GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רחל ברקאי: נדמה לי שסעיף קטן (ב1) נותן את התשובה המאוזנת, כאשר התלונה לא מוצדקת וכו', ואז הוא יכול לדחות אותה על הסף או באיזה החלטה תמציתית.
רות גורדין: בדיוק ככפי שאומרת כבוד השופט ברקאי בסעיף 22(א), אם התלונה מוצדקת, השופט רוצה לדעת מה הנימוקים, ויש טעם לפרט.
אילן רויטר: מה עם סעיף קטן (ג)?
רות גורדין: גם אם הנילון נמצא כלא צודק, גם אז יש זכות, על אף שאיגוד המתלוננים לא נמצא כאן, גם למתלוננים יש אינטרס.
אילן רויטר: מה עם הדוגמה שלי שמעבירים למשטרה?
רות גורדין: אמרנו "עיקריה".
אילן רויטר: סליחה.
אילן רויטר: הנציב מצא את התלונה מוצדקת, ומלבד זאת עולה שם עניין פלילי, והוא מצא שיש מקום, כפי הסמכות שלו בחוק, להעביר ליועץ.
אילן רויטר: אני רוצה שתותירו את שיקול הדעת שהוא לא יפרט את הדבר הזה.
אילן רויטר: אם אתם אומרים שהוא יפרט, הוא חייב גם לפרט את העניין הזה.
אילן רויטר: עלה היבט כזה, ואני מעביר ליועץ המשפטי.
אילן רויטר: זה דבר שלא צריך להעביר, זה צריך לעבור ליועץ המשפטי בלי פרסום.
רות גורדין: הוא יכול לפרט הכול או חלק או את עיקרי הדברים אם נגיע למסקנה שזה עדיף מתמצית.
בת-שבע שרמן-שני: יש בעיה מהותית יותר, והבנתי שזה היה שינוי לשוני שכתוב "יודיע על החלטתו" ולא "בצירוף החלטתו" - - -
רות גורדין: איפה את?
בת-שבע שרמן-שני: ברישה של סעיף 22(א).
בת-שבע שרמן-שני: "מצא הנציב שהתלונה היתה מוצדקת יודיע על החלטתו למתלונן.
בת-שבע שרמן-שני: " אפשר יהיה להבין, אולי זו היתה הכוונה ואולי לא, שהוא רק מודיע על ההחלטה, אבל הוא לא מוסר את ההחלטה המפורטת.
בת-שבע שרמן-שני: הוא יאמר למתלונן: אתה צודק, אבל את ההחלטה עצמה הוא לא מעביר לו.
בת-שבע שרמן-שני: אם לא כתוב "בצירוף החלטתו", אם שיניתם את הנוסח, שיהיה כתוב "ימסור את החלטתו למתלונן, לשופט הנילון", למי שמנוי, לא רק שיודיע על החלטתו.
מיכל רובינשטיין: זו הכוונה.
בת-שבע שרמן-שני: שיניתם את הנוסח.
בת-שבע שרמן-שני: היה יודיע וימסור את החלטתו.
בת-שבע שרמן-שני: זה היה הנוסח המקורי.
אילן רויטר: בצירוף.
בת-שבע שרמן-שני: כאילו יש הודעה והחלטה.
בת-שבע שרמן-שני: ברגע שאנחנו מודיעים את ההודעה פלוס ההחלטה ומשאירים רק הודעה, זה נשמע כאילו הוא לא מעביר את ההחלטה.
בת-שבע שרמן-שני: האם זו היתה הכוונה, שהוא לא מעביר את ההחלטה גם אם התלונה מוצדקת?
רות גורדין: לכן רציתי שהוא יעביר הודעה מפורטת.
רות גורדין: לכן לחייב את הפירוט.
בת-שבע שרמן-שני: צריך שיהיה כתוב – כתוב "בהחלטה" ולא כתוב "את החלטתו" – אז ימסור את החלטתו.
מיכל רובינשטיין: הכוונה היא שהוא מעביר את החלטתו.
אילן רויטר: אנחנו לא נותנים הודעה בנפרד והחלטה בנפרד.
רות גורדין: למה הורדתם את "בצירוף"?
אילן רויטר: כדי שתהיה האחדה בחוק, כי החוק אחר-כך מדבר על החלטה וממצאי הבירור.
אילן רויטר: לטעמנו במקור ההבחנה הזאת בין הודעה להחלטה היא לא הבחנה מוצלחת.
אילן רויטר: יש לנו מסמך אחד שאנחנו נותנים והוא נקרא "החלטה", כך גם בכותרת שלו.
אילן רויטר: אנחנו לא נותנים הודעה והחלטה.
רות גורדין: לאחר התיקון תוכלו להוציא שני מסמכים, ואת זה מבקשת עורכת-הדין שרמן שני למנוע.
אילן רויטר: להיפך, מחקנו "הודעה".
אילן רויטר: כרגע כתוב "החלטה".
אילן רויטר: זה הנוסח שאת העברת.
אילן רויטר: ה"הודעה" נמחקה.
אילן רויטר: אחרי התיקון לא יהיו שני מסמכים.
בת-שבע שרמן-שני: השתמשתם עדיין במלה "יודיע", אז תכתבו "ימסור".
אילן רויטר: תראי בטובך מה כתוב כאן.
אילן רויטר: "יודיע על החלטתו", כתוב.
אילן רויטר: זה מה שאנחנו רוצים.
דוד רותם: מה זה "החלטתו"?
אילן רויטר: אדוני, אנחנו נותנים מסמך שנקרא "החלטה".
