GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נעמה מנחמי: תקנה 13 הנוגעת לתצהירים – מוצע לתקן על-פי הוראות פקודת הראיות [נוסח חדש].
נעמה מנחמי: התקנות האלה אכן מאוד ותיקות.
נעמה מנחמי: ב-15 המוצע – עותק אחד במקום שני עותקים בהגשת מסמכים בהליכים על ריב.
טל בנד: לגבי תקנה 15, בנייר העמדה ביקשנו להעלות נושא מסוים, אבל הבנתי הבוקר מעורך-הדין פולינר שמבחינת משרד המשפטים לא דנים כרגע בתקנה הזאת, אז אני ממתין.
דוד רותם: אני הולך לאשר אותה.
דוד רותם: מה זה לא דנים בה?
טל בנד: אדוני, ביקשנו להכניס הבהרה בתקנה 15 בדרך של ביטול תקנה 15(ג) שמדברת על משמעות מתן עותקים לצד שכנגד.
טל בנד: בפסק דין של בית המשפט המחוזי בתל-אביב, שעסק בשאלה מה דינו של מסמך שהוגש במועד לרשם הפטנטים אבל בשל תקלה טכנית היה איחור במסירתו לצד שכנגד, כאשר בפני בית המשפט היו שתי עמדות פרשניות לתקנה 15.
טל בנד: האחת אמרה לפי לשונה של תקנה 15(ג), אם טרם נמסר עותק לצד שכנגד, רואים את המסמך שנמסר לרשם הפטנטים כאילו לא נמסר.
טל בנד: כיוון שהמסמך שנמסר שם היה הודעת התנגדות שנמסרה במועד, אבל רואים אותה כאילו היא לא נמסרה במועד, וכיוון שאי-אפשר לקבל הארכה במסירת ההתנגדות, מי שביקש את הפטנט ראה בזה פאול טכני שמזכה אותו בפטנט.
טל בנד: אמר על זה בית המשפט המחוזי שהפרשנות הזאת, אם היא תאומץ לתקנה 15(ג), היא אולטרה וירס לחוק משום שהחוק קובע שהליך ההתנגדות נפתח במסירת הודעה לרשם, בלי קשר לעותקים, והעדיף פרשנות אחרת.
טל בנד: כדי להימנע מתקלות מהסוג הזה אנחנו חושבים שצריך להבהיר את תקנה 15(ג) ברוח של פסק הדין של בית המשפט המחוזי.
הווארד פולינר: אמרתי כבר קודם לעורך-הדין בנד שכל נושא סדרי הדין על ההתנגדויות, נדון עליו בנפרד.
הווארד פולינר: היום רצינו לדון בעניין האגרות.
הווארד פולינר: אני לא אומר שההערות שלו לא ראויות, אבל אנחנו צריכים להסתכל על ההערות שלו ביחס לשאר התיקונים שנעשה בקשר לסדרי הדין בהליך ההתנגדויות.
דוד רותם: האם לא יהיה נכון, כדי שאדון בנד לא יבוא אלינו בטענות אחר-כך, להוסיף פה: מסר אדם מסמך ללשכה, למעט התנגדות לרישום, ואז אתה עונה על פסק-הדין?
אסא קלינג: הוא חייב למסור את הודעת ההתנגדות.
דוד רותם: נכון, אבל אם הוא לא מסר את הודעת ההתנגדות, מה שיקרה שהצד השני לא יכול לעשות כלום, ואז כאילו אין התנגדות.
נעמה מנחמי: מאחר שכל הליך ההתנגדות, כדאי להסתכל עליו כמקשה אחת בזמן שנדון בכל הנושא, אולי עכשיו כששמענו את עמדתו של עורך-הדין בנד, אפשר להמתין עם ההחלטה לגבי התקנה הזאת למועד שנדון בכל הליך ההתנגדות?
נעמה מנחמי: האם זה בסדר?
טל בנד: בסדר גמור, תודה.
דוד רותם: תרשום לך את זה, תזכיר לנו.
נעמה מנחמי: אל תדאג, עורך-הדין בנד לא ישכח.
דוד רותם: אני לא חושש שהוא ישכח, אני רק רוצה שהוא יזכיר לנו.
דוד רותם: אני חושש שאחרים ישכחו.
נעמה מנחמי: תקנה 19 עוסקת בבקשה – "19(א) בקשה לפטנט, לרבות בקשה לפטנט מוסף" - - -
דוד רותם: אין 19(א), כי סעיף קטן (ב) נמחק.
דוד רותם: זה צריך להיות 19.
נעמה מנחמי: הכוונה היא לשמור בכל זאת על סעיף קטן (ב) שנמחק, יכול להיות שטעיתי גם קודם לכן כשאמרתי שצריך להפוך את סעיף 7(א) ל-7, על מנת שאחר-כך אפשר יהיה לשחזר.
נעמה מנחמי: אם יש הפניה בחוק או הפניה באיזה פסק דין לסעיף, לפחות ידעו שהסעיף הזה היה.
נעמה מנחמי: הכוונה לפסקי דין ישנים כמובן, לא לחדשים.
נעמה מנחמי: נותיר לנוסח החוק של משרד המשפטים להחליט.
נעמה מנחמי: "19(א) בקשה לפטנט, לרבות בקשה לפטנט מוסף, תוגש ללשכה בטופס מס' 2 שבתוספת הראשונה (להלן – טופס הבקשה) ותכלול פירוט כאמור בתקנה 20, בשני עתקים וכן אגרות ההגשה כמפורט בפרטים 1 עד 3, לפי העניין, בתוספת השנייה.
