GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: רק אם אתה יודע גוש וחלקה.
אוהד דנוס: אם אין גוש וחלקה אז בשביל מה לפרסם?
דוד רותם: לפרסם רק מסיבה אקראית, כדי שמחר בבוקר כשלי יש סיפור כזה, אז אני רואה החלטה באתר האינטרנט של משרד המשפטים - - -
אוהד דנוס: אתה מחליט לא להתנגד.
דוד רותם: לא, אני לוקח את ההחלטה הזאת, ואני אומר לשמאי המכריע, אדוני, תראה כבר חבר שלך פסק משהו כזה וכזה.
אוהד דנוס: רחוב יהיה?
דוד רותם: לא, שום פרטים מזהים של הנכס או של הבעלים.
אוהד דנוס: עיר תהיה.
אורי מקלב: גוש וחלקה יהיה – ידעת את הגוש, אתה תוך דקה יודע איפה הרחוב.
אוהד דנוס: אתה יודע, לפעמים לפי התיאור אני יכול להגיע לאיפה זה ומה זה.
נעמה מנחמי: בסדר, גם אי אפשר לצנזר החלטות במדינת ישראל של שנת 2002.
כרמית יוליס: אתם קובעים פסקי דין - - -
נעמה מנחמי: היום בן אדם שהולך ותובע את חברת הביטוח שלו על נזקים - - -
דוד רותם: סליחה, אחרי שיש החלטה של השמאי המכריע, כמה זמן אחרי זה נעשית העסקה?
עינת גנון: אני לא יכולה לענות לך בצורה חד-משמעית, כי עדיין צריך להמשיך ולהחתים את שאר הדיירים, זה יכול לקחת יותר מחודשים.
דוד רותם: בואו נקבע שהפרסום יהיה 6 חודשים לאחר מתן ההחלטה.
נעמה מנחמי: אנחנו רוצים שתהיה למידה.
דוד רותם: הלמידה תהיה לאחר 6 חודשים.
אוהד דנוס: הבעיה היא שזה מכניס עוד שחקנים לתמונה שיכולים לפגוע בכל ההתערבות שלה.
דוד רותם: אז זה יהיה אחרי 6 חודשים מהפרסום, אני לא חייב קודם.
נעמה מנחמי: אני מציעה 3 חודשים.
דוד רותם: לא, 6 חודשים כי הם אומרים שזה מה שלוקח.
נעמה מנחמי: אני אגיד משפט ואז תחליט 6 חודשים עוד פעם.
דוד רותם: אני החלטתי כבר.
נעמה מנחמי: אתה תדבוק בהחלטתך אחרי שאני אגיד את המשפט הבא.
נעמה מנחמי: חלק מהרעיון של פרסום מעבר לשטיפת ההחלטות באור השמש ומניעת חשש לאי סדרים, היא גם כדי שתהיה למידה.
נעמה מנחמי: אנחנו רוצים כשבן-אדם שמציעים לו עיסקת פינוי ובינוי ומתחילה להתרקם איזשהו חשש לבקשה למינוי שמאי פינוי ובינוי, ייכנס לאינטרנט ויראה מה השמאים בדרך כלל מכריעים, ומה המצב בשטח, וזה יכוון התנהגות.
חנה גבאי: - - - הלימוד התעדכן קצת לאט יותר, זה הכול.
עינת גנון: אדוני, אני רק מבקשת שלא יהיה זיהוי ברמת גוש חלקה, אלא אפשר להצטמצם, אולי לנקוב רק ביישוב שבו - - -
נעמה מנחמי: כתבנו משהו מאוד כללי, שיהיה תלוי נסיבות.
דוד רותם: רבותיי זה יהיה כתוב כך – יפורסם ללא ציון שמות בעלי הנכסים ופרטים של הנכס שעלולים לזהות את הצדדים או את מיקומו או את הנכס.
דוד רותם: הפרסום כאמור התבצע לאחר 180 יום - - -
אוהד דנוס: מספיק שיש פירוט של התכניות שחלות בשטח, אני יכול דרך התכנית לתקתק אותה באתר המינהל ואני מגיע לגוש ולחלקה.
דוד רותם: משרד המשפטים אלה אנשים רציניים.
עינת גנון: לכן משרד השיכון מסתייג.
נעמה מנחמי: אבל זה שבן-אדם לא רוצה שהשם שלו התפרסם באינטרנט, זה לא סיבה לא לפרסם, יש הרבה מאוד אנשים שענייניהם נדונים בבתי משפט, אזרחיים או פליליים שהיו רוצים שעניינם לא התפרסם ועדיין מפרסמים את זה, כי אנחנו חושבים שבשנת 2012 - - -
דוד רותם: זה לא אומר שאם עושים עוול במקום אחד צריך לעשות אותו במקום אחר.
נעמה מנחמי: - - - הנה, שמאי מכריע מתפרסם.
אוהד דנוס: אם מחכים חצי שנה, אפשר לפרסם הכול.
דוד רותם: אם אנחנו מפרסמים את זה אחרי 180 יום, זאת אומרת, חצי שנה אחרי ההחלטה - - -
אוהד דנוס: אז אפשר עם כל הנתונים המזהים.
דוד רותם: עזוב, לא רוצה עדיין את הנתונים המזהים.
נעמה מנחמי: אין שום סיבה לא לפרסם בשנת 2012 החלטות – אין סיבה.
