GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שמרית גולן: כדי להבהיר שבקשת התיקון שאנחנו מדברים עליה שמותר להגיש לגביה התנגדות, היא בקשת תיקון בפנקס לפי סעיף 1(א).
שמרית גולן: כלומר, אנחנו לא מוסיפים כאן איזושהי אפשרות להגיש התנגדות כשמתבקש תיקון של בקשת פטנט תלויה ועומדת.
שמרית גולן: זאת רק הבהרה שנדרשת.
זבולון אורלב: זה יפורסם במועד קבוע מדי חודש או יעלה באופן ספוראדי?
דוד רותם: איך שהוא יחליט.
דוד רותם: אני לא אקבע לו.
דוד רותם: אם אתה לא מסוגל, תמנה מישהו שיעשה את זה.
יצחק הרצוג: אנחנו לא אחראים על זה.
יצחק הרצוג: יש רשם, הוא מוסמך, החוק מסמיך אותו והוא ידבר אתכם על הדבר הזה.
ערן ברקת: המשמעות של התיקון המוצע לסעיף 170(ב) שכאן נפתח עוד פתח לצד שלישי להתערב בתהליכי הבחינה.
ערן ברקת: מה זקורה כאן זה שעוד לפני ההתנגדות טרום מתן הפטנט, שזאת השעה בה צד ג' יכול להתערב, צד ג' יכול להתערב בתיקון אגב הבחינה.
קריאה: הוא חשוף לפיצוי.
ערן ברקת: גם זה דבר חדש שאין לו תקדים בשום מקום במדינות הרלוונטיות, בארצות הברית ובאירופה.
ערן ברקת: לכן אם צד ג' רוצה להתנגד, הרי כשהוא מגיש את ההתנגדות למתן הפטנט, הוא יכול לתקוף גם את הדבר הזה.
ערן ברקת: אין סיבה לפתוח הליכים במשרד הפטנטים של התנגדות בין צד שלישי לבין מבקש הפטנט עוד לפני שהפטנט בכלל מקובל, לפני שנגמרה הבחינה.
ערן ברקת: הדבר הקטן הזה, הוא עוד סוג של מיני מהפכה.
שמרית גולן: לכן הבהרתי שאנחנו חושבים שנדרשת הבהרה בסעיף קטן (ג), שכל אדם רשאי להגיש התנגדות לבקשת תיקון לפי סעיף קטן (א).
שמרית גולן: כלומר, רק בקשת תיקון שמוגשת לפי סעיף קטן (א) שהיא לתיקון הפנקס.
ערן ברקת: אבל ב-(א) מתן האפשרות להתנגד, אתם מציעים לתקן שאפשר יהיה להתנגד כבר לאחר פרסום לפי סעיף 16א.
שמרית גולן: לא, זה (ב).
יצחק הרצוג: ולכן זה נראה סביר.
דוד רותם: זה סביר מאוד כי בקשות פטנט לא צריכות להיות מתוקנות בדרך.
דוד רותם: צריך להגיש אותן מלאות ושלמות מהתחלה ולא צריך לתקן אותן במהלך הדברים.
שמרית גולן: לא, יש זכות לתיקון בקשות פטנט.
דוד רותם: לא אמרתי שאין זכות.
דוד רותם: יש זכות אבל לא צריך.
דוד רותם: זאת זכות שלא חייבים לממש אותה.
ערן ברקת: אם כך, לשם מה לפרסם את התיקון הזה?
ערן ברקת: ממילא התיק פתוח ואי אפשר להתנגד לזה.
ערן ברקת: לשם מה לפרסם את התיקון כשאי אפשר להתנגד לו?
ערן ברקת: זאת עוד מעמסה גם על הרשות וגם על המבקשים.
דוד רותם: לרשות אין בעיה.
דוד רותם: הרשות מקבלת את זה.
ערן ברקת: מי שישלם את זה, אלה המבקשים.
נעמה מנחמי: אנחנו מדברים על שקיפות.
ערן ברקת: התיק פתוח בפני כולם.
קריאה: כל יומיים ניכנס לתיק?
נעמה מנחמי: אתה לא תיכנס לתיק כדי לבדוק.
דוד גילת: יש כאן שאלה שאני רוצה לחדד, אם אפשר.
דוד גילת: לגבי 170(א), האם מדברים כאן על תיקון של בקשת הפטנט?
דוד גילת: לא.
שמרית גולן: לא, על תיקון הפנקס.
