GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חננאל קוטינסקי: אני חושב שהשיקול של העומס על הבוחנים הוא שיקול לא פחות חשוב כאן מאשר נוחות המבקשים ובמקרה הזה נוחות המבקשים כמעט שלא תיפגע אם יהיה או לא יהיה תקציר כזה או אחר.
זבולון אורלב: התאחדות התעשיינים.
זבולון אורלב: אני חושב שכל הבעיה מתחילה בשאלה מה הבוחן בחן ומה הוא הבין שזה עיקר ההמצאה או תמצית ההמצאה.
זבולון אורלב: לדאבוני, מתוך קריאה של מאות ואלפי פטנטים בתיקים ישראלים, אני לא משתכנע שנעשה חיפוש ושנעשה שיקול דעת בכיוון ההתקדמות ההמצאתית.
זבולון אורלב: הולכים יפה מאוד לגבי חידוש ואני חייב לומר שהבחינה לגבי חידוש היא בסדר, אבל כשמגיעים למוקש הזה שנקרא התקדמות המצאתית, מתוך תיק הבחינה לא ברור מה הבוחן בחן.
זבולון אורלב: לכן אני סבור שזה יהיה טוב גם לציבור, גם לבוחנים וגם למהות הבחינה שהם יצטרכו לציין מה הבוחן הבין, ההתקדמות ההמצאתית מתוך בקשת הפטנט.
זבולון אורלב: הרבה פעמים אני רואה שהבוחן חושב שההתקדמות ההמצאתית היא משהו אחר וכשאנחנו מגיעים לדיון בהתנגדות או בבית משפט, אנחנו שומעים מהמבקש שההתקדמות ההמצאתית שלו הייתה משהו אחר לחלוטין.
זבולון אורלב: לכן אני חושב שזה לא רק מבחינת הציבור אבל יהיה טוב אם הציבור ידע מה הבוחן בחן כהתקדמות המצאתית.
ערן ברקת: כבודכם, הנושא הזה נדון.
ערן ברקת: יש חמישה עמודים של פרוטוקול בשאלה הזאת.
דוד רותם: סליחה, אני לא זוכר שנתתי לך רשות דיבור.
דוד רותם: אתם יותר מדיי מסתובבים לי סביב דברים שהם לא כל כך עקרוניים.
ערן ברקת: בכל הכבוד, כבוד היושב ראש, הנושא הזה נדון על פני חמישה עמודים של פרוטוקול וניתנה החלטה על ידך, שכמובן אפשר לדון בה מחדש, שהנושא של עיקר ההמצאה הוא מונח בעייתי ולכן יהיה תיאור תמציתי של ההמצאה.
ערן ברקת: כך הוחלט לגבי הפרסום לגבי סעיף 11.
דוד רותם: ועכשיו באה הממשלה ואומרת שהיא מבקשת לבטל את זה ולה מותר הכול.
ערן ברקת: לא, כבודו.
שמרית גולן: לא, לא את זה.
ערן ברקת: זה לא מה שהם מבקשים.
ערן ברקת: הנושא הזה של תיאור של מה יש בבקשה, בדין הקיים מופיע בסעיף 26.
ערן ברקת: הוועדה הזו החליטה בישיבה של 7 בדצמבר להכניס תיאור של מה יש בבקשה כבר בשלב הפרסום המוקדם.
ערן ברקת: נוצר כפל ובא היום משרד המשפטים ואומר שאין צורך פעמיים.
ערן ברקת: כיוון שהחלטתם בדצמבר להכניס את זה בשלב הפרסום המוקדם, אין צורך להכניס פעם נוספת עוד פעם תיאור.
ערן ברקת: זה כל מה שנאמר היום.
ערן ברקת: באו עכשיו אחרים, לא אני, וניסו לפתוח מחדש את הדיון שכבר היה ב-7 בדצמבר כדי שהעניין הזה יימשך עוד ועוד.
ערן ברקת: ההערה היחידה שלי הייתה שבנושא הזה דנו והוחלט שאין צורך במילה עיקר ההמצאה ויהיה פרסום.
ערן ברקת: אין צורך לפתוח את הנושא הזה מחדש.
ערן ברקת: מה שעכשיו אמר תומר, הוא בכלל ביקש דבר אחר לגמרי.
ערן ברקת: הוא ביקש שייתנו עוד משהו אחר שהוא לא הפרסום הזה.
טל בנד: אדוני, אין כאן כפל משום שבסעיף 26 לא היה כתוב תיאור תמצית אלא היה כתוב עיקר ההמצאה.
טל בנד: עיקר ההמצאה, זה מונח מוכר בחוק הפטנטים והוא מופיע בשני מקומות.
טל בנד: הוא מופיע כאן והוא מופיע בסעיף 49 שם מגדירים לאנשים מה זאת הפרת פטנט וזאת אותה משמעות.
טל בנד: זאת בעצם ההגדרה של לב ההמצאה, מה לב המונופולין.
טל בנד: עכשיו מציעים לבטל את ההודעה הזאת של הרשם לציבור על מה לב ההמצאה ואומרים לנו שהיא מוחלפת על ידי הודעת המבקש.
יצחק הרצוג: אני לא רואה בסעיף 49 משהו שקשור לעיקר ההמצאה.
יצחק הרצוג: אני לא יודע על מה אתה מדבר.
טל בנד: תסתכל בבקשה על סוף סעיף 49(א).
טל בנד: "שיש בה לנוכח המוגדר באותן התביעות עיקר ההמצאה שהוא נושא הפטנט".