נעמה מנחמי: כן יוגש לרשות עותק של הבקשה על גבי התקן המשמש לאחסון חומר מחשב, כאמור בסעיף 11 לחוק.
שמרית גולן: רצינו להוסיף שמבחינתנו אפשר להסתפק בעותק אחד.
שמרית גולן: במקום שכתוב "בשני עותקים", אפשר להחליף "בעותק אחד".
נעמה מנחמי: נדון בכל האגרות ביחד אחרי שנסיים.
נעמה מנחמי: זה נראה לי יותר נכון, כי אז אתה רואה בקונטקסט.
שמרית גולן: רציתי להעיר לגבי ההערה שלך לגבי מה שמוצע.
שמרית גולן: 700 שקלים על קיבול זה לא בשלב ההגשה.
שמרית גולן: רק בקשות שיגיעו לשלב הקיבול יחויבו ב-700 שקלים של אגרת קיבול.
נעמה מנחמי: מבחינת הבחינה בסופו של דבר - - -
דוד רותם: אני חושב שזה מעט כסף, אתם צריכים לקחת אגרות הרבה יותר גבוהות.
נעמה מנחמי: כמו בפינלנד.
דוד רותם: כמו אני לא יודע איפה, אבל אגרות שיהיו גבוהות, שאנשים לא יבלבלו את המוח עם פטנטים.
נעמה מנחמי: אפשר גם להעלות את אגרת הביקור אצל רופא, שאנשים לא ילכו סתם לרופא.
דוד רותם: גם זה אני חושב שצריך לעשות.
דוד רותם: גם את אגרת בתי המשפט הייתי מעלה, בעיקר את האגרות בבג"ץ.
טל בנד: אתם מוזמנים גם לקחת אגרה יותר גבוהה על מה שמעל 50 עמודים, זה מציק לכולם.
נעמה מנחמי: כשנגיע לאגרות, נדסקס את כולן יחדיו.
דוד רותם: בסעיף 21(א), "שרטוטים יהיו על גבי נייר חלק, לבן, חזק".
דוד רותם: מה זה "נייר חזק"?
אסא קלינג: אדוני, מדובר בתקנה ארכאית.
דוד רותם: אני יודע, אבל זה קופץ לי לעיניים.
דוד רותם: אנחנו כל הזמן עוסקים בדברים ארכאיים וכשיש הזדמנות לא מתקנים את מה שצריך לתקן.
אסא קלינג: התיקון הראוי כאן – אדוני מתפרץ לדלת פתוחה, והשאלה אם מתקנים הכול בבת אחת או לשיעורין – השלב הבא הטבעי הוא כמובן הגשה אלקטרונית ואנחנו נמצאים במהלך של הקמת מערכת תפעול מתאימה, וכאשר נהיה ערוכים תפעולית לזה, מובן שנבקש ממשרד המשפטים להציע תקנות מתוקנות.
אסא קלינג: אם אדוני רוצה להוריד את המלה "חזק", גם אני לא יודע מה זה אומר.
אסא קלינג: הפרקטיקה היא שאנחנו מקבלים על נייר איכותי.
דוד רותם: הפרקטיקה היא שאתם בודקים אם זה נקרע או לא נקרע?
אסא קלינג: חס וחלילה.
אסא קלינג: אם אדוני רוצה להוריד גם את המלה "מבריק", אני אשמח.
דוד רותם: "מבריק" אני דווקא מקבל.
דוד רותם: זה נורא קשה לקרוא על נייר מבריק, זה הורס את העיניים של הבוחנים שצריכים לקרוא את זה.
נעמה מנחמי: אגב, האורכים נכונים?
נעמה מנחמי: גיליון שרטוטים באורך של 29 ס"מ עד 34 ס"מ וברוחב 21 ס"מ.
אסא קלינג: זאת תקנה שאנחנו לא עומדים בה על קוצו של יו"ד בעניין הזה.
דוד רותם: זה מזכיר לי: הצדדים יגישו סיכומים על חמישה עמודים, רווח כפול, שוליים וכו' – לא פסקתי הוצאות כי הסיכומים היו על שמונה עמודים.
אסא קלינג: לא אצלי, אדוני.
דורית ואג: האם אתם מוחקים "חזק" או לא?
נעמה מנחמי: האם אתה רוצה למחוק גם את הגודל, את סעיף קטן (ב)?
דוד רותם: "חזק" – פעמיים מוחקים.
דוד רותם: גם במשפט "מחומר שקוף, גמיש, חזק ושאינו מבריק.
נעמה מנחמי: מה לגבי תקנה 21(ב) על גודל הגיליונות?
דוד רותם: אני לא רוצה שיגישו את זה בגודל של 15 ס"מ מרובעים.
נעמה מנחמי: השאלה אם זה האורך והרוחב שעליהם מגישים.
אסא קלינג: מגישים לנו ב-A4, אין לי בעיה שיהיה כתוב: בגודל A4 סטנדרטי.
נעמה מנחמי: גיליון שרטוטים בגודל A4, ואנחנו נתרגם את זה אחר-כך לגודל המתאים.
אסא קלינג: אני חושב שבתקנות סדר דין אזרחי כתוב שם במפורש "A4", אבל אפשר לעשות את המדידות.
אסא קלינג: זו הפרקטיקה.
אסא קלינג: שוב, שיהיה ברור, נרצה לבקר את התקנות האלה כאשר נגיע להגשה אלקטרונית, ואז נתייחס לשאלה המהותית של שרטוטים צבעוניים ונושאים מעניינים אחרים.