דוד גילת: לתיקון פרטים, טעויות בשם ודברים כאלה.
שמרית גולן: כשזה נמצא כבר בפנקס, כשזה אחרי מתן הפטנט.
דוד גילת: לא, אנחנו מדברים על פרסום באינטרנט.
דוד גילת: לפי בקשה שתוגש בדרך שנקבעה, רשאי הרשם לתקן את הרשום בפנקס וכל מסמך שהוציא.
דוד גילת: זה לא קשור לבקשות הפטנט.
דוד רותם: זה כבר הפטנט.
דוד גילת: נכון.
דוד גילת: הרשם יפרסם באינטרנט הודעה על בקשת תיקון לפי סעיף זה ואולם אם הוגשה בקשה לתיקון בקשת הפטנט או לתיקון מסמך, לא יפרסם הודעה על הבקשה אלא לאחר שפורסמה לגבי בקשת הפטנט ההודעה.
דוד גילת: זאת אומרת שזה לא נוגע לתיקון התוכן עצמו.
דוד גילת: האם זה נוגע לתיקון התוכן עצמו או שזה נוגע רק לפרטים?
שמרית גולן: זה נוגע לתיקון הבקשה, אבל סעיף (ג) מבהיר שעל זה לא ניתן להגיש התנגדות.
שמרית גולן: זה ממילא פתוח לעיון הציבור כיוון שמדובר בתקופה שאחרי הפרסום לפיט סעיף 16א.
תמיר אפורי: לדעתי יש בעיה בנוסח.
תמיר אפורי: המסר שאת מעבירה הוא נכון אבל הוא לא עולה מהנוסח שאת מציעה.
תמיר אפורי: כשקוראים את סעיף 170 על כל חלקיו יוצא שה-170(א) כולל את כל סוגי בקשות התיקון.
נעמה מנחמי: אולי נבהיר בסעיף 170(א).
שמרית גולן: האמת שגם ב-(ג) לא תיקנו את סוף הסעיף הקטן וזה אולי גם משאיר את הבלבול.
נעמה מנחמי: אני מציעה שנתקדם ונביא נוסח מעודכן לישיבה הבאה.
יצחק הרצוג: מה אנחנו לא רוצים זה כאוס של כמה מסלולים במקביל בו זמנית.
יצחק הרצוג: צריך להיות מסלול אחד שיהיה דרך המלך.
נעמה מנחמי: אני חושבת שהמהות מוסכמת אלא שצריך רק לנסח אותה כפי שצריך.
נעמה מנחמי: אנחנו ננסח אותה.
נעמה מנחמי: חבל לעכב את כל הוועדה.
יצחק הרצוג: 176.
נעמה מנחמי: 176.
נעמה מנחמי: דיון בדלתיים סגורות ערעור על החלטת הרשם המסרב לכיבוד בקשת מתן לפני הפרסום על פי סעיף 16א או 26, המוקדם מביניהם, יהיה נדון בדלתיים סגורות אם לא הורה בית המשפט הוראה אחרת.
יצחק הרצוג: סעיף 179.
נעמה מנחמי: 179.
נעמה מנחמי: המועד להגשת תביעות הפרה אין להגיש תביעה על הפרה אלא לאחר שניתן הפטנט.
נעמה מנחמי: אולם משהוגשה תביעה על הפרה, רשאי בית המשפט – (א) בעד ניצול אמצאה שנעשה לאחר יום הפרסום לפי סעיף 16א ולפני יום הפרסום לפי סעיף 26, להעניק פיצויים.
נעמה מנחמי: כלומר, בין הפרסום הראשון שפותח את כל המידע ליום הקיבול.
נעמה מנחמי: פיצויים כאמור יהיו בגובה תמלוגים סבירים שהמפר היה חייב בתשלומם אילו היה ניתן לו רישיון לנצל את האמצאה בהיקף שבו נעשה הניצול כאמור.
נעמה מנחמי: לא יינתן פיצוי בעד ניצול אמצאה כאמור אלא אם כן מצא בית המשפט כי הניצול מהווה הפרה של הפטנט כפי שניתן ובתנאי שהאמצאה הנתבעת בפטנט זהה מבחינה מהותית לאמצאה שנתבעה בבקשה שפורסמה לפי סעיף 16א.
נעמה מנחמי: להעניק סעד על הפרה שנעשתה לאחר יום הפרסום לפי סעיף 26.