דוד רותם: רבותיי, זה יפורסם אחרי 6 חודשים ללא שום פרטים מזהים, ומשרד המשפטים ידאג שהפרטים לא יהיו מזהים.
נעמה מנחמי: אז אפשר, מאחר שאנחנו עושים את זה לאחר 6 חודשים - - -
דוד רותם: 180 יום.
נעמה מנחמי: אפשר שזה יהיה רק הצדדים ולא את הנכס?
דוד רותם: לא, גם את הנכס.
נעמה מנחמי: אני לא יודעת מה היא תוכל לפרסם אם - - -
דוד רותם: תפרסם מה שלא בנכס.
אברהם מיכאלי: לא הבנתי על מה הויכוח, רוצים רכילות בעיתונות - - -
נעמה מנחמי: זה לא ענייני צנעת הפרט, כי אין מה להסתיר פה.
נעמה מנחמי: אני מנסה להבין מה פרקטית היא תוכל לעשות.
דוד רותם: פרקטית זה בעיה שלה ולא שלי.
נעמה מנחמי: לא, ממש לא.
נעמה מנחמי: מטריד אותנו מה יקרה פרקטית בשטח.
נעמה מנחמי: אותי.
דוד רותם: אין בעיה, תצביעי נגד.
מירי כהן: אדוני, אם מצמצמים את כל הפרטים האלה, אז באמת אי אפשר להשליך ממקרה אחד למקרה אחר.
אברהם מיכאלי: אבל מה העניין שלכם בפרטים, לא הבנתי עדיין?
דוד רותם: אתם תשליכו מפרטים אחד על השני - - -
מירי כהן: - - - בלי שום סיבה, אז לפחות הם יראו הכרעות ויראו שהטענות האלה נדחות פעם אחר פעם.
מירי כהן: אדוני, אם אפשר לבקש במסגרת ההחלטה שכן יהיה לשמאי הסמכות לפסוק הוצאות במקרה של - - - טורדני, יש את זה גם בהתנגדויות.
נעמה מנחמי: הכרעה פרטנית בעניין שווי דירה (א) "קבלו הצדדים את החלטתו של שמאי פינוי ובינוי כאמור בתקנה 19, וסבר בעל דירה כי שווי דירתו גבוה יותר משווי דירה אופיינית במקבץ פינוי ובינוי, רשאי הוא לפנות לשמאי פינוי ובינוי כדי שיקבע האם העסקה שהוצעה לו, היא כדאית כלכלית.
נעמה מנחמי: (ב) בעל הדירה כאמור בתקנת משנה (א) יעביר לשמאי פינוי ובינוי וליזם עסקת פינוי ובינוי, את עיקרי טענותיו בכתב, תוך 30 ימים מיום שהועברה לו ההחלטה כאמור בתקנה 19, ורשאי הוא לצרף שומה מטעמו.
נעמה מנחמי: היזם רשאי להגיש לשמאי פינוי ובינוי ולמבקש את עיקרי טענותיו בכתב, וכן רשאי הוא להגיש שומה מטעמו, תוך 21 ימים מיום שהועברו לו המסמכים האמורים בתקנת משנה (ב).
נעמה מנחמי: (ד) שמאי פינוי ובינוי יבקר בדירה יקיים דיון בבקשה, בהקדם האפשרי ולא פחות מ-14 ימים מיום שנודע לבעל הדירה כאמור בסעיף קטן (א) ולמבקשים מועד הדיון ויחליט האם העסקה שהוצעה לבעל הדירה היא כדאית כלכלית ואם לא, באילו תנאים תיחשב כדאית".
דוד רותם: יש לי בעיה עם העברית פה.
דוד רותם: "יקיים דיון בבקשה, בהקדם האפשרי - ".
נעמה מנחמי: "ולא פחות מ-14 ימים מיום שנודע לבעל הדירה כאמור בסעיף קטן (א) ולמבקשים מועד הדיון".
דוד רותם: "שהודיע לצדדים".
נעמה מנחמי: "ויחליט האם העסקה שהוצעה לבעל הדירה היא כדאית כלכלית ואם לא, באילו תנאים תיחשב כדאית", יכול להיות ששווה פשוט לפצל את הסעיף הזה לעוד סעיף.
נעמה מנחמי: "ואולם, שמאי פינוי ובינוי יוכל שלא לבקר בדירה נשוא הבקשה, אם ביקר בה קודם לכן בנכס או אם הסכימו על כך המבקשים ובעל הדירה כאמור בתקנת משנה (א)".
דוד רותם: 14 ימים מהיום שהוא קבע את הביקור בדירה.
דוד רותם: בקיצור, הוא צריך לקבוע את הביקור בדירה.
נעמה מנחמי: לא, מועד הדיון.
נעמה מנחמי: הוא צריך להודיע 14 יום לפני מועד הדיון.
דוד רותם: הוא קודם כל צריך לבקר בדירה, אז כמה זמן הוא צריך להודיע לי שהוא בא לבקר בדירה?
נעמה מנחמי: לא קבוע, אתה רוצה, אפשר גם לקבוע את זה.
דוד רותם: לפי מה שאני מבין את הסעיף הזה, אז הוא יבקר בדירה בהקדם האפשרי, ולא פחות מ-14 ימים מיום שנודע כאמור בסעיף קטן (א) מועד הדיון – איזה דיון?