נעמה מנחמי: תקנה 28 כבר קראנו, נראה לי שלא היתה אתה בעיה.
נעמה מנחמי: 29, אישור הגשה – "אישור הגשת בקשה יומצא למבקש; באישור יצויין מספר הבקשה ותאריכה.
נעמה מנחמי: " תקנת משנה (ב), מוצע למחוק.
דוד רותם: מה זה "מספר הבקשה ותאריכה"?
דוד רותם: צריך להיות כתוב: ומועד הגשתה.
אסא קלינג: התאריך שהיא קיבלה.
אסא קלינג: מדובר בתאריך דין קדימה.
אסא קלינג: שוב, זה ניסוח קודם, אדוני.
דוד רותם: אתה אומר: זה פטנטים, זה ניסוח ארכאי, לא צריך להבין שום דבר.
אסא קלינג: אם אדוני רוצה לשבת ולכתוב הכול מההתחלה, ברור שתצא תוצאה הרבה יותר טובה.
נעמה מנחמי: צריך לתת פרנסה גם למגישי פטנטים ולעורכי-דינם.
דוד רותם: אני לא מבין איך יועצים משפטיים לא מבינים את זה.
נעמה מנחמי: מוצע למחוק את תקנה 29(ב) – "הוגש טופס הבקשה בעותק אחד או בשני עותקים בלבד, יוכנו המסמכים החסרים בלשכה על חשבון המבקש.
נעמה מנחמי: " את זה אנחנו נמחק.
נעמה מנחמי: תקנה 31 עוסקת בליקויים בצורת הבקשה.
נעמה מנחמי: מוצע למחוק את פרט (7) בתקנת משנה (א) – "לא צורפה אגרת הפרסום לפי סעיף 16 לחוק".
דוד רותם: קודם אני רוצה לעצור בסעיף 31(א)(1).
דוד רותם: מה זה תרפיו?
נעמה מנחמי: זו מילה שלא משתמשים בה היום, אבל המשמעות שלה היא חלקיו.
אסא קלינג: מבדיקה שהגברת מנחמי ערכה למדנו, אבל זו עברית תקנית, אדוני.
נעמה מנחמי: אם תרצה, אפשר לכתוב "חלקיו", אבל זו עברית תקנית, מסתבר.
אסא קלינג: זו עברית הרבה יותר נכונה.
דוד רותם: אתה יודע מה החשש שלי?
דוד רותם: מי שגומר היום משפטים ומתחיל לעסוק ברישום פטנטים, איך הוא יידע מה זה תורף?
נעמה מנחמי: הוא עושה "גוגל".
דוד רותם: אני חושב שגם אלה שלמדו משפטים לפני 30 שנה לא יודעים מה זה תורף.
דוד רותם: בנד, מה זה תורף?
טל בנד: זה חלק בשטר, אדוני.
דוד רותם: לא בשטר, זה החלק אחרי השטר.
שמרית גולן: החלק הלא קבוע.
נעמה מנחמי: האם אדוני רוצה להחליף לחלקיו?
דוד רותם: חלקיו.
נעמה מנחמי: אין בעיה, נחליף לחלקיו.
נעמה מנחמי: בתקנת משנה (7) יהיה ביטול אגרת הפרסום בהתאם לתיקון 8.
נעמה מנחמי: יש לנו כאן בקשה לתיקון פגמים, רק ציינתי את האגרה, האגרה נשארת אותו דבר באופן מאוד מקרי.
נעמה מנחמי: פרסום דבר הגשת הבקשה – "(א) הרשם יפרסם באתר האינטרנט, כאמור בתקנה 149א (להלן – אתר האינטרנט), את דבר הגשת הבקשה אם – " ביטלנו את אגרת הפרסום.
נעמה מנחמי: זה התיקון היחיד כאן.
דוד רותם: הייתי משאיר בפסקת משנה (1) "אם שולמה האגרה".
דוד רותם: לא אכפת לי איזו אגרה.
דוד רותם: תקראי לזה "אגרת פרסום", "אגרת הגשה".
דוד רותם: הרי אם לא שילמתי את אגרת הבקשה, את ה-2,000 שקל, אתם לא תפרסמו את זה.
אסא קלינג: אנחנו כאן מדברים על לא יקבל תאריך.
אסא קלינג: כלומר, הבקשה לא מתגבשת אם לא מולאו כל התנאים המקדימים.
דוד רותם: אתה אומר שזה כבר נמצא בפסקת משנה (2).
אסא קלינג: בסעיף 15 לחוק.
נעמה מנחמי: הגשת בחינה – תקנה 35.
נעמה מנחמי: אולי כדאי לחזור אליה אחרי שנדע מה קורה עם תיקון 12 שממתין כאן.
שמרית גולן: אפשר גם לקבוע הוראת מעבר שתיכנס לתוקף עם תיקון 12 לחוק.
נעמה מנחמי: כשנראה שתיקון 12 לחוק עובר, אז נחזור לכאן.
דוד רותם: עובר בקרוב.
נעמה מנחמי: תקנה 36, דרישת אסמכתאות – "על דרישה לפי סעיף 18" – מוצע לתקן ל-"(ב)(1) לחוק" – "יחולו כללים אלה.
נעמה מנחמי: " זה נובע מהתיקון שעשינו בתיקון 12 של שינוי הסדר.
שמרית גולן: אפשר לאשר את זה ולכתוב הוראת מעבר שזה ייכנס לתוקף עם תיקון 12.