נעמה מנחמי: כלומר, לאחר 26 אפשר לתת כל סעד כולל צו מניעה ולפי סעיף (א) בין 16א ל-26, ללא צו מניעה.
שמרית גולן: ללא צו מניעה, כשהבקשה מוגשת רק אחרי מתן הקיבול אבל אפשר לקבל פיצויים מלאים שהם רטרואקטיביים מהפרסום לפי סעיף 26.
דוד רותם: מכיוון שאנחנו מגבילים את זה ואומרים שהאמצאה נקבעת בפטנט זהה מבחינה מהותית לאמצאה וכולי, ובלבד שכל אורכה שניתנה לבקשת המבקש תורד מהתקופה.
דוד רותם: אני לא רוצה להגיע למצב ש-15 חודשים הם בנוסף לזמן.
דוד רותם: אתה רוצה בקשה, תבקש אורכה לתקן את הבקשה שלך ולעשות כל מיני דברים, קח בחשבון שעל תקופת האורכה לא תקבל פיצוי.
דוד רותם: לפני ההתייחסות, יענו לי הרשם ומשרד המשפטים.
דוד רותם: גם למשרד התעשייה יש מה לומר.
דבי מילשטיין: נראה לי שיש הפרה של ההסכם כאן.
דוד רותם: אני לא רוצה להפר את ההסכם.
הווארד פולינר: יכול להיות שההצעה לא עולה בקנה אחד עם ההסכם עם האמריקאים והיינו רוצים להעיר לגבי זה.
דוד רותם: מה כתוב בהסכם עם האמריקאים?
נעמה מנחמי: בין 165א ל-26.
קריאה: זה יישאר אלא אם כן יהיו אורכות.
דוד רותם: הרשם, אני צריך באיזשהו מקום להגביל אותך באורכות.
דוד רותם: אתה יודע כמה כסף פיצויים ב-15 חודשים?
דוד רותם: אתה יודע כמה זה עולה לי אחר כך בתרופות שאני לוקח?
דוד רותם: אני עכשיו מייצג את סגן השר ליצמן.
דוד גילת: הייתי רוצה להתייחס גם להערה של אדוני.
דוד גילת: למעשה הפיצוי שניתן אחרי הפרסום אחרי 18 חודשים הוא לא פיצוי שהוא מרתיע.
דוד גילת: הוא לא פיצוי שמרתיע במובן זה שמתחרה שמתחיל לנצל אמצאה שעשוי להינתן עליה פטנט, המקרה הגרוע ביותר, אם יינתן פטנט, ממילא הוא קיבל רישיון לדחייה והמקסימום שהוא יוכל לשלם עליו אלה תמלוגים סבירים.
דוד רותם: מה זה תמלוגים סבירים?
דוד גילת: עצם העובדה שהוא יודע שהוא רק מסתכן.
דוד גילת: המצב של לקבל רישיון על פטנט, כשהפטנט באמת תקף, על פטנט תקף, ואני מתחרה, החלום שלי הוא לקבל רישיון על טכנולוגיה שאחרת אני לא יכול להשתמש בה.
דוד רותם: אתם הרי עושים חוזים כאלה.
דוד רותם: תגידו לי כמה זה עולה.
דוד גילת: בדרך כלל לא עושים חוזים כאלה.
דוד גילת: יש זכות בלעדית.
דוד גילת: הזכות המרכזית של פטנט היא הזכות הבלעדית לטכנולוגיה מסוימת שאדם מסוים המציא.
דוד גילת: לא תמיד הוא ירצה לתת רישיון ולא תמיד מתאים לו שמישהו אחר יקבע לו את התמלוגים.
דוד גילת: יש כאן מצב שגם מחייבים לתת רישיון, גם מצב של צד ג' שיקבע כמה יהיו התמלוגים ולמעשה מבחינת המשתמש בטכנולוגיה, אותו מתחרה, אם בסוף לא יינתן פטנט, לא קרה כלום אבל אם יינתן פטנט, ייגרם לו הנזק המינימאלי.
דוד רותם: תגיד לי כמה זה הנזק המינימאלי הזה.
דוד רותם: אתה תגיד לי שזה איקס אחוזים לשנה, איקס אחוזים לחודש, זה סכום מסוים.
דוד רותם: כשאני הולך לחוקק אני רוצה לדעת מה אני מטיל על האיש הזה.
קריאה: איקס אחוזים ממה?
אסא קלינג: איזו טכנולוגיה?
אסא קלינג: באיזה תחום?