דוד רותם: לא זה מה שכתוב בסעיף.
דוד רותם: כתוב "מצא הנציב שהתלונה היתה מוצדקת יודיע על החלטתו למתלונן, לשופט הנילון - - - ." זאת אומרת, מה שהוא יודיע, שהתלונה נמצאה מוצדקת, נקודה.
דוד רותם: למה כל ההחלטה לא תהיה אצלו?
אילן רויטר: כתוב בהמשך, אדוני, "בהחלטה כאמור", וכו' וכו'.
דוד רותם: "בהחלטה כאמור" מה?
אילן רויטר: יפרט או רשאי לפרט.
אילן רויטר: זה הרי מה שאנחנו דנים בו עכשיו.
דוד רותם: הוא לא צריך למסור לי את ההחלטה.
רונית תירוש: נשאיר "בצירוף החלטתו".
בת-שבע שרמן-שני: ימסור - - -
פרץ סגל: ימסור את החלטתו.
אילן רויטר: פרקטית אנחנו לא מפיקים שני מסמכים.
אילן רויטר: אנחנו כותבים החלטה בתלונה.
מיכל רובינשטיין: כשאת פונה נגד שופט הוא לא יקבל את ההחלטה מהנציב?
רות גורדין: כך משתמע מהתיקון המבוקש, ולכן נשאיר את זה בנוסח הקודם.
מיכל רובינשטיין: זה לא מתקבל.
אילן רויטר: השופט ודאי יקבל.
דוד רותם: נתת דוגמאות - - -
אילן רויטר: בכפוף לחריגים שהצבעתי עליהם, אבל אני משיב באופן כללי.
אילן רויטר: אומרים: האם יעלה על הדעת שהוא לא יקבל?
אילן רויטר: התשובה היא: לא, לא יעלה על הדעת, הוא יקבל.
אילן רויטר: אבל יש מקרים שיש חריגים, הכול לפי נסיבותיו.
דוד רותם: הכול עולה על הדעת.
בת-שבע שרמן-שני: נדבר עכשיו על שני מסמכים.
בת-שבע שרמן-שני: תהיה החלטה מלאה, ויכול להיות שתהיה החלטה חלקית שתועבר למתלונן.
אילן רויטר: יש מסמך החלטה אחד.
אילן רויטר: במכתב ליועץ המשפטי אני אומר: אני מעביר לך וכו'.
אילן רויטר: אני לא מפיק שני מסמכים.
יחזקאל סיבק: לא הבנתי.
יחזקאל סיבק: בעולם שאנחנו רגילים אליו יש למשל פסק דין שבו מנתחים את הטענות, הממצאים, דרך הבדיקה וההחלטה.
יחזקאל סיבק: ויש לנו דבר שנקרא "פסיקתא", שזה עיקר פסק הדין - -
מיכל רובינשטיין: תמצית.
יחזקאל סיבק: - - תמצית פסק הדין, החלק האופרטיבי – דחיתי, קיבלתי.
יחזקאל סיבק: משהו מהסוג הזה.
יחזקאל סיבק: על מה אנחנו מדברים פה כרגע?
יחזקאל סיבק: מצד אחד אמרו: חלק אנחנו לא רוצים להעביר.
יחזקאל סיבק: מצד שני אמרו: אנחנו רוצים שמישהו אחד יקבל הכול.
יחזקאל סיבק: אין פה ספק שהמונחים שמשתמשים בהם פה כל אחד משתמש בהם במובן אחר.
יחזקאל סיבק: דבר ראשון צריך לעשות בדיקה במונחים.
אילן רויטר: לכן רצינו שתהיה האחדה, שיהיה כתוב "החלטה".
אילן רויטר: רצינו למנוע את הכפל שיש גם הודעה וגם החלטה.
יחזקאל סיבק: אתה לא רצית שההחלטה תעבור, אמרת לפני דקה.
אילן רויטר: הבעיה היא שהורידו לי את הרשאי וחייבו אותי, מפה נובע הקושי.
רות גורדין: כיוון שהורדת "בצירוף החלטתו".
דוד רותם: ודאי שאתה חייב לנמק.
דוד רותם: נניח, אתה ממליץ להעביר אותי מתפקידי.
אילן רויטר: ודאי שבמקרה הזה אני אנמק, אדוני.
דוד רותם: בוודאי?
דוד רותם: דווקא במקרה הזה תחליט שאתה לא רוצה לנמק.
דוד רותם: כי אתה רק רשאי.
דוד רותם: תגיד שהחלטת שאתה לא מנמק.
אילן רויטר: המלצתי תהיה שווה אולי כקליפת השום כי לא נימקתי, אבל זה ממקום אחר.
דוד רותם: החלטתך, יכול להיות שהיא שווה כקליפת השום, אבל כשהנציב יאמר - -
אילן רויטר: או אם אני לא אנמק אותה.
דוד רותם: - - ראוי להעביר שופט מתפקידו זה מספיק כבד.
רות גורדין: נסכים על העיקרון שההחלטה צריכה להיות מועברת, ונראה איך לנסח את זה בשלב הבא.
רות גורדין: אנחנו בסעיף 22(ב1).
רונית תירוש: אותו רעיון.
רות גורדין: אנחנו נעבור הלאה.
רות גורדין: סעיף 22(ו).
רות גורדין: בהתאם להחלטת הוועדה ובהתאם לחוות הדעת ולהסכמות שהושגו "הוראות סעיף 13 לא יחולו על החלטה של הנציב".