נעמה מנחמי: לא, שמאי בינוי יבקר בדירה ויקיים דיון בבקשה בהקדם האפשרי ולא פחות – הדיון התקיים, אפשר לעשות נקודה.
עינת גנון: כל העניין פה שהוא מודיע - - -
נעמה מנחמי: שהוא מודיע להם 14 יום מראש, הוא לא אומר להם מחר הדיון, אומר להם בעוד 14 יום הדיון, צריך לנסח את זה.
נעמה מנחמי: הרעיון הוא – הוא מבקר בדירה, הוא קובע דיון 14 יום מראש, יש דיון, הוא נותן החלטה, הוא יכול לא לבקר בדירה אם הוא כבר ביקר בה קודם.
כרמית יוליס: בכל הלו"ז פה עדיין אין לו מועד שבו הוא צריך לקיים את הדיון, אז אולי את זה דווקא כדאי להוסיף, כי פיסקה (ב) אומרת שתוך 30 יום מיום שהם מקבלים את ההכרעה הכללית, מישהו שחושב שהדירה שלו שווה יותר צריך לפנות.
כרמית יוליס: פיסקה (ג) אומרת מתי היזם צריך להגיב.
נעמה מנחמי: תוך כמה זמן את רוצה?
כרמית יוליס: עכשיו צריך להגיד תוך כמה זמן השמאי צריך לקיים את אותו דיון.
נעמה מנחמי: תוך 60 ימים, תוך 45 ימים?
עינת גנון: לא הוא כבר היה בשטח, זה משהו מאוד קצר.
נעמה מנחמי: 30 יום בסדר.
נעמה מנחמי: אז נכתוב במקום "בהקדם האפשרי - בתוך 30 יום, ולא פחות".
כרמית יוליס: תוך 30 יום מיום שהועברו לו המסמכים כאמור בתקנת משנה (ג) ויודיע לצדדים 14 יום לפני קיום הדיון על המועד.
נעמה מנחמי: 19.
נעמה מנחמי: הארכת מועדים "שמאי פינוי ובינוי רשאי להאריך כל מועד הקבוע בתקנות אלה, מנימוקים מיוחדים שיירשמו.
נעמה מנחמי: 20.
נעמה מנחמי: שמירת מסמכים שמאי פינוי ובינוי ישמור את כל המסמכים שהגיעו אליו לצורך הדיון ואגב הדיון, לפרק זמן של שבע שנים מעת שנתן את החלטתו, והוא רשאי לשמור אותם באמצעות מדיה מגנטית".
נעמה מנחמי: מוצע להוסיף - מאחר שאנחנו רוצים שהחומר יישמר בצורה מיטבית – "שמאי פינוי ובינוי יעביר באמצעות מדיה מגנטית עותק מכל המסמכים שהגיעו אליו כאמור בתקנת משנה (א) וליושב ראש הוועדה".
עינת גנון: זו היתה הצעה של נעמה.
דוד רותם: אני שואל מה אתם רוצים.
דוד רותם: חבר'ה, זה יגרום לכך שאתם תצטרכו לשמור ארכיב ענק.
נעמה מנחמי: למה, מדיה מגנטית, דיסקים.
דוד רותם: דיסקים זה גם כן דבר שצריך לשמור אותו.
אוהד דנוס: השמאי פינוי ובינוי לא עובד משרד הבינוי והשיכון, למה למסור רק למשרד לבינוי והשיכון?
אוהד דנוס: מה עם הצד השני.
דוד רותם: גם בורר לא צריך לשמור לעולם ועד.
דוד רותם: אם נשרף, אז נשרף.
אוהד דנוס: שמאים בדרך כלל שומרים חומרים מקצועיים.
נעמה מנחמי: בורר לא ממונה על ידי המדינה, וכאן המדינה היא זו שממונה.
דוד רותם: למה בורר שממונה על ידי בית משפט כמה שנים – מה, הוא מעביר מדיה מגנטית למישהו?
דוד רותם: נשרף המשרד, נשרף המשרד.
אוהד דנוס: למה שהצד השני לא יקבל את כל המסמכים אם כבר?
אוהד דנוס: אז עדיף שאף אחד לא, זה יישאר אצלו, הוא הרי לא עובד משרד הבינוי והשיכון.
נעמה מנחמי: 22.
נעמה מנחמי: תיקון טעויות (א) "שמאי פינוי בינוי רשאי, על פי פניית אחד הצדדים ולאחר שניתנה לצדדים האחרים הזדמנות נאותה לטעון טענותיהם, לתקן או להשלים את החלטתו, אם נפלה בהחלטתו טעות סופר, פליטת קולמוס, השמטה, טעות בתיאור אדם או נכס, בתאריך, במספר, בחישוב וכיוצא באלה; (ב) פינוי ובינוי יחליט בפנייה לפי סעיף זה תוך 15 יום מהיום שנמסרה לצדדים האחרים".
דוד רותם: תוך 15 יום מיום שנמסרה לו ולצדדים האחרים.
דוד רותם: אני שולח את זה רק לצדדים האחרים ושוכח לשלוח לו, אז יש לו 15 יום?
דוד רותם: אני נותן לו את זה יום לפני זה.
נעמה מנחמי: זה בעצם צריך להיות או מיום שטענו טענותיהם אם בחרו לטעון טענותיהם.