שמרית גולן: אל תשכח את סעיף 27.
טל בנד: אדוני, הנקודה היא שאם מחליפים את הקביעה של הרשם בעמדת המבקש, ואין לנו שום התנגדות לכך, צריך לזכור שלא מדובר בתיאור תמציתי אלא במשהו שיש לו משמעות.
טל בנד: מעירה עורכת הדין מנחמי שצריך לקחת בחשבון את הדברים ביחד עם סעיף 27.
טל בנד: אנחנו קיימנו דיונים בעניין הזה עם משרד המשפטים ועמדתנו הייתה – יכול להיות שיש כאן עמדות אחרות – שאם מורידים את הפרסום לפי סעיף 26 של עיקר ההמצאה על ידי הרשם, כי אז יש מקום לבטל לגמרי את סעיף 27.
טל בנד: יש מקום לבטל אותו משום שפסיקת בית המשפט העליון אומרת שאמירות של מבקש הפטנט, יש להן משמעות ויש להן משקל כאשר באים לפרש את הפטנט.
טל בנד: לא מתקבל על הדעת שיבואו מבקשי הפטנטים לוועדה כאן, אין לזה הצדקה, ויבקשו לפטור אותם מאותו תיאור שהם אמורים להגיש ביחד עם בקשת הפטנט.
טל בנד: לכן צריך להחליט בין אחת משתיים.
טל בנד: אם מחליטים להשאיר את עניין עיקר ההמצאה.
דוד רותם: עוד לא הגעתי לסעיף 27.
דוד גילת: אני מבקש להתייחס לשידורי התעמולה האלה.
דוד רותם: בשידורי התעמולה, אתה לא פחות טוב מהם.
יצחק הרצוג: אנחנו כאן לא בית משפט.
דוד גילת: אני חוזר בי.
יצחק הרצוג: בכל מקרה אומרת היועצת המשפטית שהניסוח הוא גרוע וצריך לתקן אותו.
נעמה מנחמי: הניסוח המקורי הוא בעייתי.
דוד גילת: בואו נתחיל מה קורה בדרך כלל באבסטרקט.
דוד גילת: בדרך כלל לוקחים את התביעה, מעתיקים אותה ואומרים שזה האבסטרקט שלי ומקצרים כדי לצאת ידי חובה וזה נותן פחות או יותר את התמונה.
דוד גילת: המטרה של האבסטרקט היא בסך הכול ענייני נוחות.
דוד גילת: עיקר ההמצאה, הדבר הזה שנקרא עיקר ההמצאה באבסטרקט.
דוד גילת: הדבר הזה נעשה לענייני נוחות וכדי להסיר ספק וצל צילו של ספק, מופיע סעיף 27.
דוד גילת: זה נכון שסעיף 27 אומר שלא יתחשבו בזה, זה לא נותן לך שום פרשנות פטנט וזה לא נותן לך כלום.
דוד גילת: עכשיו יש כאן סדרה שלמה של אנשים שבאים ומספרים סיפור שכביכול עיקר ההמצאה הוא עיקר ההמצאה לפיו נקבע אם יש או אין הפרת פטנט.
יצחק הרצוג: זה די הגיוני.
יצחק הרצוג: אני חושב שהוא צודק.
יצחק הרצוג: ההסבר הזה עושה שכל.
יצחק הרצוג: זה ברור לגמרי.
יצחק הרצוג: אולי נשמע את המומחים אבל התמצית היא לא אסמכתא לכלום.
דוד גילת: לפני העידן הטכנולוגי כשאתה יכול להקיש הכול בגוגל.
דוד גילת: פעם הייתה לזה משמעות הרבה יותר גדולה.
דוד גילת: כל הסיפור לבוא עכשיו ולהדביק לזה את עיקר ההמצאה, הרי כשאני מגיש תביעת פטנט שלי, מהי תביעת הפטנט?
דוד גילת: אני עושה כמיטב מאמציי כדי להגדיר את ההמצאה שלי בצורה הרחבה ביותר.
דוד גילת: עיקר ההמצאה זה דבר שנולד רק במשפטי הפרה.
דוד גילת: אם אנחנו מסתכלים על פסיקת בית המשפט העליון של הנשיא שמגר בדימוס, פסק דין יוז שזה פסק הדין המנחה שלנו לכל דיני הפטנטים, השולחן ערוך שלנו , שם נאמר במפורש שעיקר ההמצאה זה דבר שנקבע במשפט הפרה אחרי שראית את המוצר המפר, אתה מסתכל על התביעות שבזמנו, לפני שיכולת לצפות מה אנשים עוד יכולים להמציא מסביבך ואיך יעקפו אותך, אז אומרים שיש בזה את העיקר לאור האמור בתביעות.
דוד גילת: אין קשר בין זה לבין התקציר הזה.
דוד גילת: אם אני הייתי יודע מראש את העיקר שהוא יותר רחב ממה שהגדרתי, העיקר בא להרחיב את מה שהרחבתי בתביעות, הייתי מגדיר את זה עוד יותר רחב כדי שיום אחד יגדירו לי את זה עוד יותר רחב.
דוד גילת: אני מגדיר את זה כמה שאני יכול.
דוד גילת: כל הסיפור הזה, הוא פשוט לא נכון.
דוד גילת: מה שנאמר כאן הוא לא נכון ואין מילה אחרת לומר על כך חוץ מאשר לא נכון לגבי המשמעות של עיקר ההמצאה בפרסום הזה.