נעמה מנחמי: ואם הוא לא ייכנס לתוקף?
נעמה מנחמי: זה סתם יהיה מכוער.
נעמה מנחמי: נמתין ונראה מה קורה.
שמרית גולן: יש הרבה דברים מכוערים בתיקונים האלה.
דוד רותם: הוא ייכנס לתוקף.
דוד רותם: אולי לא בשלמותו, אבל ייכנס לתוקף.
שמרית גולן: אז נגדיר שזה ייכנס לתוקף.
טל בנד: אפשר הערה ב-36?
טל בנד: בתקנה 36, בהתאמה לנוסח של תיקון 12 וגם לחוזר רשם לפרקטיקה הקיימת, בדרישות הרשם יש שם 1(אב).
טל בנד: חסרה הדרישה של רשימת הפרסומים הידועים למבקש.
טל בנד: צריך להיות גם פסקת משנה (ג), "רשימה של פרסומים שפורסמו לפני תאריך הבקשה הידועים למבקש והנוגעים במישרין לאמצאה".
טל בנד: זה הנוסח בתיקון 12.
נעמה מנחמי: משרד המשפטים, עמדתכם.
שמרית גולן: אנחנו נעדכן את זה.
נעמה מנחמי: תעדכנו אותנו אם אתם רוצים את זה.
שמרית גולן: אם זה נמצא בתיקון לחוק, אין סיבה שזה לא יהיה גם כאן.
נעמה מנחמי: נחזור לתקנה 35.
נעמה מנחמי: "(א) בקשה להקדמת בחינה תוגש, בהתאם לסעיף 19א לחוק, ובצירוף האגרה הקבועה לכך, אם נקבעה.
נעמה מנחמי: " במקום כל ההסדר שכתוב שם.
דוד רותם: מה זה "אם נקבעה"?
דוד רותם: היא תיקבע.
נעמה מנחמי: בחלק מהמקרים אנחנו פוטרים מאגרה, כמו לדוגמה אדם שהוא בגיל מאוד מבוגר, והרשם פוטר אותו מסיבה זו.
נעמה מנחמי: אין כוונה לגבות ממנו אגרה על הקדמת בחינה.
אורי מקלב: פעם ראשונה שאני רואה ועדה שקטה, לא כל הכיסאות מלאים.
אורי מקלב: אלה שצריכים לבוא ולדבר, הם לא נמצאים פה, בגלל שזה לא כל כך משנה.
דוד רותם: הם לא נמצאים פה, הם שלחו את טל בנד כנציג שלהם.
אורי מקלב: עד היום הם לא הסתפקו רק בטל בנד.
דורית ואג: לפי מי שנרשם היום, היו צריכים להיות פה הרבה.
דורית ואג: אין לי מושג איפה הם.
אורי מקלב: כשזה הנושא, כנראה פחות באים.
אורי מקלב: אלה שחשוב להם ואכפת להם, והם יכולים לצאת נפסדים וניזוקים וגם מדינת ישראל תצא בסופו של דבר ניזוקה – עליהם אחד לא בא לדבר.
אורי מקלב: תרשה לי אחרי זה, אדוני היושב-ראש, אני אעלה את זה בקצרה, ברשותך.
נעמה מנחמי: תקנה 36(2).
נעמה מנחמי: נקרא את הנוסח המשולב.
נעמה מנחמי: "על המבקש להשיב על הדרישה תוך ארבעה חדשים מיום שנדרש לעשות כן, והוא רשאי לצרף לתשובתו את המסמכים שהוגשו על ידו או על ידי מי שקדם לו בזכות בעלות, ואותה רשות בתשובה על ההשגות שהוגשו כלפי הבקשה שהגיש לה; היו המסמכים האמורים כתובים בשפה שאינה שפה רשמית – רשאי הרשם לדרוש את תרגומם לשפה רשמית;" זה בעצם אנגלית, כשלרוב לא נדרש תרגום.
נעמה מנחמי: מוצע להוסיף פסקת משנה (4) – "לא השיב המבקש על הדרישה במועד הקבוע בפסקה (2), יהא דינו כדין מי שלא סילק ליקויים שעליהם נמסרה לו הודעה לפי סעיף 20 לחוק.
נעמה מנחמי: " זה אומר שגם אם הוא ירצה להשיג על ההחלטה, הוא יצטרך לשלם 2,000 שקלים אגרה על מנת לבוא בפני הרשם.
דוד רותם: זה יפה.
דוד רותם: הבעיה היא שהרשם לא מחייב בהוצאות, אני מניח.
אסא קלינג: בהליכים חד-צדדיים – לא.
אסא קלינג: בהליכים אדברסריים – בהחלט כן.
נעמה מנחמי: "39(ב) בעל הבקשה המאוחרת רשאי לדרוש, תוך חודש מתאריך ההודעה לפי תקנת משנה (א), כי בקשתו תיבחן רק לאחר פרסום הבקשה הקודמת לפי סעיף 16א או לפי סעיף 26 לחוק.
שמרית גולן: גם זה נובע מתיקון 12.
נעמה מנחמי: נכניס אותו לתוקף בעקבות תיקון 12.
טל בנד: שימו לב שבתיקון 12 כתוב: פסיק, "לפי העניין", אם רוצים לשמור על לשון החוק.
נעמה מנחמי: נוסיף "לפי העניין", אלא אם כן משרד המשפטים יתנגד.
נעמה מנחמי: למרות שחוק גובר על תקנה, אנחנו עדיין בסדר.