כרמית יוליס: אני חושבת שגם שלגבי לטעון טענות צריך לכתוב שהם יהיו בכתב, אנחנו לא רוצים עוד פעם שיזמין אותם, רק לתאם איתם ייקח עוד חודש.
נעמה מנחמי: טענותיהם בכתב, אבל הוספתי "או מיום שטענו טענותיהם".
דוד רותם: לא, טענותיהם בכתב.
אוהד דנוס: אבל אין פה הגבלה של הזמן, הצדדים האחרים תוך כמה זה הם מגיבים?
אוהד דנוס: צריך היה גם להכניס את זה.
דוד רותם: צריך להיות כך – ששמאי הפינוי יחליט בפנייה לפי סעיף זה תוך 15 יום מהיום שהוגשה לו הבקשה ונמסרה לצדדים, והצדדים האחרים רשאים תוך 7 ימים להגיב.
דוד רותם: אני רוצה את הכול בכתב.
נעמה מנחמי: תוספת (תקנה 2(א).
נעמה מנחמי: זה הבקשה למנות שמאי פינוי ובינוי, בראש התוספת - : לכבוד: יושב ראש הועדה לפינוי ובינוי (באמצעות דואר/דואר אלקטרוני) הנדון: בקשה למנות שמאי פינוי ובינוי בהתאם להוראות סעיף 2א(א) לחוק פינוי ובינוי (פיצויים), התשס"ו- 2006 (להלן- החוק) אנו פונים בזאת בבקשה למינוי שמאי פינוי ובינוי.
נעמה מנחמי: 1.
נעמה מנחמי: (א) פרטי יזם עסקת פינוי ובינוי : שם______________________ ת.ז.
נעמה מנחמי: / ח.פ.
נעמה מנחמי: _____________________
עינת גנון: ב"לכבוד" יש להוסיף באמצעות דואר רשום.
נעמה מנחמי: זאת אומרת, ככלל, כל המבקשים ביחד במקום אחד?
עינת גנון: הכוונה פה אם יש להם איזשהו מייצג.
דוד רותם: תכתבי – "אם יש להם מייצג".
אוהד דנוס: שם הנמען או בא כוחו.
נעמה מנחמי: בעצם מה שאת צריכה, שב-2 הם חותמים האם הם מסכימים שזה יישלח למי שב-ג.
עינת גנון: למשל הם בחרו יושב ראש ועד, ובמקום שכל ההתכתבות תהיה מול כולם, אז שולחים רק - -
נעמה מנחמי: ואם אין?
נעמה מנחמי: אז את צריכה להסדיר ב-2 פשוט אם הם מוכנים לקבל את זה לפי הכתובת ההיא, אחרת את צריכה לשלוח לכל אחד.
דוד רותם: לא, אז יהיה כתוב – מען להמצאת מסמכים עבור המבקשים, אז אם יש להם כתובת אחת, תהיה כתובת אחת, אם יש 50 כתובות, יהיה 50 כתובות - זה מען להמצאת מסמכים.
דוד רותם: זה המבקשים, הם יכולים לכתוב פה מה שהם רוצים.
נעמה מנחמי: אז צריך לעשות פה יותר שורות בעצם לכל המבקשים.
דוד רותם: אז יעשו יותר שורות, זה בסדר.
כרמית יוליס: ונניח שיש להם בא כוח אחד שמייצג אותם.
נעמה מנחמי: אז הוא ימלא רק שורה אחת מתוך ה-20 שיהיה בטופס, אבל צריך להבהיר שיש פה יותר שורות.
פרטי המקרקעין: גוש _________חלקה_________ מגרש ____________ רחוב ומס' בית______________________________ יישוב________________ סוג הנכס/ייעוד _______________ הזכות במקרקעין ______________________
דוד רותם: אני מציע להוריד גם את ת.ז.
דוד רותם: וגם את הטלפון וגם את הכתובת דואר אלקטרוני, אין לי מושג מה הכתובת של השכנים שלי של הדואר האלקטרוני, ואין לי מושג מה תעודת הזהות שלהם, נצטט את השם שלהם, ובמילא הרי מוציאים נסח רישום ובודקים את הזכויות.
עינת גנון: אני ביקשתי להוסיף את זה, כי במידה ויש - - -
אוהד דנוס: זה ייצור קושי גדול אבל – לאתר - זה להפעיל חוקר.
נעמה מנחמי: עדיף שהם יוכלו להגיש את הבקשה.
אוהד דנוס: זה להפעיל חוקר פשוט, זה המשמעות.
נעמה מנחמי: נראה לי שעדיף שאת פשוט תוציאי את הבקשה.
עינת גנון: אז נוותר על זה.
דוד רותם: תוותרו על תעודת זהות, תוותרו על הטלפונים ועל הכתובת - - -
נעמה מנחמי: כל סעיף 3 מיותר בעיניי.
דוד רותם: אני רוצה את הרשימה של המשיבים.
נעמה מנחמי: יש נסח טאבו, אתה לא צריך.
דוד רותם: אם זה רשום בטאבו.
אוהד דנוס: נכון, מה אם זה לא רשום?
כרמית יוליס: זה לא תמיד עוזר לאיתור הבן-אדם, יש נסח טאבו, יש שם בעלים - - -
אברהם מיכאלי: אם זה חברה משכנת - - -
אוהד דנוס: אני חושב שהשמות הם חשובים, שכן יהיה פה שם.