רות גורדין: המשמעות היא שההחלטה, בניגוד לסעיף 13 שמדבר על כך שאת כל ההליך יראו כדיון בדלתיים סגורות – הרי שההחלטה עצמה תוכל להיות מפורסמת והיא לא תיכנס לסעיף 13.
יחזקאל סיבק: יש פה "קטש", כי עכשיו השאלה היא, שוב, למה את קוראת החלטה.
יחזקאל סיבק: אם את קוראת החלטה שהוא מנתח את כל מה שהיה באמצע, כולל דרך הבדיקה שלו, פתחת את כל סעיף 13 בדלת האחורית.
רות גורדין: הכוונה שלי היתה רק לא להפריע להליך.
יחזקאל סיבק: אם את מתכוונת להודעה, בסדר.
יחזקאל סיבק: אם את מתכוונת לתמצית דרך הבדיקה, תמצית ההחלטה, גם זה בסדר.
יחזקאל סיבק: את צריכה להבין שאת פותחת פה דלת אחורית לסעיף 13.
רות גורדין: בדיונים הקודמים אמרנו רק פרק הזמן מהגשת התלונה ועד תום הבירור, שהוא שצריך להיות בדלתיים סגורות, וזה כדי לא להפריע לנציב.
יחזקאל סיבק: אם הממצא היה, בדקתי מול אנשים שמכירים את המתלונן, הבן-אדם פסיכופט מושלם, וזה כתוב בהחלטה, זה מתפרסם עכשיו בעיתון.
רות גורדין: חזקה עליהם שהם לא יכתבו כך, כי הם אינטליגנטיים.
דוד רותם: הנציב ידע לא לכתוב את זה כך.
מיכל רובינשטיין: אנחנו חוזרים לעניין של פרסום ממצאי התלונה.
מיכל רובינשטיין: אני רוצה לחזור קצת אחורנית לחקיקת החוק המקורי.
מיכל רובינשטיין: היתה בכך כוונה מסוימת שבאמת יתבררו תלונות נגד שופטים.
מיכל רובינשטיין: אבל אנחנו מדברים בציבור מאוד-מאוד מסוים, אנחנו לא רשות ציבורית, אנחנו שופטים, אנחנו לא נבחרים, אנחנו ממונים.
מיכל רובינשטיין: אני חושבת שעצמאות הרשות השופטת חייבת לעמוד כנר לרגלינו.
מיכל רובינשטיין: מרגע שממצאי התלונה יתפרסמו, הם יפורסמו מדי יום בעיתונות, וזה יכלול את כל הפרטים: את התלונה, את הממצאים וכו', ואנחנו נמצא את עצמנו יום-יום בתקשורת, דבר שפוגע בעצמאות הרשות השופטת, המתדיינים, פוגע באמון הציבור ברשות השופטת.
מיכל רובינשטיין: זה גם עשוי לגרום למניפולציות, כמו שהזכרתי, זה גם לא יאפשר זרימת מידע חיוני - - -
רות גורדין: מאיפה ולאן?
רות גורדין: זה רק לאחר תום הבירור, לכן אני שואלת.
מיכל רובינשטיין: זה עשוי להרתיע.
אורי מקלב: במקרה שהתלונה נמצאת צודקת?
מיכל רובינשטיין: גם במקרה שהיא צודקת וגם במקרה שהיא לא צודקת.
אורי מקלב: נניח שהיא צודקת, אולי הפרסום הוא טוב.
מיכל רובינשטיין: אני אחזור על העיקר – עצמאות הרשות השופטת.
מיכל רובינשטיין: בסופו של דבר יש הרבה מאוד תלונות, חלקן נמצאו מוצדקות, שהן תלונות של זוטי דברים, תלונות שהן לא ענייניות, והתקשורת תהיה מעוניינת, המתלונן יהיה מעוניין לפרסם את זה, ולכן נמצא את עצמנו יום-יום בתקשורת, דבר שעשוי לפגוע בעצמאות שלנו.
מיכל רובינשטיין: זה הדבר הגובר על כל האחרים.
רות גורדין: בתלונות מוצדקות - - -
מיכל רובינשטיין: לא ירצו להופיע בפנינו.
מיכל רובינשטיין: השופטת רובינשטיין – יש נגדה הרבה מאוד תלונות, אנחנו לא נופיע בפני השופטת רובינשטיין.
בת-שבע שרמן-שני: את מדברת על הרבה תלונות מוצדקות?
מיכל רובינשטיין: תלונות מוצדקות, אבל תלוי מה זה נקרא תלונות מוצדקות.
מיכל רובינשטיין: מרגע שהכול יהיה פתוח, הכול יהיה בתקשורת, הכול יהיה בעיתונות.
בת-שבע שרמן-שני: אם זה מוצדק, אנחנו רוצים להראות שמחננו טהור.
מיכל רובינשטיין: תלוי מה יהיה תוכן - - -
אורי מקלב: אלה הרי לא תלונות על יושר של השופט - - -
מיכל רובינשטיין: נניח, השופט עיכב פסק דין לתקופה ממושכת.
אורי מקלב: זה לא תלונות שמתבררות אצל הנציב.
מיכל רובינשטיין: ודאי שזה מתברר אצל הנציב.
אילן רויטר: רוב רובן של התלונות זה על התמשכות.
אורי מקלב: השופט לא התייחס ביחס כזה או אחר.
מיכל רובינשטיין: לא ביחס כזה או אחר.
מיכל רובינשטיין: אני אביא דוגמה.
