אני אומר ברצינות שאני לא מסוגל בלוח הזמנים שנקבע ובגלל העיכובים לנהל את זה בצורה הזאת.
יצחק הרצוג: אני אבקש מהיושב-ראש ומדורית לקבוע את זה הכי מהר.
יצחק הרצוג: אני מוכן להוביל את זה.
יצחק הרצוג: בדיון בשבוע הבא אם יימצא חלון אני מוכן לעשות את זה.
יצחק הרצוג: כל אחד שחי בעולם העסקים יודע שאם אדם רוצה להתאגד לא צריך להעניש אותו על זה.
יצחק הרצוג: אתה רוצה לעודד אותו להגיש לא באנגליה, לא באמריקה אלא פה בארץ.
יצחק הרצוג: באנגליה he is incorporated.
יצחק הרצוג: מה אתה הולך לעשות?
יצחק הרצוג: קחו החלטה מנהיגותית.
יצחק הרצוג: אם אתם נותנים הנחה תבואו עם הצעה להנחה, תבואו עם הצעה לאמות מידה.
יצחק הרצוג: צריך גם להבין את המגבלות שלהם.
יצחק הרצוג: הוא צריך להחזיק את הגוף הזה באיזה שהוא מצב כלכלי מאוזן.
יצחק הרצוג: לא נשנה את כל העולם.
יצחק הרצוג: תנסו להגיע להצעה על כל התקנות, כי אני לא הולך לנהל ויכוח בין הצוות לגורמים המקצועיים על כל תקנה ותקנה.
יצחק הרצוג: הרוח בוועדה מרותם וממני הייתה מאוד ברורה בדבר הזה.
יצחק הרצוג: אני באמת חושב שמה שמחזיק את המדינה הזאת זו רוח היזמות שבה.
יצחק הרצוג: זה תורם לכלכלה תרומה אדירה.
יצחק הרצוג: אם אתם רוצים לעודד את זה תתנו תמריץ, תעשו את התחשיבים.
יצחק הרצוג: תוסיף, אביטל, בתקנות האחרות עוד 10 שקלים כדי שתתאזנו בסיפור הזה.
יצחק הרצוג: תנסו לגמור נוסחה סבירה.
יצחק הרצוג: אם יישאר נושא במחלוקת נביא אותו, נדון ונכריע.
יצחק הרצוג: אני אבקש מדורית לתאם איתנו אפשרות שבשבוע הבא זה יהיה ביום ראשון או ביום חמישי.
יצחק הרצוג: אני מבקש שתשבו על זה.
אורי מקלב: צהרים טובים לכולם, אני מתכבד לפתוח ישיבה מיוחדת של ועדת החוקה כממלא מקום של היושב-ראש הקבוע, דוד רותם.
אורי מקלב: יש לנו שלושה נושאים על סדר-היום.
אורי מקלב: הנושא הראשון זה צו סדר הדין הפלילי (עבירות קנס – פיקדון על מכלי משקה) (תיקון), התשע"ב-2012.
אורי מקלב: בבקשה, מי מציג את זה?
משה כהן: אני ממשרד המשפטים.
אורי מקלב: בבקשה, אדוני.
משה כהן: החוק הקיים למכלי משקה קובע שבית עסק בסעיף 3ב לא ימכור מכל משקה שאינו מסומן לפי הוראות סעיף 3(א).
משה כהן: יש שם הוראות בקשר לסימון, כאשר בפברואר 2011 פקעה תקופת מעבר של שנה.
אורי מקלב: נראה לי שהאריכו את זה.
אורי מקלב: החוק של חבר הכנסת וקנין, אני חושב שמאריך את זה.
עו"ד ג'וש פדרסן: בסופו של דבר הוא לא קרם עור וגידים, אבל היתה איזו הסכמה לדחות בעוד כמה חודשים עד יולי 2011.
משה כהן: מאז זה נדחה.
עו"ד ג'וש פדרסן: בסוף זה לא קרם עור וגידים כהצעת חוק קונקרטית.