נעמה מנחמי: לפחות אצלנו בוועדה חוק גובר על תקנה.
דוד רותם: זה תלוי מה עמדת הייעוץ המשפטי.
דוד רותם: בינתיים זה עדיין חוק גובר על תקנה.
דוד רותם: יום אחד הם עוד ישנו את זה.
נעמה מנחמי: במשרד המשפטים זה אחרת.
דוד רותם: גם אצלכם זה יהיה יום אחד אחרת.
נעמה מנחמי: בכל זאת אנחנו מסתכלים על - - -
דוד רותם: מסתכלים על מה?
נעמה מנחמי: אנחנו מסתכלים על ה - -
דוד רותם: ההיררכיה?
נעמה מנחמי: - - ההיררכיה.
דוד רותם: בהיררכיה חוק זה חברי כנסת, תקנות וצווים זה שרים ויועצים משפטיים, אז אני חושב שזה גובר...
אורי מקלב: אתה תמיד מנחה שזה יבוא חזרה לכנסת, גם התקנות.
אורי מקלב: גם התקנות באישור ועדת החוקה.
אורי מקלב: בסופו של דבר אולי לא שמים לב לזה כל כך.
דוד רותם: זה רק בתקנות.
אורי מקלב: אם מגיעים.
נעמה מנחמי: אפשר בחוק-יסוד: החקיקה להציע שתקנות יגברו על חוקים, אז יהיה יותר פשוט.
דוד רותם: לא יהיה חוק-יסוד: החקיקה, אל תדאגי.
נעמה מנחמי: תקנה 42 מרקרנו רק בהקשר של האגרות שמוצע להעלות אותן מ-700 שקלים ל-2,000 שקלים.
נעמה מנחמי: "המבקש רשאי, תוך ארבעה חודשים מיום מתן ההודעה כאמור בתקנה 41, בתשובה שימסור על ההודעה, לתקן את הליקויים עליהם הודע לו, לנמק מדוע אין עליו לתקן את הליקויים, כולם או מקצתם, או להגיש בקשה להשמיע טענותיו בפני הרשם בצירוף האגרה שנקבעה.
נעמה מנחמי: " מוצע לשלש אותה ל-2,000 שקלים.
אסא קלינג: רק אם הוא עולה לרשם.
אסא קלינג: אם הוא מתקן, הוא לא משלם.
אסא קלינג: אם הוא עולה לרשם, צריך לשנות.
נעמה מנחמי: אחרי שטענתו מתקבלת מחזירים לו את אותה אגרה בת 2,000 שקלים?
אסא קלינג: לא, הוא ביצע עבודה.
נעמה מנחמי: אם תקנתו התקבלה, מסתבר שהבוחן כנראה טעה.
נעמה מנחמי: האם בגלל טעות של הבוחן אני צריכה לשלם 2,000 שקלים רק בגלל שפניתי לרשם בעניין הזה?
אסא קלינג: אם היה שינוי מדיניות - - -
דוד רותם: למה אתה שואל כך?
דוד רותם: הגשתי ערר על החלטת רשם של בית משפט, והערר התקבל.
דוד רותם: האם אני אקבל בחזרה את האגרות שלי?
דוד רותם: בבית משפט מישהו מחזיר אגרות?
נעמה מנחמי: האגרות הן לא 2,000 שקלים.
דוד רותם: מה זה משנה כמה האגרות?
נעמה מנחמי: אפילו כשאתה פונה לבית המשפט העליון בבג"ץ של שלושה שופטים, אתה משלם 1,600 שקלים, וכאן כל השגה - - -
דוד רותם: זה משום שבית המשפט העליון רוצה שיגישו לו את העתירות.
נעמה מנחמי: גם כשאתה הולך לעתירה מינהלית.
דוד רותם: אני מתפלא שהם לא משלמים לך עבור זה.
נעמה מנחמי: אני חושבת שאין כמעט אגרה בהליך שבו מתבקשת זכות טיעון שמגיעה ל-2,000 שקלים.
נעמה מנחמי: אולי בפינלנד יש אגרות ב-2,000 שקלים, אבל במדינת ישראל אני חושבת שיש מעט מאוד - - -
דוד רותם: כמה עולה הגשת עתירה לבג"ץ?
נעמה מנחמי: 1,600 שקלים.
דוד רותם: למה זה צריך להיות 1,600 שקלים?
דוד רותם: האם מישהו בדק פעם, עשה חשבון כלכלי?
נעמה מנחמי: אני בטוחה שאנשי האוצר - - -
אורי מקלב: שעת שופט היא שעה יקרה ושעה של הפעלת בית המשפט העליון.
דוד רותם: למה הגשת תביעה לבית הדין הרבני לא עולה כל כך הרבה?
אורי מקלב: רבנים עובדים בחינם.
אורי מקלב: תורתם – אומנותם.
אורי מקלב: זה לא עולה כסף.
אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, לא פעם ישבתי בישיבות כשהגיעו ממשרדים ממשלתיים שונים בקשה לאגרות, כולל ממשרד הפנים וכדומה, ואתה תמיד שאלת על סמך מה מבקשים אגרות כאלה.
אורי מקלב: אגרה, כפי שלימדת אותנו, כשהיינו כאן חדשים, היא צריכה לאפיין את העלות, השווי - - -
דוד רותם: לשקף את העלות.
אורי מקלב: לשקף את העלות.
אורי מקלב: השאלה אם כאן זה משקף.
אורי מקלב: האם מישהו עשה את הבדיקה הזאת?