מיכל רובינשטיין: למשל תביעה על ערעור נגד בנק.
דוד רותם: השעה 13:00, אנחנו צריכים לגמור את הישיבה כי יש לנו עוד ישיבה יותר מאוחר.
דוד רותם: נתאם ישיבה חדשה.
דוד רותם: עד אז כולם יגבשו את עמדותיהם, וזאת תהיה הישיבה האחרונה.
אורי מקלב: בלי נדר.
דוד רותם: על סדר-היום: חוק שחרור על-תנאי ממאסר (תיקון מס' 13) (הרכב ועדת שחרורים מיוחדת בעניין אסיר שנשפט בבית-משפט צבאי).
הגר פלגי-הקר: כותרת ההצעה מעידה על תוכנה במקרה הזה.
נעמה מנחמי: תסבירי לנו למה אנחנו צריכים את זה?
הגר פלגי-הקר: אסירי עולם, עניינם מובא בפני ועדות שחרורים מיוחדות על-פי חוק שחרור על-תנאי ממאסר, וכמו שאנחנו יודעים, הסמכות לקצוב את עונשם של אסירי עולם נתונה בידי הנשיא.
הגר פלגי-הקר: לפי חוק היסוד, על החלטות הנשיא דרושה חתימת קיום.
הגר פלגי-הקר: ככלל, אסירי עולם פליליים – חתימת הקיום הזאת מסורה בידיו של שר המשפטים, והדברים מטופלים במחלקת חנינות במשרד המשפטים.
הגר פלגי-הקר: זהו הנוהג מאז ומעולם על בסיס החלטה שלדעתי התקבלה עוד בשנות - -
אמי פלמור: - - ה-50.
הגר פלגי-הקר: עם השנים התפתחה נורמה שונה בנוגע לאסירים שנשפטו בפני בית-המשפט הצבאי בלוד, בית-משפט שכבר לא אתנו מזה כעשור.
הגר פלגי-הקר: במקרים האלה, בגלל האופי הביטחוני של העבירות, חתימת הקיום נעשתה בידי שר הביטחון ולא שר המשפטים.
הגר פלגי-הקר: בהתאם לזה, כשנכתב חוק שחרור על-תנאי ממאסר, נקבע שבהרכב ועדת השחרורים המיוחדת, שדנה בעניינם של אסירים אלה, לא יישב נציג מחלקת חנינות במשרד המשפטים, ראש מחלקת חנינות במשרד המשפטים שיושבת לצדי, אלא נציג הצבא.
הגר פלגי-הקר: מכיון שאנחנו רוצים, במסגרת מהלך שלם, להעביר חזרה את סמכות הקיום הזאת משר הביטחון לשר המשפטים, כדי שמצבם של כל אסירי העולם יהיה זהה, --
אמי פלמור: -- שהם אזרחים של מדינת ישראל.
הגר פלגי-הקר: - - וזה ייעשה בהחלטת ממשלה, לפני זה חשבנו שיהיה נכון לתקן את החוק ולעשות נורמליזציה גם שם.
הגר פלגי-הקר: זה הכל.
דוד רותם: בעצם, חתימת הקיום לא יכולה לבדוק את ההחלטה של הנשיא, נכון?
דוד רותם: יש פסיקה שמחייבת את השר לחתום חתימת קיום על החלטת הנשיא.
דוד רותם: האם אני הבנתי נכון?
דוד רותם: בעצם, אנחנו מדברים על אזרחים ישראלים שעשו פעולות חבלה ונידונו למאסר עולם.
דוד רותם: אז, בסדר.
הגר פלגי-הקר: - - ונשפטו בפני בית-משפט מסוים, כי מי שנשפט לפני בתי-המשפט האזרחיים ממילא דרכו סלולה כדרכם של פליליים.
נעמה מנחמי: שאלה לגבי סעיף התחילה – אני מבינה שאתם זקוקים גם להחלטת ממשלה.
הגר פלגי-הקר: נכון.
נעמה מנחמי: האם אתם רוצים את סעיף התחילה מעכשיו?
נעמה מנחמי: האם לא כאילו ייווצר לכם חוסר תיאום בין סעיף החוק שאנחנו נתקן עכשיו לבין העובדה שאמרת שזה בעצם מהלך דו-שלבי שהשלב השני שלו זה החלטת הממשלה שמחזירה את הסמכות לשר המשפטים, להבדיל משר הביטחון?
הגר פלגי-הקר: במובן הפרקטי, כאילו ייווצר פער, מכיון שאנחנו בינתיים לא מכנסים את הוועדות עד להשלמת התיקון; זה משהו שמוסכם גם הסנגורים וגם על האסירים עצמם, שהרי האינטרס שלהם הוא לבוא בפני הוועדה החדשה.
הגר פלגי-הקר: בכוונתנו להביא את זה לממשלה מייד אחרי הפסח.
הגר פלגי-הקר: במובן המהותי, לא תהיה לנו בעיה.
הגר פלגי-הקר: הוועדות לא מתכנסות.
דוד רותם: חבר-הכנסת טיבי, האם החוק הזה מניח את דעתך?
דוד רותם: זה מעביר את הסמכויות משר הביטחון לשר המשפטים.
אחמד טיבי: מה עמדתך?
דוד רותם: זאת אומרת, אותן ועדות ואותן חתימות לכולם, גם אם הם מחבלים וגם אם הם אזרחים.
נעמה מנחמי: אם לומר את האמת, זה לא שזה יעבור מחר, כי אנחנו בעצמנו זקוקים להתכנסות של המליאה.