דוד רותם: תגיד לי אתה את כל התחומים.
דוד גילת: קודם כל, כהערה מקדימה לעניין האורכות שאדוני הציע.
דוד גילת: אם לקחתי אורכות בתור מבקש פטנט כי אני צריך לקבל אורכות כדי לקבל לפעמים את ההגנה הטובה ביותר על הפטנט שלי, אם לקחתי אורכות ובסופו של דבר קיבלתי פטנט, המתחרה רק הרוויח כי אני דוחה את הפרסום לפי סעיף 26 ומסעיף 26 הפיצוי שאני יכול לקבל הוא לא מוגבל אלא הוא יכול להיות אפילו פיצוי כפול.
דוד גילת: אם ביקשתי אורכה, זה רק לטובת המתחרה במובן זה כי הוא נכנס מתחת לגג.
קריאה: כמה אחוזים?
דוד רותם: אני לא מחפש לעשות טובות לא לזה ולא לזה.
דוד רותם: אני רק רוצה לדעת דבר אחד.
דוד רותם: כשאומרים לי פיצוי בעד ניצול אמצאה כאמור, אני רוצה לדעת מה זה פיצוי בעד אמצאה כאמור כאילו הוא קיבל רישיון.
דוד רותם: בדרך כלל ברישיון משלמים איקס אחוזים.
דוד גילת: פרמה זה דבר אחד, אלקטרוניקה זה דבר אחר.
דוד רותם: תגיד לי אלקטרוניקה.
דוד גילת: אתה יכול להגיע משני אחוזים לעשרה אחוזים ולשלושים אחוזים.
דוד גילת: זה תלוי בסיטואציה.
קריאה: את זה מתמחרים לציבור.
דוד גילת: נכון, אבל אם אני באמת רוצה לתת רישיון וזה ממוכר לרצון וקונה מרצון, אני יכול להגיע באמת למחיר שוק אמיתי.
דוד גילת: ברגע שאני צריך לתת למישהו שלישי כמו רשם הפטנטים או מישהו אחר לקבוע כמה תמלוגים יצטרך ענף מסוים לתת, זה משתנה מרגע לרגע, מתחום לתחום, מאמצאה לאמצאה, זה מקלקל את השיטה.
דוד גילת: היופי בכל שיטת הפטנטים הזאת היא בדיוק ההפך.
דוד גילת: זה לא מונופול והרבה בתי משפט בעולם אמרו את זה.
מאיר פרוש: אפשר לתת דוגמאות?
מאיר פרוש: לגבי תמלוגים סבירים, בעולם יש שלושה מודלים.
מאיר פרוש: האחד הוא לפי שווי שוק, השני לפי אחוז ממכירות והשלישי הוא לפי אחוז עלות.
מאיר פרוש: אני אתן דוגמה למשל מעולם הסלולר אליו התייחס קודם בנד.
מאיר פרוש: יתכן שיהיו משאבים בהם מישהו שהוא בעל פטנט תובע אדם אחר או גוף אחר על הפרה בעוד שבעל הפטנט לא בעצם ייצר אותו.
מאיר פרוש: סוג של סחיטה, אם תרצה.
מאיר פרוש: תמלוגים סבירים בצורה כזאת יחושבו למשל כסוג של עלויות פיתוח.
מאיר פרוש: לעומת זאת במקרה של הפרה על מוצרים שמיוצרים בפועל – בין אם זאת מכניקה, הנדסה או פארמה – אפשר לעשות חישוב לפי אחוז המכירות, אפשר לעשות חישוב לפי שווי שוק של מוצרים מתחרים.
מאיר פרוש: אני אומר שתמלוגים סבירים שונים לחלוטין ממה שנקרא נזק מסחרי וזה מושג שמתבקש על ידי ממשלת ישראל על מנת להגביל ולהוריד, ושיהיה ברור שתמלוגים סבירים הם לא נזק מסחרי שהיקפו הרבה יותר גדול.
מאיר פרוש: לכן משאירים לבית המשפט, כל מקרה לגופו, להחליט מהו תמלוג סביר.
עדי לויט: אדוני, שמעתי את התגמולים הסבירים כמונח שנקוב בתוך ההסכם עם ארצות הברית וזה באמת מונח בדין האמריקאי.
עדי לויט: כשיש משפט פטנטים בארצות הברית, מביאים מומחי נזיקין שכל אחד מהם מציג סכומים אחרים לגבי מהו סכום הפיצוי או התמלוג הראוי.