דוד רותם: קודם כול, זה תמיד משקף.
דוד רותם: למה זה משקף?
דוד רותם: יש לי רשם, יש לי להחזיק משרד, יש לי להחזיק מיזוג אוויר, בוחנים, ממונה על בוחנים – כל הדברים האלה, ומהתקנות האלה גם משלמים את המשכורת שלך ושלי.
אורי מקלב: זה לא זה.
נעמה מנחמי: למיטב ידיעתי, דווקא לגבי הנושא הזה של המיזוג אוויר וכו', עד כמה שהבנתי – תקן אותי, איל, אם אני טועה – את זה פחות או יותר העמסתם על אגרות חידוש פטנט, פחות על האגרות האלה.
נעמה מנחמי: כלומר, יש לנו כאן איזה כפל.
דוד רותם: פעמיים משלמים על המיזוג?
אורי מקלב: מה צריכה לשקף האגרה?
אורי מקלב: האם האגרה צריכה לגלם את כל עלות המשרד ואת זה לחלק בין מבקשי הבקשות או שאנחנו נוהגים כמו במשרדים אחרים?
אורי מקלב: כשהגיעה למשל בקשה של משרד הפנים על חידוש תעודת זהות, מה ביקשנו?
אורי מקלב: שאלנו כמה הנפקת תעודת הזהות עולה.
אורי מקלב: לא לקחנו את כל הוצאות המשרד ואמרנו שעכשיו אנחנו מחזירים את זה.
דוד רותם: ההבדל הוא רק בדבר אחד, שתעודות זהות זה לכל הציבור, אז אני לא רוצה להטיל על כל הציבור גזרות סתם, אבל פה אלה גופים שרושמים פטנטים.
דוד רותם: זה בדרך כלל גופים גדולים.
נעמה מנחמי: עשירים.
אורי מקלב: התוצאה עם אישור הפטנט יכולה להיות תוצאה רווחית, אבל זה לא תמיד כך.
אורי מקלב: נדמה לי שפעם כן דיברו על מיפוי.
אורי מקלב: האם יש מיפוי כמה בקשות של אנשים פרטיים יש?
אורי מקלב: כמה בקשות של חברות קטנות מאוד?
אורי מקלב: וכמה מסך הבקשות זה החברות הגדולות?
אורי מקלב: במקרה הזה היינו רגילים לחברות התרופות, בין אם הן גינריות, בין אם הן חברות מקור.
אורי מקלב: האם פעם נעשה מיפוי?
אסא קלינג: לא נעשה מיפוי מפורט, אבל - - -
אורי מקלב: אנחנו יודעים שאחד המאפיינים את המוח היהודי זה המצאת פטנטים, ואת ההון האנושי הזה היינו רוצים לעודד.
אורי מקלב: לא מזמן קראתי על רגל אחת איזו כתבה על אדם שמייעץ לאנשים איך להגיש פטנטים – זה חלק מהשירות של המשרד שהוא פותח – הוא מלווה אותם וכו'.
אורי מקלב: אני מבין שהוא גם לוקח מהם עמלה לא קטנה, מטבע הדברים הוא גם צריך להתפרנס.
אורי מקלב: אנשים לא יודעים להתנהל בתוך כל סבך הביורוקרטיה.
אורי מקלב: האם אנחנו יכולים להגיד בכנות שהאגרות, לא באחוזים גבוהים, אבל אחוז מסוים של מגישי בקשה, ימנעו מלהגיש בקשות לפטנטים, וממילא אם הם לא יגישו בקשה לפטנטים, הם גם לא יפתחו את הפטנט, כי אדם לא ישקיע כשאין לו על זה רישום כי הוא לא יכול לעמוד בשלב של הרישום?
אורי מקלב: היינו יכולים לעשות איזה מדרג.
אורי מקלב: ראינו שלאנשים פרטיים יש אגרה יותר נמוכה, אבל רק בבקשה אחת, שהיא מאוד מצומצמת, וגם לחברות קטנות.
אורי מקלב: אם היינו מפלחים את הנתונים, היינו יכולים לעשות מדרג למגישי הבקשה – חברה שכך וכך הייצור שלה, שהיא חברה גדולה, שהמחזור הכספי שלה בהתאם, בסך כזה וכזה, מספר העובדים שלה, ואני מבין שיש להם יכולת לשלם.
אורי מקלב: אנשים פרטיים – מה שנעשה לגבי אנשים פרטיים, שנותנים להם פעם אחת אגרה מוזלת, זה כל התהליך.
אורי מקלב: אם הפטנט יושם, הצליח והוא הופץ, צריך לתת עוד איזה עמלה מסוימת, ואני ארגיש עם זה נוח הרבה יותר ממה שקורה היום שזה ימנע את התהליך.
דוד רותם: אני אעשה עכשיו הפסקה של עשר דקות, תשב עם אנשי משרד המשפטים, הם יסבירו לך איך הם עשו את התחשיב הכלכלי, או שישכנעו אותך או שלא ישכנעו אותך.
אורי מקלב: אדוני, אנחנו יכולים לשבת ולעשות את זה, זה לא צריך להיות בהפסקה.
דוד רותם: אני עושה הפסקה, כי אני הולך לוועדת הכנסת.
דוד רותם: עשר דקות הפסקה, תמשיכו לדבר אתו.
אורי מקלב: קצת דיברנו, אדוני היושב-ראש, בעניין הזה, מתברר שלא עשו מיפוי ברור בנושא החלוקה, אבל כ-5%-4% מתוך ה-7,000 הם מגישים פרטיים של פטנטים.