דורית ואג: רק אחרי הפגרה.
דורית ואג: לא לפני ה-30 באפריל.
נעמה מנחמי: הכנסת חוזרת לפעול ב-30 באפריל.
אמי פלמור: אנחנו רוצים לכנס ועדה בתחילת יוני.
אמי פלמור: אלה ועדות שמתכנסות פעם בכמה חודשים.
דורית ואג: - - - כינוס של הכנסת בפגרה.
אמי פלמור: לא בפגרה.
אמי פלמור: 30 באפריל זה בסדר.
דורית ואג: לא לפני 30 באפריל.
דורית ואג: אנחנו לא מתחייבים על ה-30 באפריל.
דורית ואג: זה כבר לא תלוי בנו.
דורית ואג: זה לא יוכל להיות ב-30 באפריל, כי ב-30 באפריל רק תניחי.
דורית ואג: זה יהיה או ב-1 במאי או ביום שני בשבוע שלאחר מכן.
נעמה מנחמי: אז, זה יהיה תוך כמה ימים.
נעמה מנחמי: אני חושבת שה-30 באפריל זה לא יום מליאה.
דורית ואג: 30 באפריל זה יום מליאה.
הגר פלגי-הקר: אנחנו נגיש אותה, ברגע שיעבור החוק.
הגר פלגי-הקר: נגיש את זה לשולחן הממשלה.
דוד רותם: חבר-הכנסת טיבי?
אחמד טיבי: לצערי הרב, אני ואתה נצביע אותו דבר היום.
אחמד טיבי: היא כמעט קיבלה התקף לב, כי זה תיקו וזה לא עובר.
אחמד טיבי: אם הייתי מצביע נגדו, זה לא היה עובר.
דוד רותם: יש לי בשבילך הפתעה: אם היית אומר לי שאתה מצביע נגדי, לא היתה הצבעה.
אחמד טיבי: אבל, אני יכול להגיד לך שאני מצביע אתך ולהצביע משהו אחר.
אחמד טיבי: מה, אני לא חבר-כנסת?
אחמד טיבי: !
דוד רותם: לא, אתה לא שקרן.
נעמה מנחמי: כן, אבל אז הוא יעשה רביזיה.
דוד רותם: לא רביזיה.
דוד רותם: אתה לא משקר.
דוד רותם: אתה מסוכן לציבור, אבל אתה לא שקרן.
אחמד טיבי: איך אפשר להגדיר "מסוכן לציבור", כאשר אני הבאתי חיים לעולם והאיש הזה כל הזמן מטיף להרג ורצח?
אחמד טיבי: איך הקונצפט הזה?
אחמד טיבי: איך אתה מצליח בתעשיית התדמיות הזאת?
דוד רותם: להגיד שאתה מסוכן לציבור?
דוד רותם: אתה חושב שהציבור מטומטם?
אחמד טיבי: אני מציל חיי אדם, ואתה - - -
דוד רותם: אתה מציל חיי אדם.
נעמה מנחמי: נקרא את נוסח החוק: "1.
נעמה מנחמי: בחוק שחרור על-תנאי ממאסר, התשס"א-2011" – זה כבר יהיה "2012" – "בסעיף 33(א)(4), הסיפא החל במילים 'ולעניין דיון' – תימחק".
נעמה מנחמי: סליחה, האם זה "התשס"א-2011"?
רס"ן רוית דנינו-מויאל: 2001.
רס"ן רוית דנינו-מויאל: החוק הוא מ-2001.
נעמה מנחמי: זה "2001".
נעמה מנחמי: כאן כתוב "2011", וזו טעות.
נעמה מנחמי: נתקן את זה.
נעמה מנחמי: נקרא את הסיפה של סעיף 33(א)(4) לחוק.
נעמה מנחמי: אמרנו שסעיף 33 עוסק בהרכב ועדת שחרורים מיוחדת של ארבעה, והסיפה היא: "ולעניין דיון בקציבת עונשו של אסיר עולם שנשפט בבית משפט צבאי שהוקם לפי החלק השני לתקנות ההגנה (שעת חירום), 1945 - ראש מדור חנינות ועיון בעונש בפרקליטות הצבאית הראשית" – את זה אנחנו נמחק.
דוד רותם: יצאת?
אחמד טיבי: דיון שחור – אני מצביע יחד אתך.
דוד רותם: חבר-הכנסת טיבי, חג שמח וכשר.
אחמד טיבי: וחירות לכל אלה שאין להם חירות.
דוד רותם: לא, על זה אנחנו לא מדברים.
דוד רותם: בוקר טוב, אני פותח את ישיבת ועדת החוקה, חוק ומשפט בנושא הצעת חוק הפטנטים (תיקון מס' 12) (פרסום בקשות פטנט), התשע"א-2011.
דוד רותם: אני מקווה שאתם מוכנים לגמור את החוק.
נעמה מנחמי: נתחיל מהנושאים שנשארו מאתמול.
נעמה מנחמי: אחד הנושאים שעלו ואני חושבת שהיושב-ראש ביקש שימשיכו להידון היום זה הנושא של סעיף 35, שעניינו התנגדות או הגשת ערעור אחרי מתן פטנט.
נעמה מנחמי: אתמול הועבר לנו נוסח על-ידי עורך הדין אפורי.
נעמה מנחמי: אתה רוצה להסביר?
תמיר אפורי: בוקר טוב.