דוד גילת: אין שום קשר לסעיף 49 ומי שמנסה לומר את זה, אין לי מלים אחרות מאלו שאמרתי ואני לא רוצה לחזור עליהן.
עדי לויט: אדוני, בנד ואני אנחנו שני הנציגים היחידים עלי אדמות שנשארו כאן באולם הזה מאז פסק דין יוז.
עדי לויט: אנחנו היינו שם בתחילת דרכנו.
דוד רותם: אתה רוצה לומר לי שאני צריך לקרוא את פסק הדין בזהירות?
עדי לויט: אני הייתי שם ואני יכול לומר מה היה שם.
דוד רותם: פסק הדין נכון או לא נכון?
עדי לויט: פסק הדין נכון בהחלט.
דוד רותם: הספרים הכחולים, הם טעויות של בתי המשפט.
דוד רותם: או המחוזי טעה או העליון טעה.
דוד רותם: מישהו טעה.
עדי לויט: למרות שהפסדתי שם, פסק הדין נכון.
עדי לויט: בנד ניצח.
עדי לויט: אני מנסה לומר שבתוך פסק הדין יוז, שהוא באמת ספק הדין המנחה בדיני פטנטים עד עצם היום הזה למרות שהוא ניתן לפני כעשרים שנים, יש הגדרה של עיקר המצאה אבל לא זאת השאלה.
עדי לויט: השאלה היא מה הבוחן בוחן, מהי אותה פיסת התקדמות המצאתית, אותו צעד קטן, אותו ניצוץ המצאתי אותו הוא בודק אל מול כל הספרות שעומדת מולו.
דוד רותם: הוא בוחן את הכול.
דוד רותם: למה הוא צריך להודיע מה הוא בחן?
עדי לויט: מכיוון שאני חושב שכאן יש עניין של בחירה.
עדי לויט: מבקש הפטנט צריך מראש לבחור מה הוא המציא.
עדי לויט: הרי לא יתכן שאת עיקר ההמצאה ינתחו אחרי שההמצאה שלו נעשתה.
עדי לויט: ההמצאה שלו נעשתה, היא כוללת את כל מה שהיא כוללת, עם וריאנטים, עם אקוויוולנטים שזה פסק דין יוז.
עדי לויט: אני חושב שה בוחן צריך לבחון על פי אותה הגדרה ולומר מה הוא בדק.
עדי לויט: יושב כאן נציג אורבוטק.
עדי לויט: אני זכיתי מכיוון שאני כאן היום גם בשם חברת קנטק ואנחנו הגשנו כמה התנגדויות לפטנטים של אורבוטק ובכולם עד היום ניצחנו.
עדי לויט: אין פטנטים לאורבוטק.
חננאל קוטינסקי: זה לא נכון.
עדי לויט: כולם על המצאות לא אמיתיות באמת.
עדי לויט: מה שקרה שם זה שאם קוראים את האבסטרקט, רואים מה אורבוטק התיימרה להמציא ומגלים שזה בכלל לא מה שנבחן על ידי הבוחן, לא על זה ניתן הפטנט ובסופו של דבר כשהוויכוח מתנהל, מתברר או מועלית גרסה חדשה לחלוטין בפני ערכאה שיפוטית, אם זה רשם הפטנטים שיושב לא רק כמי שנותן פטנטים אלא גם כמי שדן בהתנגדויות, ואם זה בית המשפט.
עדי לויט: פתאום מתברר שעיקר ההמצאה או כביכול הצו ההמצאתי שנעשה הוא במקום אחר לחלוטין.
דוד רותם: מכיוון שיש לו את סעיף 27 וממילא אין לזה שום חשיבות, לא לתיאור, לא לעיקר ולא לתמצית, אני אוריד את שניהם, גם את עיקר ההמצאה וגם את התמצית של ההמצאה.
נעמה מנחמי: אנחנו נעשה את התיקון הזה בסעיף 26.
נעמה מנחמי: את סעיף 27 אנחנו מוחקים?
דוד רותם: כן, מוחקים.
דוד רותם: לא צריך א ותו.
נעמה מנחמי: אנחנו מתקנים אחורה בסעיף 16(א).
שמרית גולן: כיוונתי את נעמה לסעיף 11, שם מוטלת החובה על המבקש להגיש תיאור תמציתי של ההמצאה.
נעמה מנחמי: ב-11 אנחנו נוריד את הביטוי: ותיאור תמציתי של ההמצאה ב-11(א).
דוד רותם: יהיה צריך לתקן גם בסעיף 49.
דוד רותם: זה מופיע גם שם.
נעמה מנחמי: לא, ב-49 לא מופיע תיאור תמציתי אלא מופיע עיקר ההמצאה אבל כפי שאמרתי קודם הוא מופיע במשמעות אחרת מהביטוי עיקר ההמצאה שמופיע בסעיף 26.
דוד רותם: אני מבין גדול בפטנטים.
דוד רותם: אני התחלתי להיות אחד המומחים בארץ לפטנטים ויש בעיה אחת.
דוד רותם: אי אפשר בחוק אחד להשתמש באותו מושג באלף ואחד מקרים.
נעמה מנחמי: זה נעשה בטעות אבל עכשיו תיקנו את זה.
דוד רותם: גם את הטעות יהיה צריך לתקן.
נעמה מנחמי: תיקנו את זה.
נעמה מנחמי: היה בסעיף 26, היה בסעיף 49 במשמעויות שונות כפי שאפשר ללמוד מסעיף 27.