עו"ד ג'וש פדרסן: בכל מקרה גם המועד הזה של יולי 2011 עבר כבר מזמן.
אורי מקלב: האם אתם מבקשים עוד הארכה?
משה כהן: לא.
משה כהן: אנחנו מבקשים לבטל את ההחרגה של מכלי משקה אלכוהוליים.
משה כהן: לאור זה שזה נכנס כבר לתקנות וזה בתוקף, אין סיבה להחריג יותר מכלי משקה אלכוהוליים.
משה כהן: מדובר בפרוצדורה.
אפרת חקאק: כשהם הביאו את הצו המקורי, אמרנו לפרוטוקול שכאשר הסעיף הזה ייכנס לתוקף הם יבואו ויבקשו לתקן את הצו.
אורי מקלב: אנחנו מאשרים לכם את זה.
אורי מקלב: יש לך עוד משהו?
ג'וש פדרסן: הסמכויות הן של שר המשפטים, אבל בהחלט היינו מעורבים.
ג'וש פדרסן: אנחנו תומכים כמובן בתיקון וזה כלי עזר חשוב לעבודת הפיקוח והאכיפה של המשרד בידי המפקחים של המשטרה הירוקה.
ג'וש פדרסן: זה תיקון חשוב שנדרש לנו לעבודה השוטפת של המשרד.
ג'וש פדרסן: תודה.
אורי מקלב: אם יש הסכמה, גם אנחנו מסכימים.
אורי מקלב: אנחנו יכולים לעבור לסעיף השני על סדר-היום.
אורי מקלב: צו סדר הדין הפלילי (ברירת משפט – חוקי עזר לבני שמעון), התשע"ב-2012.
אורי מקלב: בני שמעון, בבקשה.
אורי מקלב: מישהו נמצא?
אורית הלוי: כן.
אורית הלוי: אני מבני שמעון.
אורי מקלב: את היועצת המשפטית?
אורית הלוי: אני יועצת משפטית.
אורית הלוי: בערך לפני שלושה חודשים אושר לנו צו.
אורי מקלב: אני לא מתבייש לשאול – אין הביישן למד.
אורי מקלב: איפה זה בני שמעון?
אלי בלאלי: בני שמעון זה לא רחוק מפה.
אורית הלוי: זה די רחוק, המרחב סביב באר שבע.
אורית הלוי: בית קמה בצפון ו - - -
אלי בלאלי: חברון מיתר.
אורית הלוי: כרמים באזור של מיתר.
אורי מקלב: זה יישוב חקלאי?
אורית הלוי: זו מועצה אזורית, הרבה קיבוצים.
אורי מקלב: מה אנחנו רוצים לאשר?
אורית הלוי: מבקשים לאשר ברירות משפט.
אפרת חקאק: משמע אנחנו משנים את ברירת המחדל לסדרי הדין בעבירות קנס של בני שמעון ואחר-כך של רמת-גן.
אורי מקלב: לפי רשימה?
אפרת חקאק: הוועדה כבר אישרה את רשימת העבירות בעבר, עכשיו הם רק מבקשים לשנות את סדרי הדין מברירת קנס לברירת משפט.
אפרת חקאק: משמע, אם אתה לא מבקש להישפט בצורה אקטיבית, אפשר כבר ללכת לגבייה במקום קודם כול למשפט.
דורית ואג: אנחנו עושים את זה כמעט לכל הרשויות לאט-לאט.
דורית ואג: אני לא מבינה למה אי-אפשר לעשות במכה אחת.
אפרת חקאק: האמת שהיושב-ראש הקבוע שלנו בכל פעם מבקש שתביאו תיקון - - -
אלי בלאלי: לכל הרשויות.
אורי מקלב: דיברנו שתהיה שפה אחת בכל חוקי העזר, אבל לא מצליחים.
אורי מקלב: רוצים להביא דבר מושלם.
