GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: האישור יהיה של המדינה?
יואב ארבל: ודאי.
יואב ארבל: אישור רשמי שלנו.
אורי מקלב: משהו קטן, מה זה גדול?
אורי מקלב: אל תעשה ככה.
זבולון אורלב: כתוב פה הגודל?
דורית ואג: זה A4.
אלעזר שטרן: סעיף (ב)(1): "מתנדב בשירות לאומי רשאי להצביע בכל קלפי שנקבעה לפי הוראות סעיף 68א, ובלבד שהיישוב בו הוא משרת רחוק לפחות 100 קילומטרים ממקום מגוריו".
זבולון אורלב: אז פה אנחנו מבקשים לצמצם את זה ל-60 קילומטר, שזה ממרכזי הערים הגדולות.
זבולון אורלב: והייתי מבקש גם מוועדת הבחירות, מבחינתה זה דבר טכני, זה לא משנה אם זה 100 קילומטר או 60 קילומטר.
זבולון אורלב: תהיה רשימה מסודרת והם מסוגלים לזהות את זה.
יואב ארבל: האחריות היא עלינו להוציא את הרשימה כמובן.
אורלי עדס: זה לא משנה מהבחינה הזאת, כי אתם תנפיקו, אבל אתה מכיר את העמדה העקרונית שלי.
אורלי עדס: למרות שבסופו של דבר ישבנו והנוסח היה בהסכמה, אני חושבת שעקרונית לא נכון להגדיר בכלל את כל הקבוצות החריגות כל פעם מחדש.
אורלי עדס: בסופו של דבר החריג יגבר על הכלל, ונמצא את עצמנו במצב שנגיע בבוא היום למיליון מעטפות כפולות וזה בלתי סביר.
אורלי עדס: אבל מאחר וזה כבר נקבע, אני כן חושבת כמה שפחות לצמצם את זה.
זבולון אורלב: אנחנו לא נצמצם את זה ל-30.
אורלי עדס: גם 60.
אורלי עדס: קבעתם כבר את ה-100 קילומטר, ועדיין אתם מרחיבים את הקבוצה כל פעם מחדש.
זבולון אורלב: אורלי, אחרי ה-100 קילומטר התחלנו לברר קצת יותר לעומק.
זבולון אורלב: אני חושב שהדבר שאת אומרת, שבת מגוש דן שמשרתת בבאר-שבע צריכה לחזור הביתה, זה לא הגיוני.
זבולון אורלב: אותו דבר בת מגוש דן שמשרתת בחיפה ובקריות, ובת מירושלים שמשרתת בגוש דן.
זבולון אורלב: אנחנו שוב מדברים על אותן בנות, במרחקים האלה ודאי הן נמצאות בדירות שירות, ואלה בדרך כלל הבנות שנמצאות באותם גופים – היא לא מלמדת ארבע שעות וגומרת, יש לה תפקידים קהילתיים – היא לא תיסע, אני שוב אומר.
זבולון אורלב: לכן אני מאוד מפציר בך להסכים לעניין הזה של ה-60 קילומטר, מאוד מבקש.
זבולון אורלב: זה משרת את המהות העיקרית שלשמה רצינו.
זבולון אורלב: זה מוסיף עוד בנות.
זבולון אורלב: זה יכול להוסיף עוד 1,500-1,000.
זבולון אורלב: כלומר מה-5,000 פוטנציאל – לפי הספירה שלי אולי זה 4,800 –אם היינו הולכים ל-100 קילומטר, יכול להיות שהיינו מוצאים 2,000 בנות, ברגע שאת קובעת 60 קילומטר את מוסיפה עוד לדעתי סדר גודל של 1,500 בנות.
זבולון אורלב: אבל 1,500 בנות, אם זה משרת את המהות עצמה, ושוב תחשבי, נתתי לך את הדוגמאות, שגוש דן, באר-שבע, חיפה ירושלים.
זבולון אורלב: מאוד מפציר בך להסכים לזה.
אהוד שיל"ת: מבחינת ועדת הבחירות, לנו טכנית אין הבדל.
אהוד שיל"ת: אני מקבל תעודה, יהיה רשום שם 100, יהיה רשום 60, יהיה רשום 150, אין לי נפקא מינה לזה.
זבולון אורלב: אני לא זז בלי אורלי.
אורלי עדס: הוא ואורלי זה אותו דבר.
אהוד שיל"ת: הנקודה היא שבאחת הישיבות הקודמות ישבו פה כמה חברי כנסת איזה שעתיים-שלוש, וזה היה נושא הוויכוח.
אורי מקלב: כשלא ידעו נתונים במה מדובר.
אורי מקלב: לקחו מספר.
אורי מקלב: למה לא אמרו 90, למה לא אמרו 110?
אורי מקלב: אמרו 100, עגול.
אורי מקלב: אבל כשהלכו לפרוט את זה לפרוטות, להיכנס לתוך הפרקטיקה ולראות במה מדובר, אז פתאום מתברר לך – אני אפילו עכשיו אומר לו שגם ירושלים-תל-אביב זה אפילו לא 60 קילומטר.
אורי מקלב: מדובר במרחקים.
אורי מקלב: אם היו אומרים לכם מראש שמדובר ב-4,500 בנות, אז ועדת הבחירות היתה מתנגדת?
אורי מקלב: הרי גם אתם הייתם מסכימים.