תמיר אפורי: הנוסח שהעברתי משקף את הרים שאמרתי כאן אתמול ושעורך הדין גילת הציג כאן אתמול, והם קשורים להחשה של קצב הטיפול ברוח כל ההחלטות שהתקבלו בכל יתר הנושאים.
תמיר אפורי: הסברנו שנוצרת בעיה כאשר יש עיכוב ביצוע אוטומטי סטטוטורי עד לתום הליכי הערעור, גם אחרי שהרשם כבר דן בהתנגדות ודוחה את ההתנגדות ועדיין לא יכול לתת פטנט.
תמיר אפורי: הנוסח המוצע בסך הכול משמיט את השלב הערעורי וקובע שלאחר שההתנגדות נדחית בדיון בפני הרשם יינתן פטנט.
תמיר אפורי: כמובן שעיכוב ביצוע אפשר לבקש מבית המשפט בשל הערעור, לפי הדינים הרגילים שחלים על עיכוב ביצוע - אם יש לכך הצדקה.
דוד רותם: מה הרציו כשזה חוקק מלכתחילה, שאמר שברגע שהוגש ערעור אז יש עיכוב ביצוע?
שמרית גולן: אני רק רוצה להעיר שמבחינתנו פתיחת הנושא הזה היא מאוד בעייתית.
שמרית גולן: אנחנו לא חושבים שהנושא הזה צריך להידון במסגרת הצעת החוק הזו, וזה גם במענה למה ששאלת עכשיו.
שמרית גולן: זה חלק מהשיטה שלנו – השיטה שלנו היא של התנגדות לפני מתן הפטנט, וחלק מההתנגדות זה גם אפשרות הערעור על ההתנגדות.
שמרית גולן: אם נפתח עכשיו את הסעיף הזה לדיון זה ממש חותר תחת כל השיטה הקיימת ואנחנו חושבים שלא מומלץ לעשות את זה במסגרת הצעת החוק הזו, שגם ככה היה מאוד קשה להגיע בה לאיזונים.
שמרית גולן: אם נפתח את זה, זה יפר את כל האיזונים וזה יפתח מחדש נושאים מאוד מהותיים, של התנגדות לפני ואחרי מתן הפטנט ומה תוקף הפטנט בכל שלב.
שמרית גולן: אז אנחנו מאוד מבקשים שלא לדון בזה.
דוד רותם: בקיצור, אתם אומרים לי שזה עניין חדש.
יצחק הרצוג: אבל סעיף 35 הקיים מר על זה.
שמרית גולן: אנחנו לא רוצים לגעת בו.
יצחק הרצוג: אז מה השכלול בהצעה לעומת סעיף 35 הקיים?
דוד רותם: שלא יהיה יותר עיכוב ביצוע אוטומטי.
שמרית גולן: זה אומר שבזמן הערעור לבית המשפט כבר יינתן פטנט.
נעמה מנחמי: השאלה היא אם אי-אפשר לקבוע ברירת מחדל, אבל לאפשר.
דוד רותם: הם טוענים שזה עניין חדש.
דוד רותם: אני לא רוצה להעביר את זה.
דוד רותם: אם אני פותח את זה אני צריך להעביר את זה לוועדת הכנסת.
נעמה מנחמי: אז לא.
שלמה וקס: אפשר להתייחס לנושא הזה, אדוני היושב ראש?
דוד רותם: לא, כי ברגע שאתה רוצה להתייחס אליו אני צריך להפסיק את הדיון, להעביר את הנושא לוועדת הכנסת שהיא תחליט.
שלמה וקס: אנחנו עושים שינויים בחוק.
דוד רותם: החליטו לטעון נושא חדש - סמכותם, ובאותו רגע אני מפסיק לדון ומעביר את זה לוועדת הכנסת.
דוד רותם: ועדת הכנסת - - -
יצחק הרצוג: השאלה היא למה זה נושא חדש.
דוד רותם: כי זה לא חלק מהצעת החוק המקורית.
נעמה מנחמי: אם לומר את האמת, הרבה רים בהצעת החוק הם - - -
דוד רותם: הרבה רים הם כאלה, ואף אחד לא טען נושא חדש.
דוד רותם: כשטוענים נושא חדש אין לי סמכות לדון.
שלמה וקס: אני מוכרח להעיר לפרוטוקול, אדוני.
שלמה וקס: משרד המשפטים נוהג לאחרונה באכיפה מנהלתית, כשהוא נותן את הסמכויות לגופים שהם גם המפקחים, הם גם המחוקקים, הם גם המענישים.
שלמה וקס: אנחנו עושים חוק שמשנים אותו, ויש לו בעיה – הוא מזווית ראייה מסוימת והוא לא מתייחס לנושא ההייטק.
שלמה וקס: אם מתקנים חוק, היה ראוי לתקן את זה גם כאן.
דוד רותם: מר וקס, יש לי שאלה אליך: אתה רוצה שאעצור את הדיון ואעביר את זה לוועדת הכנסת?
דוד רותם: אעביר את זה לוועדת הכנסת.
שלמה וקס: מבחינתי, התשובה היא כן.
יצחק הרצוג: סליחה, אבל וקס הוא לא חבר ועדה, עם כל הכבוד.
יצחק הרצוג: אני חושב שהוועדה יכולה להחליט.
דוד רותם: מי שמבקש לראות בזה נושא חדש זה משרד המשפטים.
יצחק הרצוג: בסדר, אבל אנחנו יכולים להחליט אם אנחנו ממשיכים בדיון או לא.
יצחק הרצוג: גם משרד המשפטים הוא לא חבר ועדה.