אורי מקלב: אולי לא שפה אחת, אבל שפה אחת ליישוב חקלאי - - -
אלי בלאלי: זו אחת התקנות המרכזיות.
אורי מקלב: הרי אנחנו נתקלים פה בהרבה חוקי עזר, ותמיד היועצת המשפטית מבקשת שפה אחת.
אורי מקלב: כל יישוב מכין בצורה שנראה לו, ובסופו של דבר צריך שתהיה אחידות.
אורי מקלב: אומנם לא אחידות כוללת - - -
דורית ואג: זאת בדיוק העבודה של משרד הפנים ושל משרד המשפטים, לבקש שתהיה אחידות, אבל זה לא תמיד נעשה.
אורי מקלב: עוד לא זכינו לראות את זה.
אורי מקלב: אומרים שזה בעבודה.
אפרת חקאק: בתחום הזה הם עוברים, ממה שהבנתי, על כל העיריות, וככל שאפשר - - -
אלי בלאלי: אנחנו הרשויות שותפים לזה.
דורית ואג: בקצב הזה נראה לי שקודם יבטלו את הסעיף בחוק סדר הדין הפלילי שמחייב את האישור שלנו, זה יהיה יותר קל.
אורי מקלב: זה הם יעשו, אבל לזה לא נסכים.
אורי מקלב: חזקה על ועדת החוקה שתשמור על הנכסים שלה.
דורית ואג: על הנכס הזה אנחנו ממש לא רוצים לשמור.
אורי מקלב: יש דברים שעשינו בהם תיקונים, יכול להיות שלא היושב-ראש הקבוע - - -
אפרת חקאק: התקנה בעבירות הקנס מאוד חשוב שתגיע לאישור הוועדה.
דורית ואג: ברגע שיש שטנץ, אין שום סיבה.
אורי מקלב: אם נאשר הכול, זה בסדר, אבל לפעמים יש שינויים.
אפרת חקאק: הנושא אושר?
אורי מקלב: אושר.
דורית ואג: בני שמעון אושר.
דורית ואג: צו סדר הדין הפלילי (ברירת משפט - חוקי עזר לרמת גן), התשע"ב-2012
אורי מקלב: צו סדר הדין הפלילי (ברירת משפט – חוקי עזר לרמת גן).
אורי מקלב: מי מגיש?
אורי מקלב: מינהל הפיקוח?
אלי בלאלי: אני ממינהל הפיקוח ורישוי עסקים.
אורי מקלב: תושב רמת-גן?
אלי בלאלי: לא.
אלי בלאלי: אפשר להגיד שאני חי ונושם רמת-גן, אז זה בסדר.
אלי בלאלי: במרוצת השנים היינו עם ברירות הקנס, שזה הליך ביורוקרטי שגם מכביד על הרשות, גם על הרשות המשפטית וגם על האזרח.
אלי בלאלי: פה זה משהו יותר מופשט, יותר נוח, יותר מהיר, מביא לידי ביטוי גם את האזרח, גם את הרשות המקומית וגם את הרשות השופטת, שגם כך יש עליה עומס לא קטן.
אלי בלאלי: אני מוביל איזה מהלך בפורום ה-15 לעשות את זה בכל הרשויות.
אורי מקלב: זה עדיין לא בכל הרשויות?
דורית ואג: כשעושים דבר כזה האם אתם מיידעים את האזרחים או שהם רק רואים את זה על הדוח?
אלי בלאלי: נעשה איזה פרסום אחרי שזה יאושר ומה המהות של הדבר הזה, כדי שאנשים יבינו את המהות של זה.
אלי בלאלי: זה שינוי קצת מהותי.
אורי מקלב: בכל דוח כתוב.
אורי מקלב: אני מבין שעכשיו זה יתווסף לדוח.
אלי בלאלי: לצערי אנשים לא קוראים, ואנשים גם לא מבינים לפעמים על מה הם מקבלים דוח.