אהוד שיל"ת: אין לי הבדל בין 4,500 או 7,000.
אהוד שיל"ת: הרי למספר הזה ששמים במעטפות כפולות אין הבדל גדול אם יהיו עוד אלף או פחות אלף, או עוד אלפיים או פחות אלפיים.
זבולון אורלב: זה הוויכוח.
אהוד שיל"ת: אין לי הבדל מבחינת ועדת הבחירות.
אהוד שיל"ת: אנחנו מארגנים את הבחירות.
אהוד שיל"ת: אין לי הבדל אם יהיה כתוב בחוק 100 קילומטר או יהיה כתוב 60 או יהיה כתוב 150.
אורי מקלב: אני מציע שאנחנו נייצג את חברי הכנסת שהיו פה, ובמידה שלא ימצא חן בעיניהם השינוי הזה של 100 ל-60 אז הם יבואו, יש להם איך להגיע.
אורי מקלב: הם יכולים להגיש הסתייגות, יש להם הרבה דרכים, הם יודעים מזה.
אורי מקלב: יש להם עוד הצבעות.
זבולון אורלב: אני אשכנע אותם.
אורי מקלב: מה שאמר המציע זה שמעניין אותו ועדת הבחירות, אורלי ואתה.
אורי מקלב: חברי הכנסת – אנחנו נסתדר איתם.
זבולון אורלב: אני אסתדר איתם.
זבולון אורלב: הנהלת הקואליציה לא תיתן לי להעביר דבר, אם אחת מסיעות הקואליציה מתנגדת.
אהוד שיל"ת: אין לי בעיה לארגן בחירות, אם זה יהיה 60 או אם זה יהיה - - -
אורי מקלב: אז אוקיי.
זבולון אורלב: אנחנו נשכנע אותם.
זבולון אורלב: אני בין כה וכה צריך לשכנע את סיעת קדימה.
זבולון אורלב: אם קדימה תשתכנע על 60 קילומטר אז כולם יסכימו.
עמי ברקוביץ: לפחות כמי שהביא את הדברים לפני ועדת השרים לחקיקה, עם ההסתייגות.
עמי ברקוביץ: לעומת ההצעה המקורית שלך, שלא היתה בה שום הגבלת מרחק, כאן הגורם של המרחק היה פקטור.
עמי ברקוביץ: בהרגשה שלי, כיוון שלא מצביעים היום, אם יש אפשרות לשקול את זה.
אורי מקלב: אני רוצה להסביר בעניין הזה.
אורי מקלב: זה שאנחנו הגבלנו את זה בקילומטר זה לא היה כשראינו שפחות מ-100 אין צורך.
עמי ברקוביץ: לא, רצית לקבוע מרחק משמעותי, לאור הדברים שציינת קודם שמדובר ביום שבתון.
אורי מקלב: המרחק לא היה בגלל שאמרנו שנגביל את זה ל-100 מכיוון שרק מ-100 קילומטר זה מצדיק את זה.
אורי מקלב: כשאמרנו 100 אמרנו מרחק שבו אנחנו רוצים להוציא כאלה שליד הבית, שאין הצדקה.
אורי מקלב: למה אמרו 100?
אורי מקלב: באנו להגיד שאנחנו רוצים להוציא מכאלה שגרים מאוד קרוב, שלא כל אחד ישתמש בזה, גם מי שגר אפילו באותה עיר, אם אנחנו לא נגביל את זה וכולי.
אורי מקלב: הלכו ובדקו שה-100 זה יותר מדי.
אורי מקלב: זאת אומרת שכדי לשרת את מהות החוק, את תכלית החוק, אז גם מ-60 קילומטר זה עדיין בסדר.
אורי מקלב: לכן זה לא סותר את ועדת השרים.
אורי מקלב: ועדת השרים לא רצתה שיהיה ליד הבית.
עמי ברקוביץ: לא אמרתי שזה סותר.
עמי ברקוביץ: בכל זאת, גם דובר על הסכמה.
זבולון אורלב: אל תעשה לי מכל - - -
אורי מקלב: אמרו לי שלוקח רבע שעה החוק הזה.
דורית ואג: אנחנו ממילא לא מצביעים היום.
דורית ואג: אני מניחה שנקבע מועד בשבוע הבא או בשבוע שלאחריו.
דורית ואג: יש לך זמן.
עמי ברקוביץ: אל דאגה.
אורי מקלב: מה עוד?
אלעזר שטרן: אנחנו בפסקה (2): "מתנדב בשירות לאומי המצביע בקלפי כאמור בפסקה (1), יזדהה בפני מזכיר ועדת הקלפי כאמור בסעיף 74(א) ו-(ב), וכן יציג בפני ועדת הקלפי" – פה אנחנו נשמיט את המלים "תעודת שירות לאומי", כי הוסכם להשמיט אותן - -
אלעזר שטרן: "ויציג בפני ועדת הקלפי תעודת הצבעה, וישים את מעטפת ההצבעה לתוך מעטפה חיצונית; ועדת הקלפי תציין על פני המעטפה החיצונית את שם הבוחר, את מספר זהותו במרשם האוכלוסין ואת מענו, והבוחר יטיל את המעטפה לעיני ועדת הקלפי לתוך הקלפי; משהצביע כאמור, ימסור ליושב ראש ועדת הקלפי את תעודת ההצבעה, והיא תצורף לפרוטוקול הוועדה".