נעמה מנחמי: מאחר שביטלנו את 26, כבר אין אי התאמה בין הביטויים אלא יש רק ביטוי אחד.
דוד רותם: אני רואה את אותו שופט שמגיע אליו התיק והוא אומר שמכיוון שביטלו את העניין של עיקר ההמצאה בסעיף הזה ובסעיף הזה, הם התכוונו גם לבטל כאן אבל הם מטומטמים ולא חשבו על זה.
נעמה מנחמי: אנחנו נפנה את השופטים, מי שיצטרך וכמובן לא אני.
יצחק הרצוג: מה עם המידע לציבור?
יצחק הרצוג: בעידן המודרני לחשוב שרק יהיה איזה מספר ואיזה שם, לדעתי יש בזה בעיה מבחינה ציבורית.
דוד רותם: כל הבקשה תפורסם.
רון תומר: הבקשה יכולה להיות 500 עמודים ולא ברור מה עולה ממנה.
דוד רותם: מי שמבין יראה מה עולה ממנה.
נעמה מנחמי: הבקשות שלא מישראל, ממילא יבואו עם איזשהו אבסטרקט.
רון תומר: בסופו של דבר הרעיון היה לתת ודאות לציבור ושבעל הפטנט ייקח אחריות על מה שכתוב בהמצאה.
נעמה מנחמי: בארצות הברית פשוט מעתיקים לך את התביעה הראשונה וזאת התמצית.
מיכל חכמי: לא.
נעמה מנחמי: מישהו יושב וכותב את זה מחדש?
מיכל חכמי: יש איזה אבסטרקט.
יצחק הרצוג: יש כאן טענה שהאבסטרקט לא משקף את המציאות.
יצחק הרצוג: האומנם?
מיכל חכמי: להפך.
מיכל חכמי: כמה שהזמנים יותר מתקדמים, היום בכלל לא כותבים ב-אינוונשן ריליט טו אלא כותבים דיסקלוסד איז.
יצחק הרצוג: מה את אומרת על הטענה שהאבסטרקט לא משקף את המציאות?
דוד רותם: זה מה שהיא אמרה.
מיכל חכמי: זאת דעה אובייקטיבית.
מיכל חכמי: המבקשת אמורה בתקציר – ואני מקווה שכך היא עושה – לתאר בקצרה את הדברים העיקריים.
רון תומר: אבל עכשיו לא דורשים ממנה כך שאם הפטנט הוא חלש, היא יכולה להשאיר את זה תחת ענן לא ברור.
נעמה מנחמי: היא יכולה לרשום את זה בצורה יותר רחבה.
מיכל חכמי: אני לא מכירה את המושג פטנט חלש.
מיכל חכמי: אני לא יודעת מה זה.
מיכל חכמי: אין דבר כזה פטנט חזק או פטנט חלש.
מיכל חכמי: או שיש פטנט או שאין פטנט, ואם אחר כך בהתנגדות או בבקשת ביטול מתברר שהפטנט לא תקף, אז הוא לא תקף ומבוטל.
מיכל חכמי: המושג הזה פטנט חלש, אני לא יודעת מהיכן הוא בא.
מיכל חכמי: אין סוג ב'.
מיכל חכמי: או שיש פטנט או שאין פטנט.
רון תומר: מילה אחרונה ואדוני יחליט מה שהוא יחליט.
רון תומר: בסעיף 26 המטרה הייתה שאחרי שהבוחן בחן את הפטנט והתכתב עם בעלת הפטנט והבין על מה הפטנט, הוא יפרסם מה עיקר הפטנט המוחלט וזה כלי מאוד חשוב לציבור להבין על מה הפטנט.
רון תומר: כשאתה מוחק את זה, אתה משאיר את אי הוודאות כי לא יודעים למה התכוונו כאן.
יצחק הרצוג: בוא נתקדם.
נעמה מנחמי: אתה כן רוצה להשאיר את עיקר ההמצאה.
רון תומר: ב-26.
דוד רותם: לא, אני מוחק את זה.
רון תומר: אם הבוחן בחן וראה סעיף 26?
דוד רותם: אם הבוחן בחן ולא בחן, זה פשוט לא מעניין אותי.
דוד רותם: יש את הבקשה לפטנט ואת זה תלמדו.
שמרית גולן: אולי אני אומר מילה שתספק איזושהי תשובה לחבר הכנסת הרצוג.
שמרית גולן: אני חושבת שככל שהמדינה תתמוך ברשות ותאפשר לה את האמצעים שדרושים לעשות פרסום שדרושים לעשות פרסום כך, שהוא סרצ'אבל, הקטע של האבסטרקט אולי יתייתר.
דוד רותם: אני רוצה לארגן להם אגרות שתאמיני לי הם יוכלו לעשות הכול.
יצחק הרצוג: אתה יודע שהאגרות לא יגיעו אליהם.
דוד רותם: יגיעו אליהם.
יצחק הרצוג: שאל את הבחור מהאוצר.
יצחק הרצוג: הוא יגיד לך שזה הולך לקופה הכללית.
דוד רותם: יגיע אליהם.
דוד רותם: תאמין לי שיגיע אליהם.
יצחק הרצוג: אנחנו מכירים את הפטנט של האוצר.
יצחק הרצוג: הם שודדים את כולם וזה לא מגיע למטרה המיועדת.
קריאה: דילגתם על סעיף 22.
נעמה מנחמי: הוא לא מתוקן.