אלי בלאלי: יוצא לי לשוחח הרבה - - -
דורית ואג: מתי בפעם האחרונה קראת כל מה שכתוב על הדוחות?
דורית ואג: אי-אפשר לצאת ראש.
אלי בלאלי: לצערי אני נאלץ.
אורי מקלב: יש שופט עירוני, היום הוא כבר שופט בית משפט השלום בירושלים, שבפניו היו תיקים של עבירות בנייה, כניסה לפני טופס 4 ועוד כל מיני דברים כאלה.
אורי מקלב: עניינים מינהליים של בית משפט עירוני.
אורי מקלב: התשובות של אזרחים היו תמיד: לוקח זמן; זה לא כך; רק לפתוח תיק זה שמונה חודשים; אם לא הבאתי מסמך, זה עוד שמונה חודשים; התאריכים שאתה נותן הם לא מציאותיים.
אורי מקלב: זה לא עזר והוא לא שמע.
אורי מקלב: עד שיום אחד הוא נתקל בזה, ואז הוא פגש אותי ואמר לי: היום, אחרי שחוויתי – זה לא היה על שמו, זה היה על שם אשתו, הוא גר אז בשכונה שלי – מהיום זה אחרת.
אורי מקלב: אחרי שאני כבר חוויתי וכבר ראיתי, האזרחים צודקים בעניין הזה.
אורי מקלב: זה לא דברים של מה בכך איך שהעיריות מתנהלות, ולכן אנחנו שופטים אותם.
אורי מקלב: יש פערים גדולים מאוד בין מה שכתוב בחוק לבין המציאות.
דורית ואג: קוראים לזה "שיטת מצליח".
אורי מקלב: על מה רוב הדוחות שלכם ברמת-גן, סדר וניקיון?
אלי בלאלי: סדר וניקיון.
אלי בלאלי: כאשר עכשיו עשינו הרחבה בדברים שפשוט מחויבים במציאות, ביקשנו לשנות מספר חוקי עזר עירוניים.
אלי בלאלי: אנחנו מתעסקים עם כל נושא התקנות.
אורי מקלב: ברמת-גן יש הרבה גנים.
אורי מקלב: עירקים אוהבים לשבת בגנים.
אלי בלאלי: זה לא מה שהיה פעם.
אורי מקלב: יש לכם גנים עם שעות - - -
אלי בלאלי: יש לנו ימי - - -
אורי מקלב: אתם נותנים הרבה דוחות בגבול בני ברק רמת גן?
אורי מקלב: האם אתה מודע לזה?
דורית ואג: מעניין אותו אזור השלישות – רבי עקיבא.
אורי מקלב: לא השלישות.
אורי מקלב: השלישות זה מודיעין.
דורית ואג: זה לא מודיעין, זה קרן קיימת.
אלי בלאלי: סליחה, זה רחוב בן-גוריון.
דורית ואג: זה היה מודיעין.
אלי בלאלי: זה חזון איש.
אורי מקלב: מודיעין פינת אברהם, פינת חברון.
אורי מקלב: בגבול בקצה השני ליד עמידר היה מכבי אש.
אלי בלאלי: "חזון איש" ליד בית הקברות.
אורי מקלב: שם נותנים דוחות.
אורי מקלב: אם אתה נכנס לגן אחרי שעה מסוימת - - -
אלי בלאלי: זה נושא בפני עצמו, אבל מגישים ברירות קנס בצורה המיטבית.
אורי מקלב: האם אתה מודע לכך שחלק גדול מברירות הקנס זה מחוסר מודעות?
אורי מקלב: אתה נכנס לגינה ולא שם לב.
אורי מקלב: הוא לא היה שם אף פעם.
אלי בלאלי: זה ההבדל בין ברירת קנס לברירת משפט.
אלי בלאלי: שוחחנו על זה לפני זה.
אלי בלאלי: נשמרת להם הזכות לערער.