אורי מקלב: אנחנו מדברים על 350-300 איש.
נעמה מנחמי: 4% לא מיוצגים, זה יכול להיות גם חברה.
נעמה מנחמי: כלומר, אם אדם פרטי החליט להירשם כחברה, הוא כבר לא ייכנס לתוכם.
אורי מקלב: אנחנו מדברים על חברה, או על אדם פרטי, או על אדם פרטי שרשם חברה שאנחנו יודעים לזהות שהיא חברה פרטית.
אורי מקלב: יחסית אולי למגישים זה לא אחוז גבוה, אבל אם אנחנו מסתכלים על 300 מגישים, שמתוכם בהחלט יכולים להיות אנשים שיש להם פוטנציאל של המצאת אמצאות, בסופו של דבר הם יכולים להביא תועלת כלכלית מאוד-מאוד גדולה למדינת ישראל, אבל אנחנו כהרגלנו לא מסתכלים שני צעדים קדימה ולא שלושה צעדים קדימה, אלא מסתפקים במה שעכשיו – עכשיו אנחנו רוצים, שלום עכשיו, הכול עכשיו – לא מסתכלים על העתיד.
אורי מקלב: אני חושב שכל אחד יודע, אדוני היושב-ראש, שאגרה גבוהה יכולה למנוע מאנשים ומפוטנציאל של ממציאים הגשת רישום לפטנט, וממילא אם אין רישום לפטנט, הוא גם לא מפתח, מכיוון שהוא לא ישקיע אם אין לו על זה רישום של פטנט.
אורי מקלב: נכון שאולי כל הנושא של הגשת פטנטים הוא רומנטי, בעניין הזה אני מתחבר למה שאמרת, אבל בסופו של דבר יש מאחורי זה חלק ערכי, ואנחנו צריכים לעודד הגשת פטנטים, ובעניין הזה אנחנו חוטאים לאנשים האלה, הבודדים או החברות הפרטיות בהגשת הפטנטים, אנחנו חוטאים לפוטנציאל, למשאבים האנושיים שיש לנו, ואנחנו גם חוטאים למדינת ישראל, לאוצר, בהסתכלות לעתיד.
אורי מקלב: לכן לבוא ולהציע שההנחה שאנחנו נותנים למציע פרטי היא 50% רק בהגשה הראשונה שלו - - -
נעמה מנחמי: 25%.
אורי מקלב: הבנתי שבאופן טבעי זה צריך להיות 50%.
אורי מקלב: אני רוצה להציע, אדוני היושב-ראש, שההנחה תהיה 50% ולא 25%, וההנחה לא תהיה רק על ההגשה הראשונה.
אורי מקלב: נקבע גבול לעשר בקשות אם זה נשמע סביר.
אורי מקלב: עשר זה מספר יפה.
אורי מקלב: אנחנו צריכים לדון במקביל מה קורה עם חברות קטנות, ואני לא יודע מה השיעור של החברות הקטנות.
אורי מקלב: בוודאי אין לך פילוח עליהן, אבל נגדיר מה זה חברה קטנה.
אורי מקלב: הייתי הולך על חברה ממש קטנה, מצומצמת עם מאזן תפעולי או מאזן כללי לא גדול, וגם שם לתת איזו הנחה, אולי לא לתמיד, לא לכל הגשה, וגם לשים גבול של כמה בקשות שאנחנו נותנים עדיין בהנחה.
אורי מקלב: זו הצעה שאם אדוני יקבל אותה, זה יהיה מאוד נכון.
אסא קלינג: א', צריך לזכור שאותם 4% מבקשים בלתי מיוצגים הם צרכני זמן בין הגדולים ביותר שיש לנו.
אסא קלינג: מבחינת העבודה שנעשית יותר קשה לעבוד מול מבקש שאינו מיוצג לעומת מבקש מיוצג.
אסא קלינג: לא שאני אומר שזה משהו שלא צריך לקרות, אבל צריך להביא את זה בחשבון בגביית האגרה.
אסא קלינג: בהחלט יש מקום לעודד הגשת פטנטים, בין היתר באמצעות הנמכת הרף - - -
אורי מקלב: זה רק מחדד שהוא חסר אמצעים, בגלל שכל מי שיכול להיות מיוצג ויש לו מה לעשות ויש לו הכנסות, הוא תמיד יעדיף שמישהו מקצועי יעשה לו את זה.
אורי מקלב: זה יותר קל, אם הוא עסוק בדברים אחרים.
אורי מקלב: זה מחדד שאותו אחד לא מיוצג כי אין לו אמצעים לייצוג, זו דווקא אינדיקציה שצריך לעזור לו.
אורי מקלב: אם היה לו, הוא גם היה משלם אגרה וגם היה לוקח ייצוג, לא רק בגלל שהוא עצלן, גם בגלל שאין ספק שמייצג עושה את זה הרבה יותר מקצועי.
דוד רותם: נכון, ומה שיקרה שנבזבז את הזמן על כל מיני אנשים עם רעיונות.
דוד רותם: אני יודע על פטנט שהוגש לרישום – הקדוש ברוך הוא בטבלייה.
דוד רותם: נכון שהיה מישהו כזה?
אייל אביטל: יש באורז.
דוד רותם: לא באורז, בטבלייה.
אורי מקלב: כמה כאלה אנחנו מכירים?
אורי מקלב: צריך לעשות את האיזון הנכון.