נעמה מנחמי: אנחנו נדון בו במסגרת הסעיף של הפיצויים.
ערן ברקת: שאלה לעניין הזה.
ערן ברקת: האם שם ההמצאה, לא היה מקום להוסיף כאן שישקף את ההמצאה?
ערן ברקת: במלים אחרות, מה שאנחנו רואים היום זה שם ההמצאה.
דוד רותם: הרשם אחר כך יתקין תקנות ויעשה מה שהוא רוצה.
נעמה מנחמי: חוזר, לא תקנות.
יצחק הרצוג: הוראות ביצוע.
נעמה מנחמי: סעיף 48ג.
נעמה מנחמי: במקור משרד המשפטים הציע למחוק את סעיף 48ג(2) ועכשיו הוא חוזר בו.
נעמה מנחמי: אולי תסבירי.
שמרית גולן: אני אסביר.
שמרית גולן: יש חזרה טכנית ויש חזרה מהותית.
שמרית גולן: במקור חשבנו שיש מקום לבטל את לפי סעיף 16, כלומר, פרסום על הגשה, פרסום קצר, לגבי בקשות בין לאומיות שנכנסות לשלב הלאומי ושהן יפורסמו תוך פרק זמן מסוים פרסום מלא לפי סעיף 16א המוצע.
שמרית גולן: לו היינו באמת נשארים בדעה הזאת, הייתה טעות באופן התיקון והיינו צריכים להכניס את זה לפסקה (1) ולא למחוק את פסקה (2).
שמרית גולן: אחרי שקילה נוספת חשבנו שנכון יותר לא לבטל את הפרסום לפי סעיף 16.
שמרית גולן: כלומר, שכן תהיה הודעה ממש סמוך לאחר שבקשה בין לאומית נכנסת לשלב הלאומי ובנוסף לזה, לפי סעיף 16א המוצע, הבקשה תתפרסם בתוך פרק זמן מסוים פרסום מלא.
שמרית גולן: פרק הזמן המסוים שהוצע בהצעת החוק הוא שלושה חודשים.
שמרית גולן: לפי הנוסח המוצע של הוועדה מוצע לקצר אותו ל-45 ימים.
דוד רותם: 45 ימים זה בסדר?
שמרית גולן: אנחנו יכולים להתאים את עצמנו.
נעמה מנחמי: כלומר, המשמעות היא ש-47ג נשאר כפי שהוא היום והתיקון יתבצע בסעיף 16א בפסקה (ב).
נעמה מנחמי: היכן שהיה כתוב שלושה חודשים קודם לכן, נצמצם את התקופה ל-45 ימים כדי לצמצם את הפער בין הפרסומים.
נעמה מנחמי: הסעיף הבא, סעיף 165.
ערן ברקת: אם אפשר להזכיר לכבודו שלפני סעיף 165, כשדיברנו על נושא של מסירת הודעות צד ג', אמרנו שב-164 צריך לקבוע שהמועד הזה לא ניתן להארכה.
ערן ברקת: יש מועד שעד אליו אפשר להגיש את המסמכים.
ערן ברקת: אמרנו אז שלושה-ארבעה חודשים, אני לא זוכר את התקופה המדויקת, וביקשתם שנזכיר כאשר נגיע ל-164 שהמועד הזה הוא המועד והוא לא ניתן להארכה כי המנגנון שבחוק קובע שאם לא נקבע אחרת, כל המועדים ניתנים להארכה כולל המועד הזה שהכנסתם לסעיף של מסירת המסמכים.
ערן ברקת: צריך להכניס סעיף מתאים בסעיף 164(א).
שמרית גולן: אני רוצה להעיר שלפי הנוסח הנוכחי של הגשת הערות צד ג', הפרסומים והאסמכתאות צד ג', הוא נגזר מהמועד שבו המבקש מגיש את המסמכים.
שמרית גולן: כלומר, חודשיים לאחר מכן.
שמרית גולן: אם המבקש מקבל הארכה, גם צד ג' מבקש הארכה.
דוד רותם: אם המבקש מקבל הארכה, מכיוון שאנחנו יודעים שאת זה צריך להגיש תוך שישים ימים, כל זמן שהמבקש קיבל אורכה, זה הולך אוטומטית.
ערן ברקת: זה ברור.
ערן ברקת: השאלה היא לא מתי זה מתחיל אלא מתי זה נגמר.
דוד רותם: השאלה היא איך אנחנו למבקש אנחנו מקצצים בזמן כדי שהוא יגיש בזמן ולא ימשוך לנו את זה שנים.
אסא קלינג: על זה אדוני דיברנו.
אסא קלינג: יש חוזר שמגביל את סך כל האורכות מרגע תחילת הבחינה.
אסא קלינג: בסך הכול האורכות ל-15 חודשים.
אסא קלינג: זה המנגנון שיש לנו כרגע.
אסא קלינג: אם הוא קונה אורכה אחת אחרי השנייה, הוא יבזבז את הזמן שלו והוא לא יקבל אורכות נוספות.
דוד רותם: הוא יבזבז את הזמן שלו אבל אחר כך אני אשלם את הפיצויים, ממתי?
דוד רותם: כאילו קיבלתי רישיון ממתי?
אסא קלינג: כפי שאדוני ייתקן את החוק.
דוד רותם: אני לא רוצה שהמבקש יוכל לשחק עם התאריכים ואני אשלם פיצויים על התקופה הזאת.