עדי לויט: מה שקורה במקרה שלנו בכל מקרה זה שהמתחרים באיזושהי צורה צריכים לשקלל את העובדה שהם ישלמו בסופו של דבר והציבור משלם על זה.
עדי לויט: לכן אני בהחלט מקבל ותומך בהצעתו של אדוני, אם מבקש הפטנט מנסה לעשות שימוש לרעה בתקופה הזאת.
דוד רותם: הוא לא מבקש שום שימוש.
עדי לויט: הוא מבקש למשוך אותה, להאריך אותה.
דוד רותם: הוא מנסה למשוך את הזמן.
עדי לויט: משיכת הזמן הזאת עולה כסף לציבור ולמתחרים.
דוד רותם: אני מבקש לקבל את ההשלכות של ההסכם על הנושא הזה.
מיכל חכמי: אני רוצה להזכיר שאם אנחנו מדברים במיוחד לגבי ארצות הברית, אז בארצות הברית גם נהוג להאריך תוקף פטנט על כל פיגור שלשכת הפטנטים בבחינה.
דוד רותם: לשכת הפטנטים בארץ לא מפגרת בשום דבר.
טל בנד: לשאלת אדוני כמה זה עולה, אני לא יודע אם רשות הפטנטים מכירה, ואם לא, נשמח להעמיד גם לרשותה.
טל בנד: השאלה הזאת נבדקה על ידי משרד הפטנטים האנגלי באמצעות מומחים חיצוניים.
טל בנד: דוח שפורסם לפני שנתיים או פחות משנתיים מדבר על האורכות שאדוני דיבר עליהן, על התארכות הליכי הבחינה לבקשת המבקשים שמבקשים אורכות.
טל בנד: התוצאה של הדוח ההיא הייתה שבשוק האנגלי התוצאה של התמשכות זמן הבחינה כתוצאה מאורכות שמבקשים הגופים היא 1.2 בליון פאונד לשנה.
יצחק הרצוג: מה הסעיף הבא?
דוד רותם: אני מציע שתשלח את זה אליהם.
דוד רותם: הסעיף הבא.
נעמה מנחמי: מאחר שזמננו קצר, אני מעדיפה שנדלג על סעיף 188 ונפנה להוראות המעבר.
טל בנד: אמרת שאת רוצה במסגרת סעיף 179 לדון ב-22.
טל בנד: זה נושא גדול.
יצחק הרצוג: נלך קודם להוראות המעבר.
נעמה מנחמי: סעיף 196, תחילה והוראות מעבר.
נעמה מנחמי: הוראות חוק זה – אנחנו מדברים על החוק המתקן – למעט סעיף 2 – שעוסק בתיאור תמצית אבל ירד מהנוסח כך שאפשר להוריד אותו – ולמעט סעיף 14 – שעוסק באיחוד העילה שעוד לא עסקנו בו והוא בסעיף עליו דילגנו – יחולו גם על בקשות פטנט שהוגשו וטרם קובלו לפני יום תחילתו של חוק זה (להלן – יום התחילה), ואולם לעניין בקשות כאמור שחלף לגביהן המועד הקובע – שזה המועד לפרסום 16א – לפני יום התחילה (ולעניין בקשות בין לאומיות שחלף לגביהן מועד הפרסום לפי סעיף 16א(ב) כנוסחו בסעיף 4 לחוק זה9, יפרסם הרשם באינטרנט את ההודעה כאמור בסעיף 166א לחוק העיקרי (פרסום באינטרנט) כנוסחו בסעיף 4 לחוק זה, לא יאוחר משלושה חודשים לאחר יום התחילה.
נעמה מנחמי: בישיבות פנימיות חשבנו גם על אופציות נוספות כמו תשעה או שישה חודשים לאחר יום התחילה וגם לחלק את זה לאיקס בקשות כל חודש ומיד נסביר למה.
נעמה מנחמי: לעניין זה, "המועד הקובע", כהגדרתו בסעיף 16א(ג) לחוק העיקרי כנוסחו בסעיף 4 לחוק זה.
נעמה מנחמי: כדי לנסות להסביר מה כתוב כאן, בעיקרון הבקשות אמורות להתפרסם לפי 16א והכוונה היא גם לבקשות שנמצאות כבר היום ברשות הפטנטים וטרם התפרסמו, דבר שיוביל בסופו של דבר לפרסום של הרבה מאוד בקשות ביחד, משהו כמו ארבעים אלף בקשות אם אני לא טועה.
