GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: אני גם יכול להבין שאנשים שעסוקים כל היום בעניין הזה, אין מי שמעורר אותם.
אורי מקלב: אני יודע מה עוברים אחרים, מה עוברים חברות קדישא שמתעסקים עם מתים, כמה מעוררים אותם כל הזמן לשמור ולא להיות גס בדבר הזה.
אורי מקלב: טבע האדם כזה.
אורי מקלב: אם הייתם שומעים היום מה שאנחנו אומרים פעמיים בחודש, יכול להיות שהדברים היו נראים אחרת.
אורי מקלב: כשאנחנו נפגשים רק לעתים כאלה, יכול להיות שהדברים האלה לא הופנמו.
אורי מקלב: מעבר לאלה שחתמו, יש עדיין אלפים שהם בכלל לא היו בתהליך.
אורי מקלב: כל אלה ב-20 במאי גם אמורים להיקבר.
דוד רותם: רבותי, אני מבקש בתוך שבוע ימים לקבל ממשרד הבריאות הודעה, א', על נושא המימון, ב', אני מבקש פנייה אל האנשים שחתמו על הטמנה בקבר אחים, שפנו אליהם בצורה ברורה ויודעים שהם יודעים על הסיפור.
דוד רותם: על סדר היום הצעת חוק דיני ממונות, התשע"א-2011, פרק הפעולות המשפטיות אותו אני מתכוון לסיים היום ומהר למרות שיתר החוק יחכה.
מיגל דויטש: למעשה דיברנו כמעט על כל ההיבטים ולדעתי אנחנו קצת יותר בענייני ניסוח.
מיגל דויטש: נעשה את זה לפי הסדר ונתחיל בסעיף 7, הגדרה של פעולה משפטית, שגם על כך דיברנו ארוכות.
מיגל דויטש: פרופסור איינהורן הביעה הסתייגויות שונות אבל כבר עברנו את הדיון גם בהסתייגויות.
מיגל דויטש: למעשה הדבר היחיד שאולי נותר לדבר עליו בשתי מלים זה בשאלה האם אנחנו רוצים שהגדרת הפעולה המשפטית תתייחס לקיומו בפועל של שינוי של זכויות או חובות לעומת האפשרות שהפעולה רק מכוונת לשינוי.
מיגל דויטש: זה היה חלק מההערות המרכזיות של פרופסור איינהורן.
מיגל דויטש: אני מבין שההצעה החלופית מדברת על כך שאנחנו נדבר על פעולה משפטית כפעולה שכוונתה להביא לשינוי וכולי ולאו דווקא פעולה שבפועל משנה.
מיגל דויטש: אני מתקשה לראות את ההצדקה לעניין.
מיגל דויטש: הרי אם הפעולה רק מכוונת לשינוי זכויות וחובות והיא לא משנה אותן, בעצם היא לא מעניינת ולא רלוונטית.
מיגל דויטש: זה שאדם רוצה להגיע לתוצאה ולא מסוגל להגיע אליה, אין מה לעשות.
מיגל דויטש: אני לא רואה כל הגיון לבוא ולהתייחס לפעולה משפטית כאשר היא לא בפועל מובילה לשינוי.
מיגל דויטש: זה המומנט המעניין.
מיגל דויטש: אז אנחנו צריכים להתייחס לשאלה האם אפשר לחזור ממנה, אנחנו צריכים להתייחס לשאלה אם היא מושלמת או לא מושלמת, האם עושים אותה בעל פה, בכתב, בהתערבות, האם מעניין אותנו האם הכוונה נעשית בעל פה או בכתב כאשר היא לא גורמת שום שינוי?
מיגל דויטש: לכן אני לא רואה שום הצדקה לעניין.
מיגל דויטש: אני יודע שבקונטיננט יש באמת התייחסויות ונוסחים שונים.
מיגל דויטש: פעולה שמכוונת או שמשנה, שוב, ה-מכוונת, לא די בה.
מיגל דויטש: אכן מומנט הכוונה חשוב והוא מופיע כאן, שינוי הזכויות מותנה ברצונו של המבצע, אין בעיה, אבל חייב שיהיה שינוי.
מיגל דויטש: חייב שיתקיימו שני אלמנטים גם יחד, ראשית, שבפועל יש שינוי כתוצאה מהמהלך, ושנית, שהשינוי המשפטי יהיה רצוני.
מיגל דויטש: זה מה שמופיע בסעיף 7 ואני חושב שהסעיף טוב.
דוד רותם: נקרא את סעיף 7.
אלעזר שטרן: 7.
אלעזר שטרן: מהותה של פעולה משפטית פעולה משפטית היא פעולה המשנה זכויות או חובות של מבצע הפעולה או של אדם אחר ובלבד שלפי החוזה או החיקוק שעל פיו מתבצעת הפעולה, שינוי הזכויות או החובות מותנה ברצונו של מבצע הפעולה לגרום לשינוי כאמור:
טליה איינהורן: אפשר לומר משהו לגבי סעיף 7?
דוד רותם: אפשר, כן, אבל כבר דיברנו על זה.
טליה איינהורן: כן ולא.
טליה איינהורן: בישיבה הקודמת בחלק השני של הישיבה התעורר דיון גדול מאוד על אופן ההודעה וכל הבעיות שהתעוררו סביב זה.
טליה איינהורן: כל זה היה מתייתר אילו ההגדרה הייתה מוותרת על אותו החלק שמשנה.