נעמה מנחמי: אם אפשר להתערב, האמת היא שבשיחה קודמת פנימית דיברנו על כך ואסא נתן דוגמה שאחרי האסון ביפן הם נתנו אורכות לכל הבקשות היפניות.
נעמה מנחמי: כלומר, אני חושבת שצריכה להישאר איזושהי גמישות לרשם לתת אורכות.
נעמה מנחמי: אני חושבת שהפתרון שרשות הפטנטים מצאה לתחום סך כל האורכות שניתנות במסגרת בקשת פטנט אחת, הוא פתרון נכון וראוי.
נעמה מנחמי: אני לא יודעת לצפות כרגע מה יהיו התוצאות של זה שאני אכניס את המסמכים לפי 18א(2) במסגרת 164.
ערן ברקת: ההערה שלי לא הובנה.
ערן ברקת: אני לא מדבר על 18(א)(2), שאלה מסמכים שמבקש הפטנט מגיש.
ערן ברקת: אני מדבר על צד ג' שמגיש מסמכים ואני מזכיר מה נאמר בדיון הקודם.
דוד רותם: עזוב מה שהיה בדיון הקודם.
דוד רותם: תראה לי פרוטוקול.
דוד רותם: אני לא אוהב שמצטטים אותי.
ערן ברקת: אני לא מצטט את כבודו.
ערן ברקת: אני רק אומר שבדיון הקודם דובר – גם על דעת הסגל המקצועי של רשות הפטנטים – שצריך לתחום בזמן.
נעמה מנחמי: נראה לי שהיושב ראש כבר מסכים אתך.
נעמה מנחמי: הערות צד ג' יתווספו ל-164.
זבולון אורלב: אפשר להתייחס?
דוד רותם: ודאי אפשר להתייחס, אבל כבר החלטנו על זה.
זבולון אורלב: יש כאן איזושהי הטעיה מהפעם הקודמת.
זבולון אורלב: אם מותר לי, הרי למעשה לפי סעיף 18 רשות הפטנטים מחייבת את מבקש הפטנט להגיש כל פרסום שצוטט נגדו באיזשהו מקום עד לקבלת בקשת הפטנט.
זבולון אורלב: במלים אחרות, רשות הפטנטים, חודש לפני שעומד להתפרסם הפטנט, מקבלת לפי סעיף 18 עוד בקשת פטנט מסוים והיא צריכה להתייחס אליו.
זבולון אורלב: היא צריכה על פי החוק להתייחס אליו ולבדוק אותו.
זבולון אורלב: מה הם עושים, אני לא יודע.
זבולון אורלב: לבוא ולומר שאנחנו לא מסוגלים לקבל חודש או חצי שנה לפני פרסום הפטנט הערת צד ג'?
זבולון אורלב: מה זה לא מסוגלים?
דוד רותם: מסוגלים אבל לא רוצים.
דוד רותם: אתה רוצה לשלוח את ההערות שלך, תגיש אותן בזמן.
זבולון אורלב: מה זה בזמן?
דוד רותם: הזמן הוא שישים ימים אחרי המועדים.
זבולון אורלב: מתפתחת דינאמיקה מסוימת של בחינת הפטנט.
דוד רותם: אני לא רוצה את הדינאמיקה הזאת.
דוד רותם: צריך לעצור אותה כי אחרת מה שקורה זה שזה מושך מצד אחד, זה מושך מצד שני והפטנטים נמשכים מצד לצד.
זבולון אורלב: אם זה ייעצר, אני בעד.
זבולון אורלב: כפי שאני מכיר את הרשות, ואני בטוח בכך, זה לא ייעצר.
טל בנד: אדוני קבע את לוח הזמנים שאדוני קבע והתוצאה היא כמובן שהזמן בישראל יהיה הקצר ביותר בעולם למעורבות של הציבור.
דוד רותם: אור לגויים.
טל בנד: זאת פגיעה.
טל בנד: זה לא אור לגויים.
טל בנד: הזמן הקצר ביותר ואני עומד מאחורי זה.
טל בנד: ב-EPO אפשר להגיש עד תום הבחינה ובארצות הברית אפשר להגיש עד להודעת הדחייה הראשונה של הבוחן, כך שהאמירה הזאת של ברקת לא מדויקת.
טל בנד: אבל קבע אדוני את מה שקבע.
טל בנד: עם זאת, מה שמבקשים עכשיו זה לנהוג איפה ואיפה בציבור מצד אחד ובמבקש הפטנט.
טל בנד: מבקש הפטנט שגם לו יש מועדים שקבועים בחוק יוכל בנסיבות מסוימות, יהיה שיקול לדעת לרשם, להאריך את המועד אבל כאשר מדובר בהתייחסות של הציבור – ומשום מה מתייחסים אליו כאן כאל סרח עודף, כאל טרדן שמפריע בבחינה – לו לא ניתן יהיה להאריך.
טל בנד: חוסר הסימטריה הזאת, בכל הכבוד אדוני, היא לא מוצדקת.
דוד רותם: זה לא הציבור.
דוד רותם: הרי אתה לא תגיש את המסמכים בלי שיהיה לקוח שישים את השיק בסוף הניירות האלה.
דוד רותם: עזוב אותי בבקשה עם הציבור כי אתם מדברים בשם הציבור כשהציבור לא שם לכם שיק ולכן אל תדברו בשמו ואל תייצגו אותו בחינם.
טל בנד: אדוני, זה ברור שכאשר אנחנו מדברים בשם הציבור, הציבור זה המתחרים ולמתחרים יש אינטרס עסקי והאינטרס העסקי הזה משרת גם את טובת הציבור.