אלעזר שטרן: סעיף קטן (ג): "לא יאוחר מהיום ה-53 שלפני יום הבחירות, ימציא השר הממונה ליושב ראש הוועדה המרכזית רשימה של כל הגופים המוכרים; לא יאוחר מהיום ה-52 שלפני יום הבחירות ימסור יושב ראש הוועדה המרכזית למנהל הכללי של המינהלת רשימה של הקלפיות לפי סעיף 68א".
מלכיאל דהן: אם אנחנו לא נותנים את התעודה, אז בשביל מה צריך את רשימת הגופים המוכרים?
זבולון אורלב: בשביל מה אתה צריך את הרשימה של הגופים המוכרים?
זבולון אורלב: הגופים המוכרים הם לא פקטור בכל ההליך הזה.
מלכיאל דהן: כי הורדנו את התעודה.
אלעזר שטרן: אני רק מזכיר לגבי הסיפא, שאם יוחלט להשמיט את העניין של המנהלת, אנחנו נצטרך גם לשנות את הנוסח פה.
אורלי עדס: גם את הגוף מוכר בהתחלה?
זבולון אורלב: נכון, גם את ההגדרות של הגוף המוכר בהתחלה אתה יכול להוריד.
אורלי עדס: בסעיף (א).
אלעזר שטרן: הוא לא מופיע בהמשך?
זבולון אורלב: לא, אין לך "גוף מוכר".
אלעזר שטרן: אז נכון, אפשר להוריד גם את הגוף המוכר.
אלעזר שטרן: בעצם מסעיף קטן (ג) נשאר רק הסיפא.
אהוד שיל"ת: יש עוד פעם "הגוף המוכר" בסעיף קטן (ד), לפני שמוחקים אותו.
זבולון אורלב: חכה, עוד לא הגענו.
אהוד שיל"ת: לא, לפני שמוחקים אותו.
עמי ברקוביץ: לא, לצורך ההגדרה.
עמי ברקוביץ: אי-אפשר להשמיט את ההגדרה.
אלעזר שטרן: אה, נכון, אי-אפשר להשמיט אותה בגלל סעיף קטן (ד).
אלעזר שטרן: תיכף נגיע לזה.
אלעזר שטרן: סעיף קטן (ד), פסקה (1): "לא יאוחר מהיום ה-42 שלפני יום הבחירות יוציא המנהל הכללי של המינהלת" – שוב גם פה זה ישונה אם ישונה העניין של המנהלת - -
זבולון אורלב: או השר או ה - - -
אלעזר שטרן: - - "לכל מתנדב בשירות לאומי הרשום בגוף מוכר, ונמצא כי הוא משרת ביישוב הרחוק לפחות 100 קילומטרים ממקום מגוריו" - -
זבולון אורלב: פה שוב אני מבקש לשנות ל-60 קילומטר.
אלעזר שטרן: - - "תעודת הצבעה למתנדב בשירות לאומי, שתכלול את שמו הפרטי, את שם משפחתו, את מספר הזהות שלו ואת שם היישוב בו הוא משרת; נוסח התעודה ופרטים נוספים שיכללו בה, יקבעו בתקנות".
עמי ברקוביץ: כאן יש בעיה אופרטיבית שאני מציע שהמנהלת תתייחס אליה.
יואב ארבל: חשבנו על זה כשהבחירות כמעט נקבעו לספטמבר.
יואב ארבל: שנת השירות מתחילה ב-1 לספטמבר.
יואב ארבל: כאשר הבחירות נקבעות לספטמבר, לאוקטובר, ה-42 יום האלה בעצם נקבעים לפני שרוב המתנדבים מתחילים את השירות.
יואב ארבל: ולכן לא נוכל להוציא תעודה שהוא משרת כי הוא ישרת, אם נוכל בשלב הזה לקבל את המידע מהגופים המוכרים לגבי המשרתים שעתידים לשרת ביום הבחירות במקום מסוים.
יואב ארבל: ולכן הנוסח כרגע הוא לא לגמרי מדויק, יכול להיות שכדאי לתקן את זה למתנדב שהוא משרת או שהוא ישרת בעתיד.
עמי ברקוביץ: הוא אמור לשרת ביום הבחירות, כי זאת נקודת הזמן הרלוונטית לצורך הזכאות.
זבולון אורלב: אמור לשרת, ישרת ביום הבחירות שם.
דורית ואג: השאלה אם הוא כבר יידע.
דורית ואג: כמה זמן מראש הוא יודע איפה הוא ישרת?
עמי ברקוביץ: זהו, הם יודעים את זה כנראה מעט מאוד זמן מראש.
עמי ברקוביץ: אתמול הם אמרו לנו שלא, ככל שהבחירות יהיו באזור ספטמבר - - -
זבולון אורלב: אז לא יוכלו להוציא.
עמי ברקוביץ: בדיוק.
אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך שבחירות בספטמבר זה דבר נדיר מאוד.
אורי מקלב: זה חודש החגים.
אורי מקלב: גם הפעם שעשו את זה בספטמבר, זה היה הכרח וזה לא דבר שהוא מצוי.
אורי מקלב: קודם כול אנחנו יודעים שהבחירות המוניציפליות - - -
דורית ואג: הן או בתחילת שנה או בסוף שנה.
אורי מקלב: אני שואל שאלה אחרת: למה צריך 42 יום?
אורי מקלב: למה אתם כל כך מאריכים?