טליה איינהורן: העניין שיש כוונה לשנות זכויות וחובות, יש לה משמעות עמוקה מאוד.
טליה איינהורן: זה לא הופך את העניין למיותר ושאין מה להדביק אליו.
טליה איינהורן: אדרבא, שמונים סעיפים מודבקים אליו בחלק הכללי בלי שיהיה צורך בשינוי בפועל.
טליה איינהורן: ברגע שקובעים שיש צורך בשינוי בפועל, גורמים לכך שמצד אחד כל ההוראות שקיימות במשפט הקונטיננטלי לגווניו הן כאילו הופכות להיות מיותרות ולעומת זאת אנחנו זקוקים לאוסף שלם של הוראות שאנחנו נראה בהמשך שהן מאוד בעייתיות ואומר מדוע.
דוד רותם: בהמשך, מישהו אחר יפתור את הבעיה ולא אני.
מיגל דויטש: רק דוגמה קטנה.
מיגל דויטש: אני מתכוון לבטל חוזה אבל לא מסוגל לבטל אותו.
מיגל דויטש: עשיתי פעולה משפטית כאשר הודעתי על ביטול?
טליה איינהורן: בוודאי.
מיגל דויטש: כשאין לי זכות ביטול.
טליה איינהורן: גם כשאין לך זכות ביטול.
טליה איינהורן: אנחנו הרי יודעים שיש לזה אפילו תוצאות משפטיות, להודעה על ביטול חוזה כשאין לי זכות כי אז אני מפר.
מיגל דויטש: אני מפר, אבל זאת לא פעולה משפטית.
טליה איינהורן: הודעה על ביטול היא פעולה משפטית לפי כל שיקול דעת.
ארז קמיניץ: כאשר יש לך זכות.
מיגל דויטש: כאשר הביטול מתרחש.
טליה איינהורן: לא.
מיגל דויטש: אחרת אני עושה הפרת חוזה.
טליה איינהורן: עצם ההודעה על הביטול היא פעולה משפטית וזה יישאר במחלוקת בינינו.
טליה איינהורן: כמו למשל כאשר חברה מחליטה להגדיל את ההון שלה, ההחלטה עצמה לא בהכרח הגדילה את ההון אלא צריך להודיע וצריך לעשות דברים אצל רשם החברות אבל ההודעה היא פעולה משפטית.
ארז קמיניץ: אני לא בטוח שהפעולה הזאת קונסטיטוטיבית צריכה לעבור את אישור הרשם וכולי, אבל אם כן, אז לא נעשה שום דבר כי מה יש בהחלטה?
ארז קמיניץ: אם עסקה במקרקעין טעונה מסמך בכתב ונניח שזה קונקלוסיבי ואין שום פסיקה, אז אין פעולה משפטית.
מיגל דויטש: או שהיא פעולה מותנית.
טליה איינהורן: בזה אנחנו נוגעים בלב מפני שבאמת בכל שיטות המשפט הקונטיננטלי כתוב שלפעולה המשפטית אין שום תוקף אם יש דרישת כתב ולא כתבו אותה.
טליה איינהורן: לכן זה מה שאמרתי.
טליה איינהורן: ברגע שאתה מגדיר אותה ככוונה, יש אוסף שלם של הוראות שמתייחסות לעניין הכוונה והן חשובות מאוד.
טליה איינהורן: לעומת זאת, ברגע שאתה אומר שהיא משנה, אתה כאילו דילגת מעל כל ההוראות החשובות לעניין הכוונה.
שלום לרנר: איזה סעיף בהמשך רלוונטי למצב כזה שפעולה רצתה לשנות משהו ולא השיגה?
טליה איינהורן: אני אתן לך דוגמה מאוד פשוטה.
שלום לרנר: לא, תראי לי סעיף אחד.
שלום לרנר: לא, אני מבקש לתת סעיף קונקרטי.
טליה איינהורן: בבקשה.
טליה איינהורן: למשל, יש לך את כל ההוראות שעוסקות איך העניין של הקליטה של הפעולה המשפטית.
טליה איינהורן: למה אתה צריך שורה של הוראות לקליטת הפעולה המשפטית?
טליה איינהורן: אם אכן אתה מגדיר אותה כפעולה שמשנה זכויות או חובות, אתה חייב לדאוג לכך שהיא תגיע.
שלום לרנר: מה רע בכך?
שלום לרנר: צריך הוראות.
טליה איינהורן: בוודאי, אבל החקיקה דואגת לזה בכל מקרה פרטי בצורה מסוימת.
טליה איינהורן: אי אפשר לעשות הוראה אחת כללית שתופסת בחובה את הכול.
טליה איינהורן: זה הקושי הגדול.
ארז קמיניץ: זה לא קשור לשאלת הכוונה.
טליה איינהורן: לא, זה משנה מאוד.
דוד רותם: רבותיי, בסדר.
דוד רותם: נדון אחר כך ביתר הסעיפים איך מקבלים ובכל הדברים האלה.
דוד רותם: בינתיים הנוסח הזה נראה לי מתאים.
מיגל דויטש: אם כך, נעבור לסעיף 8. 8.
מיגל דויטש: סוגי פעולות משפטיות (א) פעולה משפטית יכול שתהיה חד צדדית או רב צדדית, בהתאם לחיקוק או לחוזה שעל פיו היא מבוצעת.
מיגל דויטש: (ב) פעולה משפטית יכול שתהיה מותנית.