עינת גנון: הרי המבקשים צריכים לשלוח עותק למשיבים.
דוד רותם: לכן אני אומר, את השמות ואת הכתובת צריך להשאיר.
דוד רותם: תעודת זהות, טלפון נייד, דואר אלקטרוני, אין לי מושג, אל תטרטרו אותי.
נעמה מנחמי: בדיקת תנאי סף: מספר הדירות במקבץ פינוי ובינוי: ______________________ מספר הדירות בבית או בבתים המשותפים נשוא הבקשה: ____________________ חלקם היחסי של המבקשים בדירות שבמקבץ פינוי ובינוי: ___________________ חלקם היחסי של המבקשים ברכוש המשותף שבמקבץ: _________________ חלקם היחסי של המבקשים בדירות שבבית או בבתים המשותפים נשוא הבקשה: _____________ חלקם היחסי של המבקשים ברכוש המשותף בבית או בבתים המשותפים נשוא הבקשה: _______________ הערות ______________________________________________________________________ תאריך
נעמה מנחמי: _____________ תאריך חתימה של השר (עברי לועזי) יעקב נאמן (חמ 3-4311) שר המשפטים
אוהד דנוס: אולי צריך להיות הצהרת תנאי סף ולא בדיקת תנאי סף?
אוהד דנוס: הרי מי ממלא את זה, את זה ממלא המבקש, אז שיצהיר על הדברים האלה.
דוד רותם: אולי הוא יצהיר, אתה מבין, אז תגיד לי עכשיו עורך דין, לך תחתום על תצהיר, עזבו אותי.
אברהם מיכאלי: איך הוא יודע גם למלא את הפרטים האלה אם אין לו איש מקצוע לידו?
אוהד דנוס: הוא חייב איש מקצוע לידו.
דוד רותם: בעד – רוב
דוד רותם: רבותיי, פה אחד.
דוד רותם: נושא הישיבה הוא הצעת חוק דיני ממונות, פרק פעולות משפטיות.
מיגל דויטש: עצרנו בסעיף 10, אבל דיברנו על כך שנבקש להגדיר את המונח "הפעולה המשפטית".
מיגל דויטש: העברנו הגדרה מסוימת.
דוד רותם: היום ראיתי אותה.
דוד רותם: אתם חושבים שאנחנו בכמה דקות נבין את מה שכתבתם שם?
דוד רותם: תסבירו לנו.
דוד רותם: האמת היא שבסופו של דבר ההגדרה כאן היא ברוח מה שהצעתי בפעם הקודמת.
דוד רותם: ראשית, אנחנו מדברים כמובן על פעולה שבפועל משנה מצב של זכויות וחובות, להבדיל ממה שמכונה "פעולות פיזיות".
דוד רותם: "פעולה משנה את מצב הזכויות או החובות של מבצע הפעולה או אדם אחר.
דוד רותם: " ההגדרה הזו מתיישבת היטב עם הפעולות המשפטיות שאנחנו חושבים עליהן כאן.
דוד רותם: אנחנו חושבים על מהלכים שנעשים, שיש בהם היבט שחורג מעצם המציאות הפיזית שלהם.
דוד רותם: אם אני מזיז יד מכאן או שם, עוד לא השתנה שום דבר במצב הזכויות או החובות של איש.
דוד רותם: ואילו כאן מדובר על אותם אקטים שבפועל מובילים לשינוי כזה.
דוד רותם: זה יכול להיות של מבצע הפעולה, וזה יכול להיות של צד שלישי וכך הלאה.
דוד רותם: זו ההתחלה של ההגדרה.
דוד רותם: ההמשך בא לומר שאנחנו מכוונים לאותן פעולות שיש בהן אופי רצוני.
דוד רותם: הנקודה היא הרצון לשינוי המצב המשפטי, משום שהמומנט הזה של הרצוניות בא לביטוי בהוראות התוכניות שאנחנו מתייחסים אליהן:
דוד רותם: האם אפשר להתחרט או אי אפשר להתחרט.
דוד רותם: יש משמעות לשאלת החרטה כאשר יש משמעות לרצון בכללותו.
דוד רותם: יש משמעות גם לסוגיית הרצון בסעיף 10: טעות, הטעיה, כשיש משמעות לרצון.
דוד רותם: אם אין משמעות לרצון שלי להוביל לשינוי, אין גם חשיבות לשאלה אם טעיתי או לא טעיתי.
דוד רותם: אם כן, מומנט הרצוניות הוא המומנט הקובע.
דוד רותם: ההגדרה המוצעת כאן עוסקת בכך שהרצוניות המעניינת היא לאו דווקא הרצון העובדתי הפיזי של מבצע הפעולה, אלא השאלה היא האם אותו מקור משפטי שמכוחו נוצר השינוי מתחשב ברצון להוביל לשינוי.
דוד רותם: ולכן ההמשך: "ובלבד שעל פי החוזה או החיקוק שמכוחו מתבצעת הפעולה לחשוב על ביטול חוזה, הודעה על ביטול חוזה עקב הפר, הודעה על ביטול חוזה עקב טעות או הטעיה.
דוד רותם: .." הודעה על הפעלת אופציה למשל.
דוד רותם: נניח שאנחנו מדברים על הפעלת אופציה – חוזה נותן לי אופציה להאריך את השכירות בעוד שנה.
דוד רותם: אני מבצע פעולה שמשנה.