טל בנד: לא אני אומר את זה אלא קבע את זה גם בית המשפט העליון.
טל בנד: כאשר מדובר בהערות צד ג', אני מחזיק אדוני הערות שניתנו לתזכיר הצעת החוק על ידי ראש ענף בוחן ברשות הפטנטים והוא כותב: "אני בעד האפשרות הזאת כי הערות צד ג' מאפשרות לעזור לבוחן לבחון את הבקשה.
טל בנד: יש להביא בחשבון שלצד ג' עניין בהמצאה והוא יכול להביא ציטוטים שהבוחן לא תמיד מסוגל לגלות".
טל בנד: כלומר, זה כבר לא אנחנו אומרים אלא את זה אומרים הבוחנים שהם צריכים את עזרת הציבור.
דוד רותם: אני קבעתי את שישים הימים ובזה זה נגמר.
עו"ד שירלי וייזל: דקסל בע"מ, חברה שמעסיקה כאלף עובדים באור עקיבא וביוקנעם בעיקר.
עו"ד שירלי וייזל: אני זאת שנותנת את השיק.
דוד רותם: את חושבת שאת הציבור?
שירלי וייזל: לא.
שירלי וייזל: אמרתי שאני זאת שנותנת את השיק.
שירלי וייזל: החברות הגנריות שאמנם מעוניינות להתחרות – ותחרות זה דבר שהוא נחשב ערכי במדינה דמוקרטית ובמשק ליברלי- מעוניינות להתחרות כדין וכחוק והן מעוניינות ויכולות לפתוח לעצמן את השוק ולפתוח לציבור את האפשרות לרכוש תרופות במחיר זול יותר בזמן שזה ראוי שיהיה כך.
שירלי וייזל: אם יש בידיי פרסומי ידע קודם שמוכיחים שההמצאה המיומרת אינה ראויה להתקבל כפטנט בישראל, הרי זה מתפקידן, ויש גם ערך שנקרא טוהר הפנקס בנושא פטנטים, ומתפקידו של כל אחד למנוע מהמדינה לבצע טעות ולתת פטנט במקום שזה אינו מוצדק.
שירלי וייזל: אני לא מבינה מדוע הוועדה מנסה כאן להזדרז ולתת פטנט כאשר הוא לא בהכרח מוצדק.
שירלי וייזל: זה מונופולין לעשרים שנים.
שירלי וייזל: תודה רבה.
יצחק הרצוג: שאלה לגבי חגים ומועדים.
יצחק הרצוג: האם הם באים במניין הימים או לא?
אסא קלינג: בהחלט נמנים.
יצחק הרצוג: כלומר, מה?
יצחק הרצוג: אם יש לך יום כיפור, אתה דוחה ביום או שאתה כולל אותו?
אסא קלינג: בחוק הפרשנות, היום הזה נכלל.
נעמה מנחמי: רק אם זה היום האחרון.
דוד רותם: לפי חוק הפרשנות, רק אם זה היום האחרון.
יצחק הרצוג: לפי חוק הפרשנות לדעתי זה לא בא במניין.
דוד רותם: אם זה היום האחרון, זה נדחה בעוד יום.
יצחק הרצוג: מה אתה עושה בחודש חגים?
אסא קלינג: אני סופר את כל הימים.
יצחק הרצוג: אם כן, יש לך נטו כארבעים ימים.
יצחק הרצוג: השאלה אם יש לכם תקדימים לגבי העניין הזה.
אסא קלינג: לגבי הערות צד שלישי, אין לנו.
רון תומר: כשתובעים על הפרה, ימי הפרה בראש השנה גם הם נכללים.
רון תומר: זה צריך להיות סימטרי.
עדי לויט: אדוני, אני מבקש להעיר הערה.
עדי לויט: אני סבור שרשם הפטנטים יושב כאן בשני כובעים.
עדי לויט: כובע אחד שלו הוא מי שרושם פטנטים, לוקח אגרות על זה, אגרות פרסום, מוכר וכמו שאמר הרשם אנשים קונים ממנו אורכות ובעניין הזה הוא משרת את מבקשי הפטנטים.
דוד רותם: אני מקווה שעל כל אורכה כזאת הוא לוקח אגרה.
עדי לויט: כן.
עדי לויט: 83 שקלים לחודש.
עדי לויט: יש אגרת אורכה.
עדי לויט: מצד שני אדוני, הרשם וצבא הבוחנים שלו הם בעצם הממונה על המונופול הפטנטי והם באו להגן על הציבור מפני מונופולים בלתי ראויים.
עדי לויט: אני מקווה שהאובזרבציות האלה לא יוגשו רק על ידי אנשים שיש להם כסף לשלם לנו.
עדי לויט: אני מקווה שאנשים – ולכן אני חושב שגם התמצית חשובה – שרואים את התמצית הזאת, שרואים את הבקשה הזאת, יוכלו להגיש את האובזרבציות ותיעשה עבודה שתמנע מונופולים פטנטיים בלתי ראויים.
דוד גילת: אי אפשר שלא להתייחס למה שנאמר כאן.
דוד רותם: לא, אתה לא מתייחס למה שנאמר.
דוד רותם: אני לא צריך שתתייחס.
דוד רותם: לא לכל דבר צריך להתייחס.
נעמה מנחמי: השאלה היא האם הוועדה רוצה להגביל את צד ג' לחודשיים לתת מסמכים או שהיא רוצה לאפשר לרשם להאריך את זה כשהוא ימצא לנכון.