מיגל דויטש: לגבי פסקה (א), זאת הוראה תיאורית שבאה להבהיר שיש שני סוגים אפשריים.
מיגל דויטש: יש את הרב צדדי, למשל חוזה שבו יש שניים שמביעים כוונה להגיע לתוצאה, גמירת דעת, ויכולה להיות חד צדדית כמו למשל הודעה על ביטול חוזה, הפרה, כי אז הרצון של האחד הוא הקובע.
מיגל דויטש: הסתייגות שראיתי אצל פרופסור איינהורן היא לגבי הביטוי "בהתאם לחיקוק או לחוזה שעל פיו היא מבוצעת" בטענה שהדברים למעשה מיותרים כיוון שהחיקוק או החוזה ממילא הם המקור לפעולות משפטיות.
מיגל דויטש: הכוונה בסעיף להבהיר שכאשר אנחנו אומרים שפעולה יכולה להיות חד צדדית או רב צדדית, לא כל פעולה יכולה להיות גם כזאת וגם כזאת.
מיגל דויטש: חוזה לא יכול להיות חד צדדי.
מיגל דויטש: כדי לדעת אם זה חד צדדי או רב צדדי נלך לחיקוק או לחוזה ואז נדע אם אפשר לעשות באופן דו צדדי או באופן חד צדדי.
מיגל דויטש: זה כל מה שנאמר כאן ואני חושב שזה די טוב ונכון שיופיע כי אחרת כאילו אנחנו אומרים שכל פעולה משפטית שהיא יכולה להיות או כזאת או כזאת, אבל זה לא כך.
מיכאל ויגודה: מהבחינה הזאת, הצעה לכריתת חוזה היא פעולה משפטית?
מיגל דויטש: היא משנה מצב משום שהיא מעניקה כוח קיבול לניצע.
מיגל דויטש: אני מכפיף את עצמי לאפשרות שיהיה קיבול ואז אני קשור בחוזה.
מיגל דויטש: אני יכול לסגת.
מיגל דויטש: היא לא פעולה משפטית בלתי חדירה.
מיגל דויטש: היא כן חדירה אבל היא בוודאי פעולה משפטית.
מיגל דויטש: ברגע שההצעה הגיעה לניצע, מרגע זה ואילך יש לו פטיש ביד והוא יכול להגיד כן, אני שותק והעניין גמור.
מיגל דויטש: יש חוזה.
מיגל דויטש: השתנה המצב.
מיגל דויטש: התכוונתי לשנות כי ההצעה היא לא הצעה אלא אם כן יש לי רדאר.
מיכאל ויגודה: ההצעה הזאת המכוונת לשנות היא תואמת יותר כי ההצעה כשלעצמה עוד לא ניתנה.
מיגל דויטש: אין בעיה.
מיגל דויטש: משנה מצב ובתנאי שהשינוי מותנה ברצון.
מיגל דויטש: שני דברים היא צריכה להיות: ראשית, משנה, הנה איך היא משנה משום שברגע שאני מציע להוא יש כוח לקשור אותי, קיבול, והיא יכולה להביא לשינוי על פי הדין, דיני החוזים, רק אם אני, המציע, מתכוון לתת כוח קיבול.
מיגל דויטש: כלומר, גמירת דעת.
מיגל דויטש: ההצעה היא הצעה.
מיגל דויטש: סעיף 2 היום לחוק החוזים.
מיגל דויטש: זה משלב את שניהם יחד.
מיכאל ויגודה: עצם העובדה שהוא יכול לקבל את ההצעה, זה כבר משנה.
מיכאל ויגודה: אם הוא יקבל, זה ישנה.
מיגל דויטש: כן, אבל בטבלה ההופיאנית הידועה הקניתי לו כוח ואני כפוף לו.
מיגל דויטש: יצרתי כפיפות שהיא סוג של חובה.
מיגל דויטש: הקניתי לו כוח, זה סוג של זכות.
מיגל דויטש: אגב, בגלל זה יש דיון מקיף ותמיד מתלבטים בשאלה אם אני מזמין הצעה או מציע.
מיגל דויטש: אם אני מזמין, לא נתתי לו כוח.
מיגל דויטש: לגבי הזמנת הצעה אפשר לשאול האם זו פעולה משפטית או לא כי הוא תמיד יכול להציע בלי שאני אזמין אותי להציע.
מיגל דויטש: כשאני ממש מציע, אני נותן לו כוח.
מיגל דויטש: יגיד כן, גמרנו.
מיגל דויטש: אני לא יודע אם פעולה מותנית היא סוג של פעולה משפטית.
ארז קמיניץ: אפשר לכתוב את זה בכותרת השולים.
מיגל דויטש: שוב, זה סוג של הבהרה בעיקר בעקבות ההערות של מחלקת הייעוץ של הוועדה.
מיגל דויטש: זה בא לומר שאין מניעה שהפעולה תהיה פעולה שמשנה מצב משפטי גם אם היא עדיין כרוכה בהתקיימותו של תנאי כלשהו ואכן המצב המשפטי בהחלט משתנה משום שהעניין כבר לא בידי.
מיגל דויטש: ברגע שאני קובע שאני עושה נניח הודעת ביטול בתנאי שיקרה א', ב', ג', למשל, אני נותן היום הודעת ביטול בתנאי שלא תתוקן ההפרה.