אלי בלאלי: מה שבברירת הקנס ההליך הוא שקיבלת ברירת קנס, השלב הבא זה בית המשפט, למרות שאנחנו כרשות כן עשינו באמצע תהליך של קבלת ערעור, כי אין היגיון שאדם יגיע בפעם הראשונה לבית המשפט.
אורי מקלב: כמה דוחות אתם נותנים בשנה?
אלי בלאלי: בסדר גודל של 800-700, כאשר יש תקופות - - -
אורי מקלב: 1,000.
אלי בלאלי: מה פתאום 1,000.
אורי מקלב: 800-700 ברירות קנס?
אלי בלאלי: יותר 1,200.
אלי בלאלי: ממוצע של 120-100 ברירות קנס בשנה, כאשר יש חלוקה בין עונות השנה.
אלי בלאלי: מאפריל עד ספטמבר, שזו התקופה - - -
אורי מקלב: אתה לא כולל את קנסות החניה?
דורית ואג: זו צרה אחרת.
אלי בלאלי: יש עלייה עכשיו בנושא של הפרעות המנוחה - -
אורי מקלב: פסולת בנייה.
אלי בלאלי: - - עישון.
אורי מקלב: כל הדברים האלה?
אלי בלאלי: קודם כול יש איזה סדר שקבענו לעצמנו.
אלי בלאלי: חלק מהפעילות בעיר לא רק התושב צריך לעשות, גם אנחנו צריכים לעשות.
אפרת חקאק: כמה פקחים יש לכם?
אלי בלאלי: יש לנו היום עשרה ועוד 14 איש בשיטור העירוני.
אלי בלאלי: המוטו זה לא להגיש ברירות קנס.
אלי בלאלי: זה נשמע כאילו אנחנו צריכים לצאת במלחמה, ואנחנו לא במלחמה, אנחנו בסך הכול רוצים שהעיר תהיה נקייה, זה הכי חשוב, שהתושב יהיה מרוצה.
אורי מקלב: אנחנו מאשרים את הצו, את הבקשה.
אורי מקלב: אם כך, אנחנו מודים לכולם.
אורי מקלב: תודה לכם.
דוד רותם: הצעת חוק בתי דין מינהליים (תיקון מס' 11) (החלה על בתי הדין לביקורת משמורת, התשע"ב-2012.
דוד רותם: למה זה בכלל בוועדה הזאת?
דוד רותם: למה לא בוועדת הפנים ואיכות הסביבה?
דוד רותם: זה הכול אלי ישי.
דין ליבנה: זה היה יכול להיות בוועדת הפנים והגנת הסביבה כמו שזה היה יכול להיות בוועדת החוקה, כי מדובר בהחלת הוראות חוק בתי דין מינהליים, שזה חוק של ועדת החוקה על בתי דין לביקורת משמורת.
דין ליבנה: חוק בתי דין מינהליים, התשנ"ב-1992 הוא חוק מסגרת שקובע הוראות שונות לגבי ניהולם ותפעולם של ועדות ערר וגופים מעין שיפוטיים שונים.
דין ליבנה: בהצעת החוק הזאת הממשלה מציעה להחיל את הוראות חוק בתי דין מינהליים, בשינויים מסוימים, על בתי הדין לביקורת משמורת שהוקמו לפי חוק הכניסה לישראל, ולפי החוק למניעת הסתננות.
דין ליבנה: בתי הדין לביקורת משמורת הם בתי הדין שמקיימים ביקורת, כפי שעולה משמם, על המשמורת שבהם נתונים שוהים שלא כדין לפי חוק הכניסה לישראל או מסתננים לפי החוק למניעת הסתננות.
נעמה מנחמי: תסביר לנו על ההסדר המוצע מבחינת הסעיפים.
דוד רותם: יש פה סעיף אחד שאני לא מבין.
דוד רותם: יש לי אישור, אבל הפקחים של אלי ישי אספו אותי בדרך.
דוד רותם: ניהלתי דיון בבית הדין ומתברר שאני צודק.
דוד רותם: למה לא מגיעות לי הוצאות?