אסא קלינג: שאלה שעולה כאן ובכלל לא נדונה היא השאלה למי אני אאריך את המועד, מי הוא אותו אדם שיבקש את אותה אורכה.
אסא קלינג: אני תוהה - אני חושב שזאת נקודה שאף אחד לא התייחס אליה כאן – מי אותו אדם שיגיש את התערבות צד ג', בין אם זה אינטרסנט או בין אם זה אותו אדם קטן חוקר באוניברסיטה.
דוד רותם: זה תמיד יהיה אנונימי.
אסא קלינג: אם זה אנונימי, זאת בדיוק הנקודה אליה אני חותר.
אסא קלינג: למי אתן את האורכה?
אסא קלינג: אינני יודע.
אסא קלינג: אני חושב שצריכים להיות דברים קבועים וברורים לטובת הציבור, שידע שזה המועד בו הוא צריך לעמוד.
דוד רותם: קודם כל, זה יהיה אנונימי באמצעות.
אסא קלינג: באמצעות ייצוג.
דוד רותם: אז אתה תיתן את האורכה למייצג.
דוד רותם: הרי תמיד זה יהיה אנונימי.
קריאה: אני בדרך כלל פונה בלי מייצג.
אסא קלינג: אבל היושב ראש צודק.
אסא קלינג: בדרך כלל זה יהיה אנונימי.
אסא קלינג: אדוני, אני רוצה לדעת מול מי אני אעבוד.
אסא קלינג: אין לי בעיה לעבוד מול מייצג אבל השאלה אם זה המנגנון שאדוני רוצה לקבוע וזה כמובן מנגנון שנקיים.
אסא קלינג: השאלה אם זה מנגנון נכון כאשר יבואו מייצגים שהם בעצם אותו הציבור.
נעמה מנחמי: האם אתה רוצה שנגביל בחודשיים או לא?
דוד רותם: אתה רוצה שנגביל בחודשיים או שניתן לך סמכות?
אסא קלינג: אני חושב שמן הראוי להגביל את המועד הזה כדי שיהיה סוף פסוק.
נעמה מנחמי: ב-164 אנחנו נוסיף את סעיף 18(ב)(3) שעוסק במועד של הערות צד ג' למסמכים, לפי סעיף 18(א)(2).
נעמה מנחמי: הסעיף הבא הוא סעיף 165.
שמרית גולן: סעיף 165.
שמרית גולן: יש תיקון, במקום סעיף 18(א)(1), תיקנו ל-18(א)(5) שזאת ההפניה הנכונה.
שמרית גולן: סעיף 18 היה בנוי בצורה קצת לא ברורה.
שמרית גולן: אנחנו מדברים על האפשרות ההיפותטית שבקשה סיימה את הבחינה עוד לפני שעברו 18 חודשים מיום ההגשה ואז בעצם יש רק פרסום לפי סעיף 26.
שמרית גולן: יתר הבקשות יתפרסמו פעמיים לפי סעיף 16א.
שמרית גולן: המוקדם מביניהם, הוא הניסוח הנכון יותר.
יצחק הרצוג: נלך על המוקדם מביניהם.
נעמה מנחמי: המוקדם מביניהם.
נעמה מנחמי: סעיף 168א.
נעמה מנחמי: הפנקס והמסמכים שיש לשמרם לפי סעיף 167 נשלחים לעיון הקהל אולם מסמכים הנוגעים לבקשת פטנט שעדיין לא פורסמה לגביה הודעה לפי סעיף 16א או לפי סעיף 26 לפי המוקדם, לא יהיו פתוחים לעיון.
שמרית גולן: זה לפי אותו הגיון.
נעמה מנחמי: סעיף 170(ב).
זבולון אורלב: מה זה לפי העניין?
זבולון אורלב: אני לא מבין מה כתוב.
דוד רותם: מי עורך הדין שלך?
זבולון אורלב: אני לעצמי כבר ארבעים וכמה שנים.
דוד רותם: יש לך בעיה, אתה צריך לקחת והוא יסביר לך את זה כי אני צריך לדאוג גם לפרנסה של עורכי הדין.
דוד רותם: לא איכפת לי איזה מהם תיקח.
דוד רותם: יש כאן הרבה.
זבולון אורלב: אני יודע את מי אני אקח, אבל לא זאת השאלה.
דוד רותם: אם אתה יודע את מי תיקח, אז למה שאני אגרום לו נזק כלכלי?
זבולון אורלב: הרשו לי להתייעץ אתו דקה.
נעמה מנחמי: אנחנו בתיקון רשומות.
נעמה מנחמי: הרשם יפרסם באינטרנט הודעה על בקשת תיקון לפי סעיף זה, אולם אם הוגשה בקשה לתיקון בקשת פטנט או לתיקון מסמך הנוגע לה, לא יפרסם הודעה לבקשה אלא לאחר שפורסמה לגבי בקשת הפטנט הודעה לפי סעיף 16א או לפי סעיף 26 לפי העניין.
קריאה: לפי האקדמיה צריך לומר מרששת ולא אינטרנט.
יצחק הרצוג: צריך לראות מה קובע הדין.
נעמה מנחמי: נוסח החקיקה כיום משתמש במילה אינטרנט.
שמרית גולן: יש תוספת שלדע
שמרית גולן: תנו נדרשת והיא לא מופיעה בהצעת החוק.
שמרית גולן: סעיף קטן (ג).