מיגל דויטש: אני מודיע היום על ביטול, עקרונית אני קשור, נתתי לו כוח לתקן את ההפרה ולמנוע את הביטול.
מיגל דויטש: פעולה יכול שתהיה מותנית.
מיגל דויטש: השינוי מתרחש, אני מעוניין שיתרחש, אם כמובן אני מעוניין לפי סעיף 7.
מיגל דויטש: נדמה לי שעיקר ההסתייגות של פרופסור איינהורן בעניין היא שזה לא אומר יותר מדי.
מיגל דויטש: למשל שאנחנו לא מחילים כאן הוראות כמו חוזה על תנאי, הוראות שעוסקות בחוזה על תנאי מתלה, חוזה על תנאי מפסיק וכולי, אבל במכוון כך משום שאני חושב שהמצב הוא שונה.
מיגל דויטש: קודם כל, כשנגיע לדיני החוזים, יהיו הוראות מיוחדות לגבי חוזה על תנאי ממש, אבל זה לא מייתר את הצורך באיזושהי אמירה כללית בעניין.
מיגל דויטש: דיני החוזה על תנאי הם שונים כי למשל ניקח פעולה חד צדדית, פעולה משפטית חד צדדית מותנית.
מיגל דויטש: בפעולה משפטית חד צדדית מותנית כמו דעת ביטול, אין מניעה שהצד השני יחתור למנוע את התממשות התנאי.
מיגל דויטש: הוא לא חייב לי שום דבר.
מיגל דויטש: אני נותן הודעה חד צדדית, אין בינינו הסכם בעניין, הוא לא חייב להימנע מלשבש לי את התקווה שהתנאי יתקיים.
מיגל דויטש: בחוזה, לעומת זאת, כידוע סעיפים 27 ו-28 לחוק החוזים, ברגע שהסכמנו שחוזה הוא על תנאי, כל אחד מהצדדים חייב להימנע מלהפריע להתקיימות התנאי.
מיגל דויטש: אנחנו לא יכולים לעשות חוזה מותנה ברישיון ואז אחד הצדדים ירוץ לרשויות וינסה למנוע את קבלת הרישיון.
מיגל דויטש: בהודעה חד צדדית, אנחנו בלעומתיות.
מיגל דויטש: אני מנסה לייצר מהלך לא הסכמה.
מיגל דויטש: הוא לא חייב להימנע מלהפריע להתממשות התנאי.
מיגל דויטש: לכן יש הבדל.
מיגל דויטש: אני חושב שככל שמדובר בהוראה כוללנית, נכון שתהיה אמירה פשוטה, גורפת וכוללנית.
מיגל דויטש: היא בסך הכול תיאורית ואפשר גם להסתדר בלעדיה אבל אין מניעה לומר אותה.
מיגל דויטש: אני חושב שטוב גם להזכיר שהאפשרות קיימת.
מיגל דויטש: לא נכון להחיל מיני וביי את הוראות חלק החוזים בעניין.
מיגל דויטש: נגיע לפרק החוזים, יהיו הוראות מיוחדות על חוזה על תנאי כמו שיש היום ודומה לקיים היום.
דוד רותם: אין הסתייגויות.
מיגל דויטש: 9.
מיגל דויטש: אופן ביצוע פעולה משפטית פעולה משפטית, יכול שתבוצע בעל פה, בכתב או בהתנהגות.
מיגל דויטש: זו אמירה רחבה ברוח סעיף 23 לחוק החוזים היום.
מיגל דויטש: כל פעולה משפטית כמו הודעת ביטול ומימוש אופציה, הכול יכול שיהיה בעל פה, בכתב או בהתנהגות.
מיגל דויטש: ההערה הנגדית נוגעת לכך שנכון יהיה להתייחס למעמד של דרישות כתב, הצורך בכך שתהיה דרישת כתב.
מיגל דויטש: הכלל הגדול הוא, עדיין לפי ההצעה, שבדרך כלל לא דרוש כתב.
מיגל דויטש: יהיו מקומות מסוימות בדומה להיום שתהיה דרישה כזאת.
מיגל דויטש: מה שהיום סעיף 8 לחוק המקרקעין, סעיף 5 לחוק המתנה.
מיגל דויטש: לומר עכשיו שהכל בכפוף להוראה אחרת בדין מיוחד, אנחנו לא צריכים לומר כי זה תמיד הכלל הגדול.
מיגל דויטש: בכל הוראה כללית - זה המבנה הבסיסי של הקודקס – ברמת הפשטה גבוהה, הכול כפוף תמיד לדין מיוחד בכל הקשר שהוא.
מיגל דויטש: זה כלל פרשני הכי בסיסי שבעולם והוא גם לא טעון אמירה מיוחד, ודאי לא כאן.
מיגל דויטש: אם משום מה אנחנו רוצים בכלל לומר משהו, אולי בחלק הכללי צריך לומר שכל הוראה בחוק זה מתפרשת בכפיפות לדין מיוחד.
מיגל דויטש: לדעתי גם זה לא דרוש.
מיגל דויטש: ההתייחסות לדרישת הכתב לדעתי היא לא כאן והיא לא שייכת לכאן.
מיגל דויטש: נכון, כשנגיע לדרישת הכתב, תעלינה השאלות המובהקות עד כמה אפשר לגבור עליה באמצעות דרישת תום הלב, הביקורות הידועות, עד כמה בהיעדר כתב אין פעולה בכלל, אין חוזה בכלל או שיש תוצאות שהן לא בטלות החוזה.