דוד רותם: לא, אבל משרד המשפטים - -
יצחק הרצוג: - - הוא המדינה, שהביאה את החוק.
יצחק הרצוג: מי הכניס את הסעיף הזה פנימה?
שלמה וקס: אנחנו ביקשנו.
נעמה מנחמי: הוא עלה אתמול.
נעמה מנחמי: אפשר להמשיך לדון ולהשאיר את השאלה של נושא חדש להעלאה לוועדת הכנסת – אם הוועדה מעוניינת.
מאיר פרוש: המשמעות היא שאנחנו ממשיכים לדון בחוק?
נעמה מנחמי: אפשר להמשיך לדון ביתר הסעיפים.
נעמה מנחמי: לגבי הנושא החדש – נעלה את זה - - -
מאיר פרוש: אנחנו באמת לא חושבים שצריך להעלות נושא חדש כרגע ולפגוע בכל החוק.
דוד רותם: אתם אמנם המרכז של הדיון הזה, אבל מבחינתו הוא רוצה להעלות את זה.
מאיר פרוש: רק רצינו למחות על הפרוצדורות האלה.
זבולון אורלב: לדעתי, אם פותחים את סעיף 35 יש ליצור מערכת איזונים.
זבולון אורלב: למשל, לסעיף הזה, ניגוד אינטרסים בין תפקיד - - -
דוד רותם: רבותי, אני לא עוסק בסעיף 35.
זבולון אורלב: אני רק אומר שאם מעבירים אז צריך לדעת שנפתחים עוד רים.
דוד רותם: נחליט אם אנחנו מעבירים את זה לוועדת הכנסת ואז נחליט.
יצחק הרצוג: אני חושב שמיותר להעלות פה את התיקון הזה לסעיף 35.
יצחק הרצוג: אם מישהו רוצה לתקוע מקלות בגלגלי החוק הזה, אז יופי.
יצחק הרצוג: אבל זה מיותר.
דוד רותם: יש לנו שתי אפשרויות: אנחנו יכולים להחליט שאנחנו לא מעלים את זה ואז אין טענת נושא חדש וממשיכים את הדיון.
יצחק הרצוג: זה מה שאני טוען שצריך לעשות.
דוד רותם: זה מה שאתה חושב שצריך לעשות?
יצחק הרצוג: כן, זו דעתי.
יצחק הרצוג: אצביע אתך.
דוד רותם: תצביע אתי?
יצחק הרצוג: אני מצביע שזה לא יעלה, כעמדת המדינה.
נעמה מנחמי: אקריא מהתקנון, סעיף 85(ב), לגבי טענת נושא חדש: הוצע בוועדה תיקון להצעת חוק וחבר הכנסת, שר או סגן שר בענייני המשרד שבו מכהן טען שהתיקון המוצע חורג מגדר הנושא של הצעת החוק, בסעיף זה – נושא חדש, יביא יושב ראש הוועדה את העניין להכרעת ועדת הכנסת.
נעמה מנחמי: הושמעה טענת נושא חדש של נציג הממשלה שהשתתף בדיון, לא תידון הטענה בוועדת הכנסת אלא אם כן נטענה בכתב בידי השר או סגן השר כאמור עד המועד שבו נקבע דיון בוועדת הכנסת.
נעמה מנחמי: כלומר, עד לדיון בוועדת הכנסת נצטרך אישור בכתב של השר.
יצחק הרצוג: אפשר לעקוף את כל זה אם אנחנו מחליטים שלא מעלים עכשיו.
דוד רותם: מכיוון שאנחנו מחליטים לא לדון בתיקון הזה אז אין טענת נושא חדש והעניין נגמר.
דוד רותם: מי בעד הצעתו של חבר הכנסת הרצוג שהנושא לא יתוקן?
דוד רותם: בעד ההצעה – פה אחד
דוד רותם: ההצעה נתקבלה.
נעמה מנחמי: הסעיף הבא הוא סעיף 170, שדנו והתחבטנו בו אתמול.
נעמה מנחמי: אתמול בערב נשלחו שני נוסחים, שניהם מופיעים בפניכם.
נעמה מנחמי: אני מציעה שמשרד המשפטים יסביר מה העניין.
אסא קלינג: מוצע לחזור ללשון המקורית של סעיף 170, שבמקור הוצע לתקן אותו לאור הפרסום של 16א רבתי.
אסא קלינג: סברו שיש מקום להוסיף על הדרך את הפרסום להתנגדויות גם לפי סעיף 16א.
אסא קלינג: לאחר קריאה של כל התוספות לאורך הדרך היו הערות רבות ושונות, ואנחנו סבורים שנכון להשאיר את סעיף 170 במהותו, כפי שהיה לצורך תיקונים פורמליים בלבד, כאשר התיקונים לאחר מתן הפטנט בהחלט פתוחים להתנגדות הציבור, כפי שהיה עד היום.
אסא קלינג: כמו כן, להוסיף את סעיף קטן (ה) פשוט כדי להבהיר שתיקונים לאורך מהלך חיי הבקשה בטרם קיבול הפטנט ממילא פתוחים לעיון הציבור מכוח 16א.
אסא קלינג: פשוט להבהיר שהם פתוחים לעיון הציבור אך אינם כפופים להתנגדות.
אסא קלינג: מן הסתם הרים יעלו בשלב ההתנגדות לקיבול הפטנט, במידה שיוגש.
אסא קלינג: אחרת נוצר מנגנון סבוך שאינו משרת ר.
דוד רותם: בקיצור, אנחנו הולכים לנוסח השני.