יואב ארבל: דיברנו לפני הדיון עם אנשי ועדת הבחירות, שככל שהמספר פה יהיה נמוך יותר, המידע שיועבר יהיה מידע יותר מדויק ויותר אמין.
אורי מקלב: אבל איזה מידע אתה מביא?
אורי מקלב: לוועדת הבחירות?
יואב ארבל: כן.
אורי מקלב: הרי זה לא עובר לקלפי.
אורי מקלב: הרשימה שאתם רוצים להעביר לוועדת הבחירות זה לצורך ספירת הקולות.
אורי מקלב: מתי ועדת הבחירות תשתמש ברשימה הזאת, אורלי?
אורי מקלב: מה תעשה ועדת הבחירות עם הרשימה הזאת?
אורלי עדס: אין רשימה.
אורלי עדס: זאת הנפקה של התעודות.
קריאה: למה נדרש 42 יום?
אורלי עדס: להנפקת התעודות.
יואב ארבל: למה 42 יום?
אורלי עדס: כי בטווח הזה של 42 יום אנחנו בדרך כלל מקבלים את כל הרשימות מכל מיני גופים.
קריאה: את לא תקבלי רשימה.
אורלי עדס: קודם כול יש גם תהליך של ערר שמגיע, סביר להניח שהוא יגיע, כמו הערר על מצביעים בחו"ל, עד ליום ה-31, וצריך להשאיר מספיק זמן לחלק את התעודות.
זבולון אורלב: כל העררים זה עד 31 יום לפני הבחירות?
אורלי עדס: אני חושבת שאנחנו נקבע את זה - - -
עמי ברקוביץ: אגב, הערר הזה לא היה בכלל בנוסח הכחול.
זבולון אורלב: לא היה.
זבולון אורלב: אכפת לך על הערר?
עמי ברקוביץ: לא אכפת לי.
עמי ברקוביץ: זה פשוט יזיז את - - - כרגע אפשר לערור גם אחרי הבחירות.
אורי מקלב: זה ערר מוזר.
אורי מקלב: מתנדבת או מתנדב יפנו למנהלת השירות הלאומי.
אורי מקלב: אני אומר לך: תמחק את הערר הזה.
אורלי עדס: אם אתם חושבים להקטין את מספר הימים, השאלה היא אם תספיקו להפיץ את זה לבנות, ושזה יגיע.
אורלי עדס: ושיישאר מספיק זמן לערר.
אורי מקלב: אורלי, מה זה נקרא ערר?
אורי מקלב: בת או בן שמשרת בשירות לאומי יטען שבוע לפני הבחירות שהוא לא קיבל, והוא יפנה למנהלת, וינפיקו וישלחו לו בדואר או לא ישלחו לו בדואר.
זבולון אורלב: לא, המנהלת אמרה: אתה לא זכאי, והוא רוצה לערער לוועדת הבחירות.
אורלי עדס: הערר בפני יושב-ראש ועדת הבחירות.
דורית ואג: אז תורידו את הערר.
אורלי עדס: כמו הליך של נציגויות בחו"ל.
עמי ברקוביץ: כן, אבל זה ההליך היחיד שיש.
זבולון אורלב: אני מבחינתי מוותר על כל הליך הערר הזה, זה סתם מסובך.
אורי מקלב: נכון, זה סתם מסבך אתכם.
זבולון אורלב: עזבי את הערר, ותעשו לא יאוחר מיום ה-30 שלפני.
אהוד שיל"ת: זה לא מתקבל על הדעת, אני מצטער.
דורית ואג: לכל המעטפות הכפולות יש אפשרות לערר?
אהוד שיל"ת: עם כל הכבוד למנהלת, כמו שאתה אומר, אני לא יודע מי יהיה עוזר השר ואני לא יודע מי יושב במנהלת.
אהוד שיל"ת: יכול להיות שהמנהלת לא תוציא למחצית האנשים האלו את תעודות ההצבעה שלהם.
זבולון אורלב: אתה צריך זכות ערעור.
אהוד שיל"ת: בטעות או במכוון, או כך או אחרת.
אהוד שיל"ת: לא יכול להיות שהאנשים האלה יישארו במקומות שלהם ולא יוכלו - - - צריך לתת להם זמן סביר.
זבולון אורלב: מה התאריך הסביר לערעור?
עמי ברקוביץ: הוא יכול לפנות גם לבית-משפט במקרה הזה.
אהוד שיל"ת: אני חושב שאם המנהלת תוציא את התעודות, האנשים בשטח צריכים לקבל את התעודות, נניח עד 30 יום לפני הבחירות, יהיו להם אחר כך עוד שבועיים או עשרה ימים להגיש ערר, ואז עוד לפני הבחירות הם יקבלו את התעודה.
זבולון אורלב: השתכנעתי.
זבולון אורלב: אז תקצרו את זה ל-30 יום.
זבולון אורלב: ערר הוא יגיש תוך כמה זמן שהוא רוצה.
עמי ברקוביץ: מה, יום לפני הבחירות הוא יכול להגיש ערר?
זבולון אורלב: לא, לא יקבלו.
זבולון אורלב: יגידו לו: השתהית.
עמי ברקוביץ: מכוח מה תגיד לו?
עמי ברקוביץ: כתוב: "רשאי לערור".
אהוד שיל"ת: אפשר להוסיף: הפרטים ייקבעו בתקנון.