מיגל דויטש: כל זה נוגע למקומות בהם נחליט שיש דרישת כתב וכל דרישה ועניינה היא, אין הרבה כאלה, סעיף 8 וסעיף 5 הוא סוג אחד, הוראות בחוק תקנות הצרכן למשל הן עניין אחר כאשר שם זה ראייתי.
מיגל דויטש: לדעתי זה לא כאן.
מיגל דויטש: אומר את הכלל הגדול – חופש צורה, מה שהצווים רוצים, זה מה שיהיה.
טליה איינהורן: אחת התקלות אצלנו לעניות דעתי, ורואים את זה הרבה במציאות בפסיקה, שבתי המשפט לא מתייחסים מאוד ברצינות לדרישות הכתב שחוקקו על ידי המחוקק גם כאשר ברור למעשה שהדרישות נקבעו כדרישות קונסטיטוטיביות.
טליה איינהורן: כשכתבו שעסקת מקרקעין טעונה עסקת כתב – ואני אז למדתי בית ספר למשפטים – הסבירו לנו שזה שינוי ענק לעומת המצב הקודם ואחר כך זה הלך והתכרסם.
טליה איינהורן: לעניות דעתי יש חשיבות לקבוע כלל גדול בעניין שבמקום שיש דרישת כתב מחייבת, לא תהיה פעולה כלל בלי שתתקיים אותה דרישת כתב כי יש חשיבות גדולה מכל ההצהרות החגיגיות שעשינו כאן, לא כהצהרה חגיגית אלא באמת לגופו של עניין, יש חשיבות מאוד גדולה לעניות דעתי למען הוודאות המשפטית וכן הלאה שהכנסת תאמר בנושא הזה אמירה קצרה וברורה.
דוד רותם: השאלה רק איפה היא תאמר את זה.
דוד רותם: כשנגיע לדרישת הכתב, זה בחוק המקרקעין, יהיה כתוב שעל אף האמור בסעיף 9, עסקה במקרקעין טעונה מסמך מחייב.
דוד רותם: מתי המשפט יעשו עם זה, לא אני קובע.
מיגל דויטש: לא תמיד התוצאה היא בטלות.
מיגל דויטש: אם ניקח את חוק הגנת הצרכן, יש המון הוראות שדורשות מעוסק לתת חוזה בכתב למשל.
מיגל דויטש: אני חושב שמאוד ברור שם שהתוצאה היא לא בטלות.
מיגל דויטש: התוצאה דרך אגב הרבה פעמים תפגע בלקוח.
מיגל דויטש: בטלות, פתאום אין לו עסקה והוא לא יקבל נכס.
מיגל דויטש: כל עניין, הקשרו ותכליתו.
טליה איינהורן: אז מה הטעם של דרישה בכתב?
טליה איינהורן: כלומר, להפך, זה מראה שצריך לחשוב טוב לפני שקובעים דרישה בכתב.
מיגל דויטש: התשובה היא הפרת חובה חקוקה.
טליה איינהורן: אם אנחנו מתייחסים ברצינות לדרישת הכתב, זה צריך לבוא לאורך כל הדרך.
דוד רותם: אנחנו מתייחסים מאוד ברצינות לדרישת הכתב, אבל בתי המשפט הם אלה שמפרשים את החוקים.
דוד רותם: מרגע שאנחנו הוצאנו את החוק, בית המשפט עושה אתו מה שהוא רוצה ולא מה שאנחנו רוצים.
טליה איינהורן: אבל תאר לך שהייתה לך הוראה בראש הקודיפיקציה שאומרת שבמקום שיש דרישת כתב, היא מחייבת במידה כזאת.
דוד רותם: כל הוראת חוב מחייבת אלא שבית המשפט מפרש את הוראת החוק איך שהוא מפרש.
ארז קמיניץ: אני חושב שמה שפרופסור דויטש ניסה לומר זה שבחוקים שונים יש לחובת הכתב תוצאות שונות.
ארז קמיניץ: אם בחוק המקרקעין הכוונה באמת שכדי שפעולה משפטית תהיה בכתב ואם היא לא בכתב, אין פעולה, הרי שבאמת מכאן ואילך מה שבית המשפט קובע ועל זה אין לנו שליטה.
ארז קמיניץ: בחוק הגנת הצרכן, דרישת הכתב אינה בהכרח כזאת שאומרת שאם לא תהיה דרישת כתב, לא יהיה חוזה בכלל.
ארז קמיניץ: יכול להיות היא תוביל לכך שיינתנו נניח לצרכן איזה שהן תרופות אחרות כמו פיצויים על הנזק בזה שהוא לא ראה את הכתב אבל לא בהכרח התוצאה שחוק הגנת הצרכן מכוון אליה היא אמירה שלא נעשתה בכלל עסקה.
ארז קמיניץ: זה מה שפרופסור דויטש אומר.
מיגל דויטש: זה נתפס כראייתי וכחובה, הפרת חובה חקוקה אם באמת לא מקיימים.
מיגל דויטש: נעבור לסעיף 10, אי הדירות פעולה משפטית.
מיגל דויטש: בסעיף 10 דיברנו ארוכות.
מיגל דויטש: נכון שכאן העניין הוא קצת יותר עדין אבל בכל זאת.
מיגל דויטש: יש לנו שני סוגי פעולות שצריך לקחת בחשבון כאשר האחת היא פעולות שטעונות קליטה והפעולה השנייה היא פעולה שלא טעונה קליטה.