דוד רותם: זה שלמדינה לא מגיעות הוצאות, זה בסדר, כי אני מבין שהשופטים הם עובדי מדינה, אז לא מגיע על זה הוצאות.
דוד רותם: למה לי לא מגיעות הוצאות?
דין ליבנה: קודם כול, יש פה שאלה האם יש להסמיך את בית הדין הזה לגבות והאם בכלל יש לו סמכות היום, סמכות קבועה, לפסוק הוצאות או לא.
דין ליבנה: זו שאלה שלא נדרשנו אליה, האם יש לו היום סמכות קבועה.
דין ליבנה: המדינה לא סבורה שצריך להסמיך את בית הדין הזה לפסוק הוצאות, כי עלול להיות בסעיף הזה שימוש לרעה, הן נגד המדינה והן נגד המוחזקים במשמרות.
דוד רותם: המדינה לא תקבל הוצאות, זה בסדר.
דוד רותם: אני רק לא מבין למה אני לא זכאי להוצאות.
דוד רותם: זה שהמדינה לא זכאית להוצאות, במקרה הזה אני מבין.
דין ליבנה: לא נעשה את זה לא סימטרי.
דוד רותם: מה זה "לא סימטרי"?
דוד רותם: ודאי נעשה את זה סימטרי.
דוד רותם: אתה בעל הכוח, אתה תופס אותי ברחוב ומביא אותי למעצר, ואז אני מגיע לבית הדין למשמורת.
דין ליבנה: זו לא הסיטואציה שקורית בפועל.
דין ליבנה: קודם כול, לבן אדם כזה, למיטב הבנתי, דברים כאלה לא קורים.
דין ליבנה: תמיד שמורה הזכות לתבוע את המדינה בנזיקין ככל שקרה לו נזק.
דוד רותם: אתה לא מבין שגם החתימו אותו על עזיבה מרצון?
דוד רותם: נתנו לו את ה-1,000 יורו.
דוד רותם: איך הוא יגיש תביעות?
דוד רותם: יש לו כסף להגיש תביעות.
דוד רותם: הוא אדם חסר יכולת, חסר הבנה.
שונית שחר: אני יועצת משפטית ברשות האוכלוסין וההגירה.
שונית שחר: קודם כול, פקחי עוז או יחידת האכיפה לא נוגעים באדם ששוהה פה כדין.
שונית שחר: חוק הכניסה לישראל מאפשר ליחידת האכיפה להוציא צו משמורת וצו הרחקה אך ורק כנגד שוהים שלא כדין בישראל, כך שמלכתחילה המעצר שלו הוא בגלל שהייה לא חוקית.
דוד רותם: אם השהייה לא חוקית, מה אכפת לכם?
דוד רותם: אם הוא צודק – ישלמו לו הוצאות.
דוד רותם: ואם הוא לא צודק – לא יהיו הוצאות.
שונית שחר: אני יכולה להביא דוגמה הפוכה.
שונית שחר: המוחזק, השוהה הבלתי חוקי, אמור להיות מובא בפני בית הדין למשמורת בתוך 96 שעות, ובית הדין עושה ביקורת על צו המשמורת.
שונית שחר: דרך אגב, הטופס של העזיבה מרצון זה בתוך 72 שעות, כך שברגע שהוא חותם על הטופס בתוך 72 שעות הוא אמור להיות מורחק מישראל.
שונית שחר: ברגע שהוא מגיע לבית הדין, זאת אומרת שהוא לא חתם על הטופס הזה.
נעמה מנחמי: מה בודקים במסגרת אותה ביקורת?
שונית שחר: חוקיות צו המשמורת – האם המעצר היה כדין.
דוד רותם: לפי מה שאת אומרת תמיד הוא חוקי.
דוד רותם: הרי אם זה אדם שיש לו אישור, אז - - -
שונית שחר: לא ייגעו בו.
דוד רותם: לא יביאו אותו.
דוד רותם: תגידו לי ממה אתם חוששים כשאני רוצה לכתוב שאם האדם צודק, הוא יקבל הוצאות?