נעמה מנחמי: החשש שהעלה בעיקר טל בנד הוא שיהיה קושי להתמודד עם אותן ארבעים אלף בקשות שנכנסות בבת אחת לפרסום.
טל בנד: לא חשש אלא בוודאות.
נעמה מנחמי: במיוחד מאחר שכל המועדים להתנגדויות וכולי נובעים מאותו יום פרסום.
טל בנד: נובעת גם החשיפה לפיצויים.
דוד רותם: לא, בוא נניח שהרשם יגיע למצב כזה שהוא יפרסם כל בקשה מיד עם הגעתה ויהיו לו עשרים אלף בקשות.
דוד רותם: תהיה לך בעיה להתמודד אתן?
טל בנד: לא אדוני.
טל בנד: הנקודה היא תקופת המעבר.
טל בנד: יש כרגע במלאי ארבעים אלף בקשות.
טל בנד: אנחנו לא מסוגלים, אף אחד לא מסוגל, להתמודד עם ארבעים אלף בקשות בו זמנית כשמטילים עלינו פיצויים רטרואקטיביים כאילו אנחנו יודעים מה כתוב שם.
יצחק הרצוג: זה לא מעשי.
טל בנד: זה לא רציני.
טל בנד: אם רוצים לשחק משחק, שחקו משחק.
נעמה מנחמי: שאלה כדי להבין עובדתית.
נעמה מנחמי: מתוך ארבעים אלף הבקשות, כמה בקשות כבר פורסמו בפרסומים קודמים במדינות אחרות?
אסא קלינג: רובן.
קריאה: אבל זה לא עוזר למה שנעשה בבחינה בארץ.
אסא קלינג: יכול להיות שבארץ שינו את מערך התביעות מסיבה זו או אחרת.
דבי מילשטיין: לצערי אני שוב מפנה להסכם.
דבי מילשטיין: שם בעצם יש סעיף כשהרעיון הוא שכל התיקים ייכנסו.
יצחק הרצוג: אין מחלוקת.
דבי מילשטיין: בהצעת החוק אכן נכתב שלושה חודשים כשבעצם לפחות מבחינת משרדי הממשלה, כולל רשם הפטנטים, הייתה התקופה שחשבו שאפשר לעמוד בה.
דבי מילשטיין: עכשיו, אם אנחנו דוחים את זה ליותר מכך, אני חושבת שתהיה לנו בעיה מול האמריקאים, מה גם שלא הבנו אם באמת מדובר על הפטנטים שפורסמו בחוץ לארץ.
דבי מילשטיין: הבום של כל הפרסום כאן בארץ, לדעתנו הוא לא רציני.
דוד רותם: אם זאת תהיה הבעיה העיקרית שלנו עם האמריקאים, אנחנו נסתדר עם זה.
דוד רותם: הנה, ראש הממשלה נוסע לשם והוא יסתדר.
יצחק הרצוג: אבל ברמה הארגונית.
דוד רותם: אני לא יכול לומר להם שהם יפרסמו את זה כשהם לא מסוגלים.
דבי מילשטיין: ההצעה הייתה שלושה חודשים.
אסא קלינג: אנחנו מסוגלים.
אסא קלינג: אנחנו בשאיפה שברגע שהחוק יהיה, נהיה מחויבים לכך.
אסא קלינג: כל התיקים כבר השבוע נשלח אותם לסריקה.
אסא קלינג: מבחינה טכנית אנחנו נעמוד במועד אבל אם הוועדה תחליט לשחרר אותם באופן הדרגתי, נוכל לעשות גם את זה.
יצחק הרצוג: השאלה היא האם כמי שאחראי וחי את זה יום-יום, פתאום אתה שופך לשוק עשרות אלפי בקשות וכל השחקנים בשוק יש להם דעה אבל לכל אחד גם יש דעה נגדית כי יש לו לקוחות בכל התחומים.
יצחק הרצוג: האם זה ריאלי לצפות בטווח הזמן הזה שכולם ידעו לבלוע את הכמות הזאת?
יצחק הרצוג: זאת כמות אסטרונומית.
יצחק הרצוג: אתה מסכים?
אסא קלינג: אני מסכים.
יצחק הרצוג: השאלה אם ניתן לפרוס באיזושהי צורה את התהליך של ההתייחסות לערימה הזאת.