יואב ארבל: אז שיכתוב: עד 14 יום לפני או עד 15 יום לפני.
זבולון אורלב: טוב, עד 14 יום לפני יום הבחירות רשאי לערור.
דורית ואג: אצל האחרים זה גם רשום בחוק?
עמי ברקוביץ: העררים היחידים שיושב-ראש הוועדה דן, זה על עובדים שפועלים בחו"ל, ושם האמת שאין הגבלה.
עמי ברקוביץ: אז מבחינת אחידות הנוסח אפשר להשאיר.
זבולון אורלב: לכן הייתי משאיר מבחינת אחידות הנוסח כמו עובד בחו"ל, שאין הגבלה של זמן.
יואב ארבל: ידחו את זה כי זה הוגש מאוחר.
יואב ארבל: זו גם אפשרות.
אורלי עדס: למה, בנציגויות בחו"ל זה 35 ימים להגשת הערר וההחלטה היא 31 יום.
אורלי עדס: יש כללים.
עמי ברקוביץ: כללים, אבל זה לא בחוק הראשי.
זבולון אורלב: נשאיר את זה 14 יום.
זבולון אורלב: רשאי לערור עד 14 יום.
עמי ברקוביץ: אז שיתקנו את התקנות.
אהוד שיל"ת: אז אני הצעתי שזה יהיה בתקנות.
אהוד שיל"ת: אתה אומר לי: על סמך מה בתקנות.
זבולון אורלב: תוסיף לתקנות.
אהוד שיל"ת: בפסקה (2) אפשר להוסיף: פרטים ייקבעו בתקנות.
אלעזר שטרן: אז לגבי כמות הימים, מה הוחלט?
אלעזר שטרן: 42 יום?
אורי מקלב: 30 יום.
אלעזר שטרן: סעיף קטן (ו): "ספירת הקולות של מי שהצביע לפי סעיף זה תהיה כפי שנקבע בתקנות לפי סעיף 68א(ו)".
אורי מקלב: אנחנו בעצם סיימנו?
אלעזר שטרן: חוץ מהנושא של הגדרת המנהלת, שזה הדבר היחיד שעוד לא החלטנו.
אורי מקלב: מה החלטנו לגבי הגדרת המנהלת?
זבולון אורלב: אין לי ברירה אלא לקבל את העניין הזה, למרות שהמנהלת מתנגדת.
זבולון אורלב: אני בעמדת המנהלת.
יואב ארבל: לא, יש גם תקדימים בחוקים.
יואב ארבל: זה לא שזה לא קיים.
יואב ארבל: נכון שזה לא קיים הרבה, אבל היו תקדימים לדברים האלה.
יואב ארבל: אנחנו חושבים שזה יפשט את התהליך בהמשך, וגם המנהלת – הרי זה לא כמו המשטרה – זה גוף שאולי עוד יעבור למשרד אחר, ויעבור מעברים.
יואב ארבל: דרך אגב, לדעתי הורדנו את השר בכלל, כרגע השר לא מופיע אחרי שמחקנו את הגוף המוכר.
דורית ואג: לא מחקנו גוף מוכר.
אלעזר שטרן: הגוף המוכר לא מחקנו כי בסעיף קטן (ד)(1) לגבי מי שרשום בגוף מוכר.
יואב ארבל: את זה לדעתי גם אפשר להוריד.
יואב ארבל: מתנדב שהוא בשירות לאומי, ברור מאליו לפי הגדרה שהוא רשום בגוף מוכר.
יואב ארבל: זה לא נדרש.
קריאה: אין שום - - - בלי גוף מוכר.
יואב ארבל: לדעתי אפשר להוריד את ההגדרה של גוף מוכר.
אלעזר שטרן: דווקא לאור מה שהעליתם, הבעיה המעשית של בחירות בספטמבר וכל הדברים האלה, כן חשוב שיהיה את המלים "ורשום בגוף מוכר", כי צריך שהוא יהיה רשום אצלכם וצפוי שביום הבחירות הוא יתגורר - - -
יואב ארבל: רשום: משרת בשירות לאומי.
דורית ואג: מה שהוא אומר, שברגע שהוא בשירות לאומי הוא עובד בגוף מוכר.
קריאה: אין דרך אחרת?
זבולון אורלב: יש לי שאלה: נשים במקלטים לנשים מוכות, מי מוציא להם את האישור?
זבולון אורלב: מה כתוב בחוק?
אורלי עדס: מנהלת המקלט.
זבולון אורלב: מנהלת המקלט היא גוף סטטוטורי?
זבולון אורלב: למנהלת המקלט אתה נותן להוציא ולמנהלת אתה לא נותן להוציא?
זבולון אורלב: מה ההיגיון?
אורלי עדס: שם יש נסיבות אחרות.
זבולון אורלב: גם פה הנסיבות.
עמי ברקוביץ: זה שאני מאזכר אותה בחקיקה, אני לא הופך את זה ל – אני מזכיר הרבה דברים בחקיקה.
זבולון אורלב: אז גם פה אתה מזכיר.
זבולון אורלב: אתה לא נותן לו מעמד סטטוטורי, אתה אומר: הוא זה שצריך להוציא.
דורית ואג: אתה יכול בלי הגדרה.
זבולון אורלב: אתה יכול בלי הגדרה?
זבולון אורלב: שמה יש הגדרה מה זאת מנהלת מקלט?
עמי ברקוביץ: אני צריך לבדוק את זה.