דוד רותם: הרי ממילא זה לא יקרה אף פעם.
שונית שחר: הוא יקבל פה את שכרו, כי ברגע שבית הדין קובע שצו המשמורת הוצא שלא כדין, הוא משחרר אותו באופן אוטומטי ממשמורת לצורך הסדרת מעמד.
דוד רותם: כמה זמן הוא היה במשמורת?
שונית שחר: אם בית הדין קובע שהצו לא חוקי – 96 שעות.
דין ליבנה: 96 שעות לכל היותר.
שונית שחר: בתוך 96 שעות הוא אמור להיות - - -
דוד רותם: כמה עולה לו עורך-דין שהוא לוקח לעניין זה?
שונית שחר: הוא לא חייב להיות מיוצג.
דוד רותם: גם המדינה לא חייבת להיות מיוצגת, אבל לצערנו הרב היא תמיד מיוצגת.
עמיר פרץ: בבית הדין היא לא מיוצגת.
דוד רותם: עזוב בבית הדין.
דוד רותם: המדינה באופן קבוע לא חייבת להיות מיוצגת.
דוד רותם: רבותי היקרים, חבל על הוויכוח הזה, האדם יהיה זכאי להוצאות, המדינה לא תהיה זכאית להוצאות.
דוד רותם: אם זה לא מוצא חן בעיניכם, אתם יכולים למשוך את החוק.
דין ליבנה: אנחנו נרצה לפנות לשר המשפטים ולבדוק אם הוא רוצה להסתייג מההסדר הזה.
דוד רותם: מתי תפנו אליו?
דין ליבנה: היום.
דוד רותם: אפשר לפנות אליו עכשיו כדי שאני אצביע גם על ההסתייגות?
דין ליבנה: כשנסיים את הדיון, תיתן לנו חמש דקות הפסקה, נבדוק את זה עם לשכת השר.
נעמה מנחמי: בואו ניכנס לתקנות.
נעמה מנחמי: סעיף 1 מתקן את התוספת של חוק בתי דין המינהליים.
נעמה מנחמי: סעיף 2, שעוסק בחוק הכניסה לישראל, מבטל את סעיף 13יט, שעוסק ב - - -
דין ליבנה: סעיף 13יט לחוק הכניסה לישראל נותן לבתי הדין לביקורת משמורת סמכות של ועדת חקירה בעניין זימון עדים והשבעתם.
דין ליבנה: הסעיף הזה מוחלף במלואו על-ידי הסדר בחוק בתי הדין מינהליים שנותן לבית הדין אותן סמכויות רק בניסוח שיותר מתאים לבתי הדין מינהליים.
נעמה מנחמי: במה הוא שונה מהניסוח?
דין ליבנה: ההבדל הוא בעיקר ניסוחי.
דין ליבנה: בעבר היו נותנים לוועדות ערר ולבתי דין מינהליים סמכויות של ועדות חקירה, כי זה החוק שנתן סמכויות בעניינים אלו.
דין ליבנה: הנכון היה לתת להם סמכויות לפי חוק בתי הדין מינהליים, וזה מה שאנחנו מציעים.
דין ליבנה: הסמכויות הן זהות, מדובר על להצהיר במקום להשביע ודברים כאלה.
דין ליבנה: הנוסח הוא בין זהה לדומה בעיקרו.
נעמה מנחמי: סעיף 2, אנחנו מוסיפים את סעיף 13כו.
נעמה מנחמי: "ההוראות לפי חוק בתי דין מינהליים, (התשנ"ב-1992) (בסעיף זה - חוק בתי דין מינהליים), למעט לפי סעיפים 16, 17, 21, 22, 37 עד 39, 41, 45 ו-54, יחולו על בית הדין, בשינויים המחויבים ובשינויים המפורטים לפי פרק זה.
נעמה מנחמי: " תזכיר לנו בקצרה מה כל הסעיפים.