מיגל דויטש: פעולה שטעונה קליטה, החלק הגדול של הפעולות.
מיגל דויטש: כדי להשפיע על מישהו, אני צריך שהוא ידע על כך.
מיגל דויטש: הרגע שבו היא הושלמה, הוא רגע הקליטה לגבי פעולה הטעונה קליטה.
מיגל דויטש: זה מופיע בהמשך בסעיף 12, פעולה משפטית הטעונה קליטה וכולי, וגם בסעיף 13, טעונה קליטה מושלמת עם קליטתה, כלומר, השלמת הפעולה.
מיגל דויטש: אם כן, יש לנו שני סוגי פעולות כאשר האחת היא פעולה שטעונה קליטה והשנייה לא.
מיגל דויטש: הכלל הגדול הוא שכיוון שההנחה היא שבדרך כלל הפעולות כן טעונות קליטה, ב-(א) מוצע שככלל, הפעולה היא בלתי הדירה.
מיגל דויטש: כבר דיברנו ארוכות על כל העניין, כולל הערות של פרופסור איינהורן, האם זה כלל מספיק רחב, והאם הוא מוצדק בתור כלל רחב.
דוד רותם: השאלה איך אתה תגדיר לי שלמה.
מיגל דויטש: לגבי קליטה, זה מופיע למעשה בסעיף 13.
מיגל דויטש: "פעולה משפטית חד צדדית הטעונה קליטה מושלמת עם קליטתה".
מיגל דויטש: כלומר, ברגע שיש הודעה.
מיגל דויטש: סעיף 12 קובע איך קולטים ומה המשמעות של קליטה - קליטה היא ידיעה או הודעה למען וכיוצא באלה.
מיגל דויטש: רגע ההשלמה הוא הרגע שבו הצד שכנגד יודע שכעת קרה משהו והוא צריך לתכנן בהתאם.
דוד רותם: התחייבתי לתת לך מתנה.
דוד רותם: שלחתי לך על זה גם מכתב.
דוד רותם: אני יכול לחזור בי?
דוד רותם: זאת פעולה הדירה?
דוד רותם: היא הושלמה כי נתתי לך הודעה.
מיגל דויטש: היא טעונה קליטה ולכן אי אפשר לחזור.
דוד רותם: אתה קיבלת את המכתב, נכנסת לחדר שלי, נתת לי שתי סטירות לחי.
ארז קמיניץ: יש את הכללים שאומרים מתי כן.
דוד רותם: היא כבר בלתי הדירה.
מיגל דויטש: לא, היא בלתי הדירה בכפוף, תמיד בכפוף, לעילות על פי דין.
מיגל דויטש: למשל, טעות.
דוד רותם: מחקתם את זה.
ארז קמיניץ: לא, כתבנו בהתחלה כי זה שונה לחזקה.
ארז קמיניץ: חזקה שהיא.
ארז קמיניץ: זה הדיון שהיה כאן.
ארז קמיניץ: זה היה דיון שאני חושב שהיה יותר נוסחי ופחות מהותי.
ארז קמיניץ: לכולם ברור שהכלל המרכזי הוא שרוב הפעולות צריכות להיות כאלה שהן בלתי הדירות מרגע שהן מושלמות והשאלה שנשאלה הייתה איך לבטא את העובדה שזה ברוב המקרים ולא בכל המקרים.
מיגל דויטש: יש כאן עוד אלמנט שאני חושב שחשוב לחדד בעקבות הערת היושב ראש.
מיגל דויטש: למעשה מבחינים, זאת הבחנה תורתית די דקה אבל היא נכונה, בין שאלת ההדירות לבין שאלת הביטול, האפשרות לבטל.
מיגל דויטש: כלומר, כאשר מדברים על כך שפעולה היא בלתי הדירה, מתכוונים שאי אפשר לסגת ממנה ללא עילה מתאימה כלשהי.
מיגל דויטש: כלומר, אי אפשר סתם כך להתחרט.
מיגל דויטש: בלתי הדירה זה שאי אפשר להתחרט ללא עילה.
מיגל דויטש: גם כשפעולה היא בלתי הדירה, זה לא אומר שאי אפשר לבטל כאשר יש עילה.
מיגל דויטש: כאשר יש עילה, בסדר גמור.
מיגל דויטש: אגב, גם ייפוי כוח בלתי חוזר למשל הוא בלתי חוזר אלא אם כן יש עילת ביטול.
מיגל דויטש: אומרים בלתי חוזר, בלתי הדיר, אבל הוא הדיר והוא ניתן לביטול כאשר יש עילה כמו טעות או הטעיה.
מיגל דויטש: נתתי ייפוי כוח למישהו כי הוא רימה אותי.
מיגל דויטש: ייפוי הכוח הוא בלתי חוזר.
מיגל דויטש: אני לא יכול לבטל?
מיגל דויטש: אני יכול.
מיגל דויטש: האם זה הופך את ייפוי הכוח לחוזר?
מיגל דויטש: להדיר?
מיגל דויטש: לא בדיוק.
מיגל דויטש: הוא בלתי הדיר אבל הוא ניתן לביטול בהתקיים עילה מתאימה.
מיגל דויטש: כלומר, מושג ההדירות בתפיסה התורתית מכוון להיבט הזה.
מיגל דויטש: האם אתה יכול סתם להתחרט, התשובה היא שאני לא יכול סתם להתחרט.