זבולון אורלב: אהוד, בחוק יש הגדרה מה זאת מנהלת מקלט?
אהוד שיל"ת: לא.
זבולון אורלב: לא, אלא כתוב בחוק שמנהלת המקלט תוציא.
זבולון אורלב: אני מציע גם פה: בלי הגדרות, אל תגדירו את מנהלת השירות הלאומי מהטעמים שהוא ציין, אבל בפרקטיקה תכניסו את מנהל המנהלת.
זבולון אורלב: שיהיה לפחות כמו מנהל מקלט.
עמי ברקוביץ: אני מציע שנבחן את זה שוב.
זבולון אורלב: אז לקראת הדיון הבא תשקלו את הדבר הזה.
דורית ואג: רק תשקלו את זה בטווח של "גג" שבוע.
עמי ברקוביץ: אני חושב אבל שההתעקשות משני הצדדים היא לא - - -
זבולון אורלב: ברקוביץ, אני קודם כול לא מתעקש.
זבולון אורלב: אם בסופו של דבר תחליטו כך, יהיה כך.
זבולון אורלב: אני לא מתעקש ואני לא אעכב את החקיקה.
עמי ברקוביץ: גם אנחנו לא.
זבולון אורלב: אני רק אומר כמחוקק מנוסה: אתם עושים טעות.
זבולון אורלב: זאת טעות חקיקתית.
עמי ברקוביץ: בדרך כלל לא נותנים לגופים שלטוניים משימה בצורה כזאת.
זבולון אורלב: אל תיתן לו הגדרה.
עמי ברקוביץ: הרי זה לא נחוץ לצורך החוק הזה.
זבולון אורלב: אמרתי לך: אני מוותר על ההגדרות.
עמי ברקוביץ: זה יכול ליצור תקלה.
עמי ברקוביץ: למה מנהלת השירות הלאומי?
עמי ברקוביץ: אז נפנה בכלל למנהלת הג"א, אולי היא תהיה - - -
זבולון אורלב: למה מנהלת המקלט ולא מנהלת השירות לנשים במצוקה במשרד הרווחה?
זבולון אורלב: למה שם אתה לא עושה ששר הרווחה או מי שהוסמך על ידו?
זבולון אורלב: כי זה תיקון מאוחר.
זבולון אורלב: אתה לא הולך לסבך.
זבולון אורלב: הרי יכולת לעשות אותו דבר, ששר הרווחה או מי שהוסמך על ידו, הוא היה מסמיך את מנהלת השירות לנשים במצוקה.
עמי ברקוביץ: לפי חוק הבחירות, מי שנותן את רשימת כל המקלטים זה שר העבודה.
אורלי עדס: אבל לא את האישורים.
עמי ברקוביץ: את האישורים הפרטניים ביום ה – בוודאי שהוא לא ייתן לכל שוהה במקלט.
זבולון אורלב: שר הרווחה ייתן את רשימת הגופים המוכרים.
זבולון אורלב: האישורים הפרטניים, השר ימנה מישהו?
עמי ברקוביץ: כמו שהראיתי לך את רשימת השוטרים.
עמי ברקוביץ: אבל שוב, אני לא חושב ששווה לקיים ויכוח על זה.
זבולון אורלב: אמרתי לך: השוטרים זו חקיקה היסטורית, אל תביא לי דוגמה מהשוטרים.
זבולון אורלב: יש לי עוד שאלה: כשנתנו לגוש קטיף להצביע גם כן בכל מקום, מי הוציא שם את האישורים?
אורלי עדס: הם לא היו צריכים אישורים.
קריאה: היתה איזו הוראת שעה.
זבולון אורלב: בסדר, גם בהוראת שעה, מי קבע שהם אנשי גוש קטיף?
אורלי עדס: לא היה צריך אישור.
זבולון אורלב: ראו אדם מגורש, כבר ידעו.
אהוד שיל"ת: המפונים שהיו בגוש בקטיף נשארו רשומים באותם ישובים - - - גדיד וכן הלאה.
זבולון אורלב: מאיפה ועדת הקלפי יודעת שגדיד זה גוש קטיף?
אורלי עדס: פרסמנו רשימת ישובים.
אהוד שיל"ת: ומי שבא עם תעודת זהות והיה רשום לו - - - היה לו גם לאן ללכת כדי להצביע ונתנו לו להצביע.
זבולון אורלב: אבל לפי שיטת ברקוביץ, שר הפנים היה צריך להסמיך מישהו שיקבע את הדברים האלה.
אורי מקלב: אדוני המציע, אנחנו כבר גולשים מהשעה.
אורי מקלב: אנחנו סיכמנו שזה יתברר סופית - - -
זבולון אורלב: בישיבה הבאה.
אורי מקלב: אנחנו כן נקיים הצבעה אחת על כך שאנחנו מבקשים מוועדת הכנסת למזג.
אורי מקלב: אתה גם מצביע?
זבולון אורלב: אני מצביע במקום אורי אורבך.
זבולון אורלב: בעד מיזוג הצעות החוק של חבר הכנסת זבולון אורלב ושל ועדת החוקה, חוק ומשפט – פה אחד
אורי מקלב: ואנחנו מחליטים למזג את שני החוקים האלה, כמובן בכפוף לאישור של ועדת הכנסת.
זבולון אורלב: ההצבעה לאישור לקריאה שנייה ולקריאה שלישית תהיה בנפרד.