אסא קלינג: מבחינת כמות החומר, בהחלט אני מסכים עם אדוני.
אסא קלינג: מבחינת הפריסה, ברור שאם צריך לעשות פריסה, היא צריכה להיות כרונולוגית.
אסא קלינג: כלומר, לפי ראשון נכנס, ראשון יוצא.
יצחק הרצוג: איזה סוג של מתיחה יכולה להיות סבירה?
אסא קלינג: אני יכול לעשות את זה.
אסא קלינג: מבחינת ההתעסקות, התשומות, בכל זאת הדבר צריך להיעשות בזהירות.
אסא קלינג: אני מניח שאנחנו יכולים להוציא פעם בחודש קבוצה גדולה.
דבי מילשטיין: עד לשלושה חודשים.
קריאה: 15 אלף בחודש?
יצחק הרצוג: השאלה היא בין ההסכם שאומר תשים את זה לבין ההתייחסות, אולי צריך ליצור בהוראת המעבר תקופה יותר ארוכה להתייחסות לחומר.
יצחק הרצוג: אין בעיה, יעמידו את הכול באינטרנט ביום שההסכם אומר, אבל את מבינה שאף אחד לא יכול לבלוע בלי להקיא.
דבי מילשטיין: זה פורסם כבר בחוץ לארץ.
טל בנד: לא זה פורסם.
יצחק הרצוג: את יודעת שלכל המשרדים יש כמות מוגבלת של כוח אדם.
יצחק הרצוג: כל התעשייה כאן.
דבי מילשטיין: אבל הם כבר ראו את הבקשות האלה.
טל בנד: זה לא נכון.
יצחק הרצוג: אף אחד מאלה לא יגיד לך, גם אם הוא מייצג את הפארמה וגם את התעשייה הישראלית שהוא ראה את כל הבקשות.
מאיר פרוש: אני חושב שבמקרה הזה יש הגיון מסוים בסוג של פרישה.
מאיר פרוש: אם יורשה, אפילו אם יריבינו אפשר להגיע לסוג של הסכמה יחד עם הממשלה על לוחות זמנים סבירים.
מאיר פרוש: אני מסכים עם היושב ראש שבמקרה הזה זאת בעיה שאפשר יהיה לעבוד עליה.
מאיר פרוש: אני מדגיש שכל היתר נפתר.
נעמה מנחמי: בישיבה פנימית חשבנו להגדיר את זה כ-7,500 בקשות בכל חודש עד שיסתיימו.
טל בנד: זאת כמות של יותר משנה.
טל בנד: אל תשכחו שפרסמתם את פרסום עיקר ההמצאה.
טל בנד: זאת אומרת, צריך לקרוא את הבקשה במלואה ובקשה מכילה מאות עמודים.
אסא קלינג: היה לך מספיק זמן בשנתיים האלה לקרוא את האמצאות שלא הוגשו דרך ה-PCT.
אסא קלינג: אנחנו מנסים למצוא אתכם פתרון.
יצחק הרצוג: יהיה צורך למצוא פתרון כי זה אמיתי.
דוד רותם: אם לא, אנחנו נמצא את הפתרון.
תמי סלע: אני אקרא את הנוסח המוסכם.
תמי סלע: זה מיועד גם לקבוע הוראה קבועה וגם לקבוע הוראת מעבר שתתייחס לרשמים.
תמי סלע: מבחינת נתונים מדובר על 25 רשמים שעוברים למערכת בתי המשפט בסוף פברואר ויש 21 רשמים חדשים שהגיעו למערכת ההוצאה לפועל, דבר שיאפשר לרשמים שעוברים בתוך שלושה חודשים לסיים את ההחלטות בעניינים שכבר החלו לדון בהם.
תמי סלע: הוראה קבועה שתאפשר למי שנשאר בתוך המערכת ומונה לרשם בית משפט או לשופט בית משפט, להמשיך ולסיים משך שלושה חודשים בדיונים בהם הוא החל.
תמי סלע: 1.
תמי סלע: הוספת סעיפים 3ב ו-3ב2 בחוק ההוצאה לפועל, התשכ"ז-1967 (להלן – החוק העיקרי), אחרי סעיף 3ב יבוא: "3ב1 סמכות רשם לסיים דיון רשם הוצאה לפועל שתקופת כהונתו נסתיימה מחמת מינויו לרשם או לשופט בית משפט, יהיה מוסמך לסיים דיון שהחל בו כרשם הוצאה לפועל בתוך שלושה חודשים מיום שנסתיימה תקופת כהונתו" .