דין ליבנה: את חוק בתי הדין המינהליים ככלל מחילים בשינויים המחויבים לפי המטריה הרלוונטית.
דין ליבנה: קודם כול, בתי הדין לביקורת משמורת הם בתי דין של דן יחיד, ולכן סעיפים 16 ו-17, שעניינם מותב חסר ומותב קטוע, לא רלוונטיים לדן יחיד, וסעיף 41, שזה בית דין שנחלקו בו הדעות.
דין ליבנה: אנחנו מאוד מקווים שבית הדין לא יחלוק דעות על עצמו.
דין ליבנה: סעיף 13יט(ב) לחוק הכניסה לישראל נקבע הסדר לעניין אי-תחולת דיני ראיות בבית הדין, וכן יכולת להציג ראיות במעמד צד אחד במקרים מסוימים.
דין ליבנה: הסעיף הזה מחליף לחלוטין את סעיף 21 לחוק בתי דין מינהליים, שקובע הסדר בעניין הזה.
נעמה מנחמי: מה ההסדר בחוק בתי דין מינהליים?
דין ליבנה: ההסדר בחוק בתי דין מינהליים קובע שבית הדין לא יהיה קשור בדיני ראיות, פרט לדיונים בדבר ראיות חסויות לפי פרק ג' לפקודת הראיות, וזאת בכפוף להוראות החוק.
נעמה מנחמי: לפי חוק בתי דין מינהליים הוא כן כפוף לראיות חסויות וכאן הוא לא כפוף?
דין ליבנה: גם לפי החוק המוצע הוא כפוף לחוק דיני ראיות חסויות אם תהיה תעודת חיסיון של שר, אבל זה לא מדבר על הצגת ראיות במעמד צד אחד, כשלפעמים צריך לעשות את זה, במיוחד בראיות ביטחוניות, כשמדובר על אדם שהוא חס וחלילה פעיל טרור ודברים כאלה.
דין ליבנה: סעיף 22 לחוק בתי דין מינהליים קובע את המועד להגשת ערר.
דין ליבנה: בגלל שבבית הדין לביקורת משמורת הביקורת היא מייד בהשימו במשמורת ולאחר מכן ביקורת תקופתית לפי החוק, אין צורך בזה, כמובן שהשוהה במשמורת יכול לפנות בכל עת לבית הדין ולבקש ביקורת משמורת.
נעמה מנחמי: כל כמה זמן הביקורת התקופתית?
דין ליבנה: הביקורת התקופתית היא 30 ימים לכל המאוחר.
דין ליבנה: בית הדין קובע את זה.
דין ליבנה: בכל ביקורת הוא קובע מתי תהיה הביקורת התקופתית הבאה, כאשר המקסימום לפי החוק זה 30 ימים.
עמיר פרץ: למשמורת.
עמיר פרץ: למסתננים זה 60.
דין ליבנה: נכון.
דין ליבנה: המועדים לפי חוק למניעת הסתננות הם יותר ארוכים.
נעמה מנחמי: סעיפים 39-37.
דין ליבנה: סעיף 37 קובע את סמכותו של בית הדין המינהלי בערר.
דין ליבנה: 38 מדבר על סמכות נגררת.
דין ליבנה: סעיף 13טו לחוק הכניסה קובע הסדר מפורט לעניין סמכותו של בית הדין לביקורת משמורת – מתי הוא ישחרר למשמורת, למה, איך, מתי הוא יעשה את זה בערובה, מתי הוא לא יעשה את זה בערובה, לכן לא צריך את הסעיף הכללי של סמכות בית הדין בערר.
דין ליבנה: בנוגע לסמכות הנגררת, בית הדין לביקורת משמורת דן רק בענייני המשמורת, הוא לא דן בעניין המרכזי, שזה שהותו של אדם בארץ, האם היא כדין או לא כדין.
דין ליבנה: בית דין לביקורת משמורת לא יכול לתת לאדם אשרה או לא לתת לו אשרה.