נעמה מנחמי: נכון, אלא שאני חושבת שגם אתו יש מספר בעיות.
רון תומר: אפשר, אדוני?
רון תומר: הערה אחת לגבי התיקונים.
רון תומר: כשמתפרסמת בקשה ואני - כציבור, כמתנגד או כחברה גנרית – קורא אותה, אני לא יכול לפתוח את התיק כל יום, כל חודש או אפילו שלוש-ארבע פעמים בשנה כדי לגלות שבעל הפטנט ביקש לתקן ולשנות משהו שיכול לשנות את החשיפה שלי אליו.
רון תומר: מה שחסר לי בהצעה הזו זה שכאשר ישנה בקשה לתיקון - שתפורסם בצורה מסוימת כדי שהציבור יוכל לראות.
רון תומר: יש אלפי בקשות פטנט ואנחנו, כחברות גנריות, תחת ה-watch list שלנו יהיו עשרות, אם לא מאות, פטנטים שנצטרך לראות את מצבם.
רון תומר: להטיל עלינו לבדוק באופן שוטף את התיק בכל פעם זה קשה.
דוד רותם: בוא נאמר ככה: מכם לא צריך לבקש לבדוק שום ר.
דוד רותם: למה שאתם תבדקו משהו?
רון תומר: רק כדי לדעת אם תוקן, כדי לדעת אם זה משפיע עלי ולקחת את ההחלטות השיווקיות שלי בהתאם.
דוד רותם: מכיוון שאתה צריך לקבל החלטות שיווקיות, אז תתאמץ ותבדוק.
רון תומר: הבעיה היא שתיקון בקשת הפטנט יהיה בהתכתבות בין מבקש הפטנט לרשם.
דוד רותם: אבל גם זה יהיה בתוך האתר.
נעמה מנחמי: לא ברור למה לא לפרסם את זה.
רון תומר: אבל ב-watch list שלי כבר היום יש עשרות, אם לא מאות, פטנטים.
רון תומר: תיקי בחינה זה אלפי עמודים.
רון תומר: לנסות לחפש את המכתב הבודד שמבקש את תיקון בקשת הפטנט כל פעם – למה לא לפרסם בשורה?
דוד רותם: "הרשם יפרסם באינטרנט הודעה על בקשת תיקון לפי סעיף זה".
דוד רותם: בבקשה, גברת חכמי.
מיכל חכמי: אדוני, עם כל הכבוד, בדיעבד, אחרי כל הדיונים שלנו, אני לא מבינה את הצורך בתיקון הסעיף.
מיכל חכמי: אני חושבת שיש פה אי-הבנה יסודית בהבנת הבעיות של הסעיף הזה, עם כל הכבוד לכל חבריי ועמיתיי.
מיכל חכמי: הסעיף הזה באמת מר על תיקונים פורמליים.
מיכל חכמי: הוא מר בפירוש בסעיף א: כאשר לא נקבעה דרך אחרת בחוק לעשיית התיקון.
מיכל חכמי: אנחנו לא מרים על תיקון בקשת פטנט שנקבע בסעיף 22 או תיקון פטנט שנקבע בסעיף 65.
מיכל חכמי: אנחנו מרים על תיקונים שהם, רובם ככולם, פורמליים לחלוטין.
מיכל חכמי: כלומר, אם המזכירה מילאה טופס בקשה ובשם הממציא היא כתבה "יוסף מזרחי" וצריך להיות "משה מזרחי" – זה בערך סוג התיקונים שעליהם אנחנו מרים.
מיכל חכמי: אז ברור שגם ר זה, שזה עניין של בעלות, יכול לגרור, אבל לא מדובר על תיקונים לבקשה.
מיכל חכמי: מדובר על תיקונים פורמליים לחלוטין.
מיכל חכמי: כל מה שקורה פה - סבתי המנוחה היתה אומרת: טלאי על טלאי.
מיכל חכמי: אני לא מבינה בשביל מה אנחנו צריכים את התיקון הזה.
יצחק הרצוג: זה יוצר מפלצת חקיקתית.
אסא קלינג: הכוונה היתה למנוע את הטלאי על טלאי.
אסא קלינג: אני מסכים לגמרי עם הגברת חכמי.
יצחק הרצוג: אז יש פה איזו הצעה שלכם לחילופין.
אסא קלינג: ההצעה השניה היא הצעה שלנו.
נעמה מנחמי: ההצעה השניה לסעיף 170 היא לתקן את סעיף (ג) כך שיהיה כתוב: "מיום פרסום הודעה בר בקשת התיקון לפי סעיף קטן (ב)".
נעמה מנחמי: למה אנחנו זקוקים ל"מיום פרסום הודעה"?
שמרית גולן: כי הודעת תיקון תינתן כשמדובר בבקשות שכבר קובלו, ובקשות שטרם קובלו – לא תינתן הודעת תיקון.
שמרית גולן: לכן ברור כאן שההתנגדות ניתנת רק אחרי שבקשה כבר קובלה.
רון תומר: אני שוב חוזר לסוגיה של ההודעה, כי בהצעה של רשם הפטנטים - - -
דוד רותם: אתה לא חוזר לשום ר, כי לא קיבלת רשות דיבור.
יצחק הרצוג: אמרת "מיום פרסום".
יצחק הרצוג: לך חשוב שלושה חודשים מיום הפרסום?
שמרית גולן: מיום פרסום הודעה בר בקשת תיקון.
יצחק הרצוג: אז למה זה בהכרח קשור לקיבול?