אורי מקלב: יכול להיות שיש כמה חריקות וחריגים בעניין הזה, אבל צריך להביא בחשבון כמה אנשים מתוך אלה יש להם אמצאות שהן אמצאות בין-לאומיות.
אורי מקלב: הכרתי כאלה, אנשים בעלי רעיונות.
דוד רותם: אם יש להם רעיונות וזאת אמצאה טובה, הם ילכו לטל בנד, הוא ייצג אותם ללא תשלום ויגבה מהם אחר-כך בשביל המכירה.
אסא קלינג: אני חושב שהוא לא עובד לפי תוצאות, אבל אני אשאיר לו להתבטא.
אורי מקלב: זה מה שכתוב בקהלת: לא לחכמים לחם.
אורי מקלב: קהלת אומר: לא לחכמים לחם.
אורי מקלב: זה אומר שזה שהוא חכם זה עדיין לא אומר שיש לו פרנסה, ועל-פי רוב זה בדיוק ההיפך – החכם לא תמיד נמצא בצד שמרוויחים.
אורי מקלב: כשעובדים במסחר לפי היגיון ולפי שכל ישר זה לא הולך.
אורי מקלב: לפעמים זה שאתה לא עובד בהיגיון, זה הולך.
אורי מקלב: איך מישהו אמר?
אורי מקלב: הוא אמר שהוא מרוויח בסך הכול על כל דבר 10%.
אורי מקלב: הוא קונה דבר ב-10, מוכר ב-100.
אורי מקלב: הוא מרוויח רק 10% – הוא לא ידע חשבון, הוא לא היה איש חכם.
דוד רותם: הוא לא למד ליבה.
אורי מקלב: הוא גם סוחר, אבל הוא למד גמרא.
אורי מקלב: אין ספק, אתה יכול להתווכח אם הוא צריך ללמוד ליבה, אבל עוד לא שמעתי אותך אומר שאחד שלומד גמרא עדיין לא יודע כמה זה 10% מ-10.
דוד רותם: עכשיו אנחנו במסכת מידות.
אורי מקלב: אני רוצה לראות את כל אלה שיודעים ויבואו לפתור את הבעיות של מידות - - -
קריאה: שיבואו לקינים, לא למידות.
אורי מקלב: קינים ומידות ויראו בעירובין.
אורי מקלב: ומה חסר לנו?
אברהם מיכאלי: אלה אז למדו ליבה, בגלל זה הם ידעו את כל הנוסחאות במסכת מידות.
דוד רותם: תאמין לי שהם למדו.
אורי מקלב: הם ממציאי הליבה.
אסא קלינג: נרד לרמת הפרקטיקה.
אסא קלינג: אם אני מבין למה אדוני מתכוון, בא אדם, סבור שיש לו אמצאה, אך לא יודע איך לכתוב אותה, מגיש דבר מה לרשות הפטנטים, חולף הזמן עד שבקשתו נבחנת, הוא מתכתב עם הרשות, בסופו של דבר אפילו משכנע שיש שם בקשה כשירת פטנט, שאף נכתבה באופן ברור שניתן להבין – עד השלב הזה אדוני מציע שתהיה אותה הנחה של 50%.
אסא קלינג: בסופו של דבר פטנט הוא כלי כלכלי, וסביר להניח שרישומו של הפטנט לא נעשה לשם שמים, אלא למען עשיית רווח.
אסא קלינג: עד השלב הזה שייהנה מאותה הנחה, אבל לאחר מכן, ביתר האגרות, לא ירדתי לסוף דעתו של אדוני.
אסא קלינג: האם אדוני סבור שגם שם יש מקום שאותו אדם - - -
דוד רותם: האם יש דרך כמו שאנחנו עושים בתביעות נזקי גוף, שמפסק הדין אחר-כך מורידים את האגרה.
דוד רותם: זאת אומרת, מטילים על הנתבע.
נעמה מנחמי: רשות הפטנטים תפסיד מזה.
אברהם מיכאלי: האם את חושבת שרוב הפטנטים נדחים?
נעמה מנחמי: מה גם שאנחנו לא רוצים ליצור אינסנטיב לרשות לאשר סתם פטנט ולו למראית עין.
דוד רותם: אני לא מתכוון לזה, אני מתכוון כאשר מממשים את הפטנט.
אסא קלינג: אני לא עוקב אחר השימוש בפטנט לאחר מכן, אדוני.
אסא קלינג: לא לשם כך אנחנו קיימים.
אורי מקלב: בסוף המדינה מרוויחה מהמימוש, בסוף יש מסים על כך.
דוד רותם: מימוש בדרך כלל נעשה בחוץ-לארץ.
אסא קלינג: הפטנט רשום בארץ.
אסא קלינג: אם הוא רוצה, שירשום שם.
אסא קלינג: אם הוא רוצה לקבל הנחה בחוץ-לארץ, יקבל הנחה - - -
אורי מקלב: אני מתכוון למשהו אחר, שאת הרווחים הוא עושה בחוץ-לארץ, אבל הוא מכניס כסף למדינה.
אורי מקלב: כל זה כסף שהוא מקבל על זיכיון כזה או על פטנט מחברה בחוץ-לארץ, המדינה תרוויח בסופו של דבר מהתהליך הזה בשלב כזה או אחר.
נעמה מנחמי: אסא, באיזה שלב ניתנת הנחה של 50% למבקשים קטנים בארצות-הברית?
אסא קלינג: למיטב ידיעתי לכל אורך חיי הפטנט עד החידושים.
אסא קלינג: אני חושב שעל החידושים אין הנחות.