דורית ואג: שבוע הבא פשוט בגלל שזה שבוע קצר בגלל החג, אין לנו ישיבות ביום ראשון וביום שני.
זבולון אורלב: ביום שני אין ישיבות?
דורית ואג: אין כנסת גם.
זבולון אורלב: אין כנסת ביום שני?
זבולון אורלב: גם לא מליאה?
אורי מקלב: ואני התלוננתי.
דורית ואג: זה המצב.
אורי מקלב: אנחנו ירושלמים.
אורי מקלב: אתה מדבר על כאלה שנמצאים כאן כל היום.
דורית ואג: עמי יהיה מוכן לשבוע הבא.
זבולון אורלב: המנהלת, אני מציע שתקבעו עם משרד המשפטים את הסוגיה הזאת.
זבולון אורלב: אני מחויב להחלטות - - -
יואב ארבל: אל דאגה.
זבולון אורלב: אני אומר לכם מראש.
זבולון אורלב: אני אדם מאוד ממושמע.
זבולון אורלב: התחייבתי על משהו, אני הולך אתו גם אם זה בניגוד לדעתי.
יואב ארבל: אנחנו נבוא בדברים.
זבולון אורלב: תבואו בדברים.
דוד רותם: הצעת חוק איסור מימון טרור (תיקון מס' 13) (הכרזה על חבר בני אדם זר כארגון טרור ועל אדם זר כפעיל טרור).
דוד רותם: בבקשה, רבותי וגבירותי.
לילך וגנר: הצעת החוק הממשלתית עוסקת בשני עניינים מרכזיים: האחד הוא עניין של מעין לקונה בחוק הקיים שלא מאפשרת להכריז על פעיל טרור, להבדיל מארגון, שהארגון שאליו הוא משתייך הוכרז בהכרזה ישראלית.
לילך וגנר: חוק איסור מימון טרור קובע, ובצדק, קדימות של הכרזות ישראליות לפי הפקודה למניעת טרור ולפי תקנות ההגנה על פני הכרזה לפי סעיף 2 לחוק איסור מימון טרור, וזה נכון.
לילך וגנר: הבעיה שנוצרה היא שיש ארגונים, כמו אל קאעידה, כמו הטליבן, אל קאעידה על נגזרותיו וגרורותיו, שמוכרזים בישראל, והשילוב של ההגדרה בחוק של אדם שהוא פעיל טרור בסעיף 2 יוצר מניעה להכריז על פעיל טרור זר שמשתייך לאחד מהארגונים האלה, שהוא חשוד בישראל כפעיל טרור לפי סעיף 2.
לילך וגנר: לשם כך מוצע לתקן את ההגדרה של אדם שהוא פעיל טרור, וזה תיקון שבמהותו הוא יותר טכני.
לילך וגנר: התיקון השני הוא תיקון יותר מהותי, הוא נוגע לדרך שבה החוק מאמץ הכרזות של מועצת הביטחון של האו"ם.
לילך וגנר: היום הכרזות גם של מדינות זרות וגם של מועצת הביטחון של האו"ם, כדי לאמץ אותן בישראל יש צורך שוועדת השרים תשתכנע שיש יסוד סביר להניח שמתקיים הבסיס להכרזה.
דוד רותם: ואז, מה הבעיה?
לילך וגנר: לאחר חקיקת החוק, שבה הנושא הזה של יסוד סביר להניח נידון בהרחבה, התברר שעלו קשיים פרקטיים ביישום לגבי הכרזות של מועצת הביטחון של האו"ם, שנבעו מקשיים שמייד יעמדו עליהם הנציגים הרלוונטיים, גם מר גיל אבריאל, היועץ המשפטי של המל"ל, וגם גברת שלומית ווגמן, היועצת המשפטית של הרשות לאיסור הלבנת הון, והקשיים האלה גרמו לכך שאם רשימת פעילי הטרור המוכרזים – זה בעיקר נוגע לפעילים, אבל זה גם לארגונים - - -
דוד רותם: למה בכל פעם שאתם מסבירים לי שהתעוררו קשיים אתם מביאים לי יועצים משפטיים להסביר את זה?
לילך וגנר: הם עוסקים בהכרזות.
דוד רותם: מה הקשר בין יועצים משפטיים לקשיים?
לילך וגנר: יועצים משפטיים נועדו להקשות עלינו את חיינו, וזו הסיבה שאנחנו בדרך כלל מביאים אותם.
לילך וגנר: ..
דוד רותם: יועצים משפטיים לא נועדו להקשות על חיינו, יועצים משפטיים נועדו לפתור לנו את הבעיות.
דוד רותם: הבעיה שהם הפכו להיות יוצרי הקשיים, אבל לא לכך הם מיועדים.
לילך וגנר: בכל מקרה, הבעיה הפרקטית עלתה בעיקר לגבי הכרזות על פעילי טרור זרים, אבל היא קיימת גם לגבי ארגוני טרור זרים.
לילך וגנר: החומר שמתקבל ממועצת הביטחון של האו"ם ולעתים מארצות-הברית הוא לעתים מוגבל ולא מאפשר לקיים את הדרישה של יסוד סביר בנוסף לעצם זה שאותו גורם מוכרז על-ידי מועצת הביטחון של האו"ם.