דוד רותם: איך אני מבצע את הפעולה שמשנה?
דוד רותם: על ידי כך שאני מודיע שאני רוצה עוד שנה.
דוד רותם: אני מפעיל אותם.
דוד רותם: על פי החוזה יש חשיבות לשאלה אם אני רוצה לחדש בעוד שנה או לא.
דוד רותם: צריכה להיות איזושהי גמירת דעת שלי לחדש בעוד שנה.
דוד רותם: אם אני עושה מהלך שרק אולי יתפרש על ידי מישהו כמכוון לשינוי, אבל אני לא מעוניין בשינוי, כלומר הוא לא מתפרש ככה על פי כללים אובייקטיביים ראויים – אז אין שינוי.
דוד רותם: או אם ניקח את הפעולה הקלאסית ביותר – כריתת חוזה.
דוד רותם: בכריתת חוזה הדין שואל את הצדדים: אתם רוצים שינוי זכויות או חובות?
דוד רותם: אתם רוצים לבצע את המהלך המשנה הזה?
דוד רותם: זה בדיוק יסוד גמירת הדעת בדיני החוזים.
דוד רותם: כעת אביא השוואה שלדעתי פותרת הרבה מאוד בעיות שעלו בספרות, בעיות שגם הייעוץ המשפטי העלה אותן, ובצדק.
דוד רותם: לעומת זאת, ניקח את הפעולה הנזיקית.
דוד רותם: נניח שאני מכה מישהו.
דוד רותם: יש לי רצון לבצע את המהלך הפיזי, אבל זה לא רלוונטי לעניין כאן.
דוד רותם: על ידי פעולת ההכאה, השתנה המצב המשפטי.
דוד רותם: מכאן ואילך אני חייב לשלם לו פיצויים, והוא זכאי לקבל פיצויים.
דוד רותם: מה הרצוניות המעניינת כאן?
דוד רותם: האם יש בכלל משמעות לשאלה אם אני רוצה לשלם פיצויים או לא?
דוד רותם: התשובה על פי דיני הנזיקין – וזה לא חשוב אם כשנתתי מכה רציתי לשלם פיצויים – היא שהדין כופה עליי לשלם פיצויים.
דוד רותם: לכן זאת לא פעולה משפטית, ולכן אני לא יכול להתחרט מהרגע שהושלמה הפעולה כביכול.
דוד רותם: הרי ההסדרים שלנו אומרים כך: ברגע שהושלמה פעולה אתה לא יכול להתחרט.
דוד רותם: ניקח למשל קטין, כי הפרק הזה חל על פעולות משפטיות של קטינים: קטין נותן מכה לאדם אחר – כמובן לא עולה על הדעת שאחר כך הוא יבוא ויגיד: נכון, השתנה המצב המשפטי, עכשיו אני חייב לשלם פיצויים, אבל ההורים שלי לא הסכימו שאני אתן מכה, ולכן אין פעולה שמחייבת אותי לשלם.
דוד רותם: איך פותרים את כל העניין הזה?
דוד רותם: לדעתי פותרים אותו על ידי כך שאנחנו שואלים את השאלה הבאה: אני נותן מכה – השתנה מצב הזכויות והחובות, ואני חייב לשלם פיצויים; עכשיו, בואו נבדוק, לצד כל ההוראות הרלוונטיות שלנו, אם דיני הנזיקין שמכוחם נוצר השינוי מתחשבים בשאלה אם אני רוצה לשלם פיצויים, אם אני רוצה בשינוי המשפטי.
דוד רותם: כיוון שלא, זו לא פעולה משפטית, זה בחוץ.
דוד רותם: אנחנו לא עוסקים בכך בפרק הזה, שעוסק בשאלות האם אפשר להתחרט או אי אפשר להתחרט, האם הסכמת ההורה יכולה להחליף את הסכמת הקטין, שליחות ועוד.
דוד רותם: כל השאלות האלה לא רלוונטיות כאן.
דוד רותם: שליחות למשל לא שייכת לכאן.
דוד רותם: אחריות שילוחית תהיה בדיני הנזיקין לפי כללים של אחריות שילוחית – זה שליח, זה לא שלוח.
דוד רותם: לכן כל הפרק הזה בכלל לא רלוונטי לקבוצות האלה של המצבים.
דוד רותם: ולכן זו לא פעולה משפטית.
דוד רותם: זו לא פעולה משפטית.
דוד רותם: כך שמה שאנחנו מדברים עליו לא שייך למצב שבו אדם נותן מכה לאדם אחר.
דוד רותם: התשובה היא שזו לא פעולה משפטית.
דוד רותם: מדוע?
דוד רותם: כי על פי החיקוק שמכוחו מתבצעת הפעולה – כלומר נוצרת הפעולה או נוצרת הפעולה המשפטית – על פי חיקוק דיני הנזיקין, לא חשוב אם מי שנותן מכה רוצה לשלם פיצויים.
דוד רותם: לדעתי זה פותר היטב את העניין, ואני מציע - - -
יצחק הרצוג: תגיד, יש פסיקה על המונח הזה בכלל?
יצחק הרצוג: על "פעולה משפטית"?
מיגל דויטש: כן, בהחלט, יש פסיקה למשל בדיני הכשרות המשפטית.
מיגל דויטש: זו רוח העניין לאורך כל הדרך.
מיגל דויטש: גם בספרות המשפטית יש לא מעט כתיבה על כל זה.