מיגל דויטש: מתנה?
מיגל דויטש: סעיף 5 לחוק המתנות, הוא היכה את המבטיח, יש עילת ביטול.
מיגל דויטש: טעות, הטעיה, עילת ביטול.
מיגל דויטש: הפרת חוזה של הצד שכנגד, עילת ביטול.
מיגל דויטש: לא פוגע בעובדה שזה בלתי הדיר.
מיגל דויטש: זה לגבי פעולות שטעונות קליטה.
מיגל דויטש: מרגע הקליטה, אני לא יכול להתחרט.
מיגל דויטש: סעיף קטן (ב) מדבר על המצב היותר מסובך לתיחום כללי.
מיגל דויטש: מה קורה כאשר מדובר בפעולה שהיא לא טעונת קליטה.
מיגל דויטש: הדוגמה הבולטת הברורה היא צוואה.
מיגל דויטש: צוואה היא פעולה משפטית.
מיגל דויטש: פרופסור איינהורן חושבת שלא אבל אני לא מוצא לזה שום הצדקה עניינית.
טליה איינהורן: אני אמרתי שהיא פעולה משפטית אלא שהיא לא משנה זכויות וחובות.
טליה איינהורן: אני בהחלט מסכימה לכך שהיא פעולה משפטית אבל היא לא משנה.
מיגל דויטש: בעיניי, ולא רק בעיניי, היא גם משנה מאוד.
מיגל דויטש: אם המצווה מת, מה שהוא עשה מאוד מחייב.
מיגל דויטש: אם תרצי, פעולה מותנית.
מיגל דויטש: מותנית במוות.
מיגל דויטש: פעולות כאלה שלא טעונות קליטה, הכלל הגדול הוא די הגיוני ואומר שאני כן יכול להתחרט כי אף אחד לא באמת יכול להסתמך על הפעולה שעשיתי.
מיגל דויטש: בצוואה אני לא חייב להודיע לאף אחד.
מיגל דויטש: גם אם מישהו יודע, זה המצב המקשה.
מיגל דויטש: נניח שזה לא טעון קליטה כמו צוואה, אבל מישהו יודע.
ארז קמיניץ: הוא ראה את הצוואה.
מיגל דויטש: הוא ראה.
מיגל דויטש: אני חושב שאני עדיין יכול להתחרט כי העובדה שזה לא טעון קליטה, זה אומר שזאת לא פעולה שהדין רוצה להגן על ההסתמכויות לגביה.
מיגל דויטש: זה שהוא יודע, הוא יודע אבל הוא גם אמור לדעת שאני יכול להתחרט.
מיגל דויטש: לדעתי הדיכוטומיה הזאת הגיונית וסבירה.
מיגל דויטש: שוב, כרגיל, הכול תמיד יהיה כפוף לדינים מיוחדים ולכל מיני היבטים מיוחדים.
מיגל דויטש: ככלל גדול, אני חושב שהחלוקה נכונה.
טליה איינהורן: יש כאן כמה נקודות.
טליה איינהורן: קודם כל, השאלה המרכזית ואותה אומר גם הייעוץ המשפטי בנייר שלו היא בדיקה של פעולות משפטיות.
טליה איינהורן: כשבאים לקבוע חזקה, המחוקק צריך מאוד להשתדל לקבוע חזקה שבאמת עומדת בקנה אחד עם רוב המקרים.
טליה איינהורן: אם היא אינה עומדת בקנה אחד עם רוב המקרים, היא מתכון לבעיה יותר מאשר לתועלת.
טליה איינהורן: השאלה ששאל היושב ראש שהיא נכונה מאוד הייתה משמעות השלמתה של הפעולה המשפטית.
טליה איינהורן: בסעיף 13 נאמר שפעולה משפטית חד צדדית הטעונה קליטה בידי נמען הפעולה מושלמת עם קליטתה, אבל מה עם כל הפעולות המשפטיות האחרות?
טליה איינהורן: לדוגמה, החלטות של חברות שמתקבלות באסיפה כללית של חברה, לדוגמה החלטה על הגדלת הון החברה, אלה החלטות שטעונות קליטה או אינן טעונות קליטה?
טליה איינהורן: אם הן טעונות קליטה, כיצד הן נקלטות ומי הוא הנקלט?
טליה איינהורן: האם כל בעל מניות יוכל אחר כך לרוץ ולומר שזה לא הדיר?
טליה איינהורן: בסעיף קטן (ב) נאמר שפעולה משפטית חד צדדית שאיננה טעונה קליטה חזקה שהיא הדירה, אבל את ההוראה הזאת צריך לקרוא יחד עם הוראת סעיף 12.
טליה איינהורן: סעיף 12 קובע שפעולה משפטית חד צדדית חזקה שהיא טעונה קליטה.
דוד רותם: את כל החוק צריך לקרוא יחד.
טליה איינהורן: אבל 12 ו-13 הם הכפלת חזקות.
טליה איינהורן: סעיף 12 אומר שחזקה שכל פעולה משפטית חד צדדית טעונה קליטה ו-13 אומר שהיא הושלמה עם קליטתה.
טליה איינהורן: כלומר, אם מישהו מנסה לטעון לאי הדירות, הוא צריך להתגבר על שני מחסומים ולא על מחסום אחד.
מיגל דויטש: בצדק.
טליה איינהורן: אני רק מסבה את תשומת הלב לכך שיש כאן בעיה.