לילך וגנר: הקושי הפרקטי הזה גרם לכך שההכרזות אצלנו על אנשים שהם פעילי טרור מאוד מצומצמות יחסית לרשימות שהאו"ם מפרסם ומונעות מאתנו לקחת חלק פעיל ודומיננטי, כמו שהיינו רוצים, במאבק הכללי במימון טרור ובטרור.
לילך וגנר: מייד יוסבר ההליך המאוד מפוקח ומורכב שבו מוכרזים פעילים וארגונים על-ידי מועצת הביטחון של האו"ם.
לילך וגנר: זה הליך מאוד מסודר.
לילך וגנר: כמובן, ההליך הזה לא מחייב את ועדת השרים.
לילך וגנר: זאת אומרת, שיקול הדעת שלא להכריז תמיד נשאר.
לילך וגנר: כמו כן, אני רוצה להדגיש שברגע שמבוטלת הכרזה על-ידי מועצת הביטחון, יש ביטול אוטומטי, אבל ההליך שלנו בחוק שלנו, של ביטול, יחול בכל מקרה.
לילך וגנר: זאת אומרת, תמיד תהיה אפשרות לפנות ולקיים את כל ההליך עם זכות הטיעון, זכות העמידה וההליך המסודר שקבוע בחוק איסור מימון טרור.
לילך וגנר: אלה שני התיקונים.
לילך וגנר: יש עוד תיקון קוסמטי קטן לטעות שנפלה.
לילך וגנר: פרט לכך, אלה התיקונים.
לילך וגנר: הוועדה מוזמנת לשמוע את הגורמים המקצועיים, אני גם אשמח אם ישמעו את מר ש'.
דוד רותם: המכונה ש'.
לילך וגנר: - - - את המכונה ש', שיסביר אף הוא את הצורך בתיקונים האלה ואת הקשיים הפרקטיים ביישום.
שלומית ווגמן: אני אתאר בקצרה את המנגנון של ההכרזות באו"ם.
שלומית ווגמן: ההכרזות של האו"ם נעשות מכוח הדירקטיבה השביעית של מועצת האו"ם, שמינתה את ועדת ההכרזות, שמורכבת מנציגי 15 מדינות רלוונטיות, והמטרה היא לעמוד בסדרת החלטות של האו"ם: החלטה 1,267 וסדרת החלטות שהוצאה מכוחה במהלך השנים עד ההכרזה האחרונה ב-1989, שעודכנה לפני שנה בדיוק ביוני 2011.
שלומית ווגמן: הליך ההכרזה הוא במסגרת המאבק הבין-לאומי לטרור והרצון ליצור את הרשת הבין-לאומית של פעילי טרור ולמנוע את האפשרות שיהיה להם מקלט במדינה אחרת או שיוכלו להעביר נכסים פיננסיים למדינה אחרת.
שלומית ווגמן: הרשימות הללו מחייבות את כל המדינות לאמץ אותן ולנקוט צעדים מסוימים באותה מדינה באופן אחיד, כדי שלא יישארו פערים.
שלומית ווגמן: ההכרזות מבוצעות על-ידי הגשת מועמדים לגורמים שקשורים לאל קעידה ולטליבן ולפריפריות שלהם למועצת הביטחון של האו"ם.
שלומית ווגמן: כל מדינה שרוצה להכריז, נדרשת לספק חומר מודיעיני רב ואסמכתאות מגובות, כולל מידע על ההליכים הפנימיים שנעשו באותה מדינה לגבי אותו גורם.
שלומית ווגמן: לאחר שהמידע מועבר מועצת הביטחון של האו"ם מקיימת סדרת דיונים ובוחנת לעומק את המידע שהוגש אליה ואת האסמכתאות.
שלומית ווגמן: אם הוחלט להכריז על אותו גורם, היא תפרסם את מה שנקרא, ה-"narrative summary", שזה איזה תקציר של המידע הלא מסווג שהם יכולים לספק.
שלומית ווגמן: המידע הזה לפעמים מצומצם יותר, לפעמים הוא רחב יותר, תלוי בנסיבות, ובאופן מיידי מעבירים הודעה לגורם המוכרז: א', דרך מדינת התושבות שלו, ו-ב', דרך מדינת הלאום שלו, כדי לנסות לאתר אותו ולהודיעו על הנושא.
שלומית ווגמן: מנגנון שפותח בשנים האחרונות זה גם מנגנון האומבודסמן, נציבות התלונות – כל גורם שהוכרז עליו והוא סבור שההכרזה נעשתה שלא כדין, יכול להגיש את תלונותיו לאותו גורם ולעשות הליך מסוים של פיקוח ושל בדיקה.
שלומית ווגמן: בנוסף, מכיוון שהסתבר במהלך השנים – הרשימות נוסדו בתחילת שנות ה-2000 – שחלק מהרשימות לא היו מעודכנות, מועצת הביטחון כעת עוברת באופן שנתי על כל פריט ברשימה ומעדכנת אחד לאחד.
שלומית ווגמן: היא צריכה לבדוק קודם כול את הנתונים שהיו בבסיס ההכרזה במועד ההכרזה ומעדכנת את זה או מסירה במידת הצורך.
שלומית ווגמן: למשל אנחנו רואים גורמים שנפטרו, הם מורדים מהרשימה אבל לא תמיד, אוסמה בן-לאדן עדיין נמצא ברשימה, תלוי איזה נכסים היו לאותו אדם מבחינת חילוט ותפיסת הנכסים שעל שמו.