מיגל דויטש: פרופסור אנגלרד ואחרים כתבו בעניין.
מיגל דויטש: מדובר על הרצון לשינוי משפטי.
מיגל דויטש: המומנט הרצוני הוא לא במחלוקת.
מיגל דויטש: פרופ' איינהורן גם דיברה על זה בפעם הקודמת.
מיגל דויטש: העניין הוא שצריך להיות פה ממד של רצון כדי שזו תהיה פעולה משפטית.
מיגל דויטש: לצורך הסוגיות שאנחנו מטפלים בהן – שליחות, כשרות לביצוע פעולה משפטית, האפשרות להתחרט או לא להתחרט – ברור לגמרי שיסוד הרצוניות בפנים.
מיגל דויטש: חייב להיות בפנים.
מיגל דויטש: הניואנס המסוים שאני מציע לדייק בו הוא: מה זה רצון לשינוי משפטי.
מיגל דויטש: לפעמים בספרות, לטעמי שלא במדויק, מדברים כביכול על הרצון העובדתי של האדם לשנות את המצב המשפטי.
מיגל דויטש: זה נכון שזה חשוב, אבל זה לא מספיק.
מיגל דויטש: כי אם ניקח את הדוגמה שמפריעה לי, הדוגמה של אדם שנותן מכה לאדם אחר: נניח שבמקרה ביזארי כלשהו אני נותן מכה לאדם אחר כי אני רוצה שתצמח חבות לפיצויים.
מיגל דויטש: עובדתית זה מה שאני רוצה.
מיגל דויטש: אני אדם משונה – זה מה שאני רוצה.
מיגל דויטש: האם זו פעולה משפטית?
מיגל דויטש: לדעתי עדיין לא, כי זה לא רלוונטי.
מיגל דויטש: על פי החוק זה לא חשוב בכלל אם אני רוצה לשלם או לא.
מיגל דויטש: לכן, עקרונית, זו צריכה להיות פעולה שכמובן שאני רוצה להביא באמצעותה לשינוי המשפטי, אבל מה שחשוב יותר – וזה כבר יהיה אם כן בתוך העניין – זה שהפעולה, על פי המקור המשפטי הרלוונטי, רואה רלוונטיות לרצון הזה.
מיגל דויטש: אני חושב שההגדרה הזו מכסה גם חלק גדול מהבעיות.
יצחק הרצוג: ההגדרה שהוצעה כאן?
מיגל דויטש: למשל עלתה בספרות השאלה מה אנחנו עושים עם פעולות שלא על פי הדין.
מיגל דויטש: הכוונה: מעשים נזיקיים.
מיגל דויטש: זה בדיוק פותר את העניין.
מיגל דויטש: כי על פי הדין, חבות נולדת לא מכוח רצון אלא מכוח הדין.
אלעזר שטרן: אם אני מבין נכון את ההגדרה שאתם מציעים, אז במחלוקת לגבי השאלה האם משא ומתן היא פעולה משפטית או לא, ההגדרה הזאת לכאורה מכריע שלא.
אלעזר שטרן: כי השינוי של המצב המשפטי שהטלת חובה טומנת - - -
מיגל דויטש: - - -
אלעזר שטרן: זה בעצם אומר שהטלת החובה הזאת היא לא רצונית, ולכן - - -
מיגל דויטש: בדיוק, החובה לפי 12 היא לא רצונית.
מיגל דויטש: היא בעלת אופי דמוי נזיקי, ולכן עצם ניהולו של משא ומתן במובן הזה הוא לא פעולה משפטית לצורך הפרק שעליו אנחנו מדברים, לצורך דיני השליחות, לצורך דיני כשרות לביצוע פעולה, לצורך שאלות של חרטה.
מיגל דויטש: אני למשל לא יכול להתחרט על פעולה שמובילה לזה שאני חייב לשלם פיצויים על משא ומתן לא הגון.
מיגל דויטש: אין פה שאלה של חרטה – הדין, בסעיף 12, מטיל חבות.
מיגל דויטש: גמרנו.
מיגל דויטש: זה עלה גם בפסיקה בפסק דין בעניין כהן נגד שר הביטחון.
מיגל דויטש: יש כמובן כל מיני שאלות לוואי על הגבול, למשל האם ביצוע חוזה הוא כשלעצמו פעולה משפטית או לא.
מיגל דויטש: בנוסף לעצם כריתה של חוזה – האם הביצוע שלו מהווה פעולה משפטית או לא.
מיגל דויטש: אפשר להתווכח בעניין הזה, וגם בפסיקה יש ויכוח בעניין הזה.
מיגל דויטש: אני לא אומר שצריך לפתור את כל הבעיות.
מיגל דויטש: כמובן תמיד ניתקל בכל מיני מצבים שבהם נצטרך לתהות.
מיגל דויטש: ובכל זאת אנחנו מחפשים הגדרה כללית.
מיגל דויטש: אני חושב שהגדרה כללית היא טובה.
יצחק הרצוג: השאלה אם עברו על כל הסעיפים של החוק הזה לאור ההגדרה הזאת וראו שזה בכל זאת לא משנה את המהות של - - -
מיגל דויטש: אנחנו מדברים כאן למעשה על שלוש חטיבות.
מיגל דויטש: חטיבה אחת היא העניין של שליחות.
מיגל דויטש: בשליחות בוודאי שהנושא של הרצוניות קריטי לחלוטין.