דוד רותם: למה בעיה?
דוד רותם: הוא צריך להתגבר על שני מכשולים.
טליה איינהורן: אם אתם לא רואים בעיה, בסדר.
טליה איינהורן: האמירה שפעולה חד צדדית היא הדירה או האמירה גם שהיא איננה הדירה, איננה בעצם אומרת שום דבר לגבי משמעות ההדירות או אי ההדירות.
טליה איינהורן: אני אתן דוגמה מהחיים.
טליה איינהורן: חוק מכר טובין בין לאומי שאימץ את אמנת מכר טובין בין לאומי שישראל צד לה.
טליה איינהורן: אגב, יש שם שני מיני הדירות.
טליה איינהורן: כלומר, צריך להבין שלהדירות יכולות להיות שתי תוצאות משפטיות.
טליה איינהורן: היא אומרת שהצעה נכנסת לתוקפה כאשר היא מגיעה אל הניצע.
טליה איינהורן: סעיף 15(ב) לאמנה שהיא בנספח של החוק שלנו.
טליה איינהורן: ההצעה, אפילו שהיא בלתי חוזרת, כלומר, בלתי הדירה, ניתנת לחזרה אם הודעת החזרה הגיעה לניצע לפני ההצעה או באותה עת.
טליה איינהורן: בסעיף 16 כתוב שניתן לחזור מההצעה קודם כריתת החוזה אם הודעת החזרה הגיעה לניצע לפני שהוא שיגר הודעת קיבול.
טליה איינהורן: כאשר קוראים את הנוסח העברי, לכאורה אין שום בעיה, אבל כאשר מסתכלים בנוסח האנגלי, רואים שהשתמשו בשני מושגים שונים.
טליה איינהורן: את ההצעה, כל עוד היא לא הגיעה, גם היא לא הדירה, לא נעשו דברים מעולם.
טליה איינהורן: לעומת כן, סעיף 16 אומר אחרת וזה שונה מאשר לא נעשו דברים מעולם.
טליה איינהורן: לכן בעצם אמרנו שמשהו הדיר או לא הדיר, למעשה עוד לא אמרנו שום דבר לגבי המשמעויות.
מיגל דויטש: אמרנו הרבה מאוד.
דוד רותם: לכן אנחנו כותבים את החוק בעברית ולא באנגלית.
טליה איינהורן: אבל זה לא פותר את הבעיה.
מיגל דויטש: יש כאן נקודה קלה, אבל האמת היא שהתפיסה מקובלת ופותרת את העניין.
מיגל דויטש: זה בדיוק מה שיש ב-3(ב) היום בחוק החוזים.
מיגל דויטש: הצעה בלתי הדירה, הצעה בלתי חוזרת, אין הוא רשאי לחזור בו ממנה.
מיגל דויטש: נכון שהיו קצת התלבטויות בספרות לגבי אין הוא רשאי לחזור, האם המשמעות היא שאין לו כוח משפטי לחזור, אם הוא יודיע שהוא חוזר בו מהצעתו, האם הוא לא אמר כלום או האם יש לו כוח אבל אין לו חופש.
מיגל דויטש: כלומר, הוא ישלם פיצויים אבל הוא מסוגל לבטל.
מיגל דויטש: קיימנו דיונים ארוכים בשאלה הזאת, גם בעקבות הצעות של מחלקת הייעוץ ובאמת עלו כל מיני אלטרנטיבות.
מיגל דויטש: האלטרנטיבה שהגענו אליה, לדעתי היא האלטרנטיבה שאומרת שאין כוח.
מיגל דויטש: גמרנו, בלתי הדיר, אין כוח.
מיגל דויטש: אם יש אי בהירות כלשהי, האם מישהו יאמר שבלתי הדיר זה אומר שכן אפשר להתחרט אבל ישלמו פיצויים – לא נראה לי.
מיגל דויטש: אם מישהו חושב שכן, אפשר להבהיר זאת בקלות.
מיגל דויטש: אפשר לומר למשל שפעולה משפטית, חזקה שהיא בלתי הדירה ולהבהיר שהכוונה היא שאין כוח לחזור.
מיגל דויטש: רוצים להוסיף כמה מלים על היעדר כוח, אפשר.
מיגל דויטש: לדעתי זאת הפרשנות המקובלת של 3(ב) היום וברור שיפרשו את זה אותו הדבר.
שלום לרנר: בסעיף 13 יש הוראה לגבי פעולה משפטית הטעונה קליטה, מתי היא מושלמת.
שלום לרנר: מתי מושלמת פעולה צדדית שאינה טעונה קליטה?
מיגל דויטש: לפי הדין או החוזה, כאן זה בעייתי הרבה יותר כי אין לנו מדד אחד פשוט.
מיגל דויטש: בצוואות, בדיני ירושה, ברגע עריכת הצוואה, על פי הכללים של חקו הירושה מושלמת הפעולה.
שלום לרנר: אתה מסכים לכל הדוגמאות שהביאה פרופסור איינהורן שזאת באמת פעולה משפטית שלא טעונה קליטה?
מיגל דויטש: אסיפה כללית, לא.
מיגל דויטש: החלטות אסיפה לדעתי טעונות קליטה על ידי החברה וזה קורה באותו מעמד.
ארז קמיניץ: יש סוגים של החלטות שמחייבות רישום.
מיגל דויטש: אז זה יהיה מותנה.