מיגל דויטש: בכשרות לפעולות – בוודאי.
מיגל דויטש: למה זה רלוונטי?
מיגל דויטש: אנחנו לוקחים את הרצון הפגום של קטין.
מיגל דויטש: .. מה עושה פרק הכשרות?
מיגל דויטש: הוא בא ואומר את הדבר הבא: אנחנו רואים מול עינינו קטין שאין לו רצון מגובש – לכן הבה נחליף את רצונו הבלתי מגובש ברצונו של אדם בשל, של ההורים וכן הלאה.
מיגל דויטש: מתי זה רלוונטי?
מיגל דויטש: כשיש חשיבות לרצון הבשל או הבלתי בשל.
מיגל דויטש: דהיינו, כשהדין שמכוח הפעולה – חוזה, אם זה מכוח חוזה – מייחס חשיבות לרצון הבשל או הבלתי בשל.
מיגל דויטש: כך גם לעניין חרטה וכן הלאה.
מיגל דויטש: ניקח למשל את הנושא של טעות – מה קורה אם אני עושה פעולה משפטית שמלווה בטעות שלי.
מיגל דויטש: למה שהטעות שלי תהיה רלוונטית?
מיגל דויטש: היא תהיה רלוונטית אם הרצון הוא בכלל רלוונטי.
רות גודין: ואיך מגינים על קטין או מוגבל כשרות שמנהל משא ומתן, שאינו פעולה משפטית?
מיגל דויטש: לטעמי באותו אופן שבו מגינים או לא מגינים דיני הנזיקין.
מיגל דויטש: לדעתי, כשנגיע לסעיף 12, כשנדבר על ניהול משא ומתן, יהיה צריך סוף-סוף להגדיר גם מה אופי החבות לפי 12.
מיגל דויטש: יש דיון רב בשאלה הזאת: יש כאלה שחושבים שחבות מכוח 12 היא חבות חוזית.
מיגל דויטש: אבל לא בדיוק – הרי אין חוזה עדיין; יש כאלה שאומרים שזה נזיקי – מה קורה כאן?
מיגל דויטש: אדם פוגע באינטרס לגיטימי של הצד השני במהלך פעילות מסוימת, פעילות של משא ומתן; יש כאלה שהתייאשו מהעניין ואומרים שזה ex lege – זה צד חוזי, צד נזיקי.
מיגל דויטש: אני חושב ששם צריך לדבר על זה.
מיגל דויטש: למשל החסינות של קטינים בדיני הנזיקין, ככל שתהיה קיימת.
מיגל דויטש: ..
מיגל דויטש: אנחנו אגב מציעים לבטל אותה.
מיגל דויטש: כשנגיע לחסינות קטינים נצטרך לדבר על חסינות קטינים בנזיקין.
מיגל דויטש: חסינות הקטינים, ככל שמישהו חושב שהיא צריכה להיות קיימת, לעתים היא צריכה להיות קיימת גם לפי סעיף 12.
מיגל דויטש: קטין שמנהל משא ומתן ופועל שלא בתום לב – דינו צריך להיות כדין נזיקאי כלשהו.
מיגל דויטש: אבל זה לא שייך לכאן.
רות גודין: ומה עם צוואה לפי ההגדרה הזאת?
מיגל דויטש: יש דין כשרות מיוחד לצוואה.
רות גודין: לא כשרות, אלא באופן כללי – האם צוואה נכנסת כפעולה משפטית?
מיגל דויטש: אני חושב שכן.
מיגל דויטש: בהחלט כן.
מיגל דויטש: כשאני מצווה אני רוצה שינוי משפטי.
מיגל דויטש: הדין מאוד מתייחס לשאלה אם אני רוצה לצוות.
מיגל דויטש: חופש הציווי.
מיגל דויטש: צריך גמירת דעת בצוואה.
רות גודין: אבל מה משנה את הזכויות או החובות, כתיבת הצוואה או המוות?
מיגל דויטש: זו כבר לא שאלה של הרצון, אלא: מה משנה?
מיגל דויטש: אני יודע שיש מחלוקות בשאלה הזאת, אבל בעיניי זה נורא ברור.
מיגל דויטש: כשאני כותב צוואה השתנה המצב המשפטי.
מיגל דויטש: נכון – הוא מצב משפטי ניתן לחזרה.
דוד רותם: המצב המשפטי ישתנה כשתמות.
דוד רותם: עד שאתה לא מת לא עשית שום דבר בצוואה.
דוד רותם: אז זה שינוי מותנה.
דוד רותם: אין בעיה – הפעולה יכולה להיות בעצם על תנאי.
דוד רותם: המשמעות היא על תנאי של פטירה.
דוד רותם: אבל הפטירה היא לא רצונית.
דוד רותם: זאת אומרת שיש פה פעולה משפטית שמותנית בתנאי שאיננו רצוני.
דוד רותם: אבל הפעולה עצמה, הצוואה, היא רצונית.
דוד רותם: נכון שלא כל השינוי כולו מתרחש באופן רצוני, אבל בלי הרצון אין כלום.
דוד רותם: בלי הרצון לצוות אין צוואה.
דוד רותם: שוב, האם צוואה כשלעצמה משנה מצב משפטי?
דוד רותם: אני יודע שיש ויכוחים בעניין הזה.
דוד רותם: לטעמי התשובה היא כן.