תמי סלע: הוראה שהיא מקבילה להוראה שנמצאת היום בתקנות סדר הדין האזרחי לגבי שופטים על רציפות הדיון.
ענת ליברמן: בחוק בתי המשפט.
ענת ליברמן: סמכות רשם לסיים דיון.
תמי סלע: אני עוברת עכשיו לרציפות הדיון.
תמי סלע: סמכות רשם לסיים דיון, זה מקביל ל-15 לחוק בתי המשפט.
תמי סלע: זה דומה לסעיף.
דוד רותם: שם יש שישה חודשים.
ענת ליברמן: שלושה ופתוח כאשר הוא נשאר בתוך המערכת.
תמי סלע: 3ב2 רציפות הדיון נמנע מרשם הוצאה לפועל, מכל סיבה שהיא, לסיים את הדיון, רשאי רשם הוצאה לפועל אחר לנהוג בעדות שנרשמה בפרוטוקול הדיון או שצורפה אליו כאילו הוא עצמו שמע או רשם את העדות, ורשאי הוא להמשיך מן השלב שבו הפסיק קודמו".
תמי סלע: הוראת מעבר הוראות סעיף 3ב1 לחוק העיקרי כנוסחו בסעיף 1 לחוק זה יחולו גם על רשם הוצאה לפועל שמונה לתפקידו לפני יום תחילתו של חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 29), התשס"ט-2008 אשר תקופת כהונתו נסתיימה והוא מכהן כרשם או כשופט בית משפט.
תמי סלע: אם אין הערות, אפשר להצביע.
דוד רותם: למה שיהיו הערות?
דוד רותם: הנהלת בתי המשפט מאוד שמחה.
שירי לנג: אנחנו שמחים, כן.
תמי סלע: אפשר להצביע.
דוד רותם: בעד אישור הצעת החוק – פה אחד ההצעה אושרה.
דוד רותם: בוקר טוב, הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – קשר קטין עם הורי הוריו), של חברי הכנסת יריב לוין, אנסטסיה מיכאלי, אורי אריאל, אורית זוארץ, אורי אורבך ו.
יריב לוין: ובראשם?
דוד רותם: בראשם חבר הכנסת יריב לוין?
יריב לוין: זבולון אורלב.
דוד רותם: ובראשם, חבר הכנסת זבולון אורלב.
דוד רותם: גברתי היועצת המשפטית, זה כבר קריאה שנייה ושלישית, הם מחוץ למשחק.
דוד רותם: זה הכנה לראשונה?
דוד רותם: כבר חשבתי שקיבלתי איזה קרדיט.
דוד רותם: אם זה הכנה לראשונה, בבקשה, חבר הכנסת אורלב.
זבולון אורלב: אנחנו שוב נפתח את העניין.
זבולון אורלב: מטרת החוק הזה היא להסדיר, כשיש משבר בתוך המשפחה – אנחנו רוצים להסדיר את מעמדם של הסבים והסבתות.
זבולון אורלב: כולנו מודעים לכך שבציוויליזציה המתפתחת היום לסבים ולסבתות יש מקום רב יותר בתהליך הקשר והיציבות של הנכדים.
זבולון אורלב: עד היום, כפי שראינו בוועדה לזכויות הילד בדיון שהיה יחד עם רבני "צהר", מתברר שבתי משפט אומרים שאין להם בסיס משפטי לטפל בבקשות של סבים וסבתות לשמירת הקשר עם הנכדים.
זבולון אורלב: ולכן יזמנו, יחד עם חבר הכנסת יריב לוין וחברי כנסת נוספים, תיקון בחוק, כדי לאפשר לבית המשפט לדון בבקשות של הסבים והסבתות ולהחליט בדבר טובת הקטין.
זבולון אורלב: נקודת המוצא היא טובת הקטין.
זבולון אורלב: צריך להזכיר שגם דוח שניט שהתפרסם, אין לו קשר ישיר להצעת החוק הזאת, אבל הסוגיה של טובת הקטין במצבים של משברים, במצבים של גירושים, מתחזקת מאוד כתוצאה מהדוח הזה.
זבולון אורלב: מנקודת המבט הזאת של טובת הקטין חשבנו שכדאי להסדיר את הסוגיה הזאת.
דוד רותם: האם קיבלתם חוות דעת ממכון "רקמן" לפני שהגשתם את הצעת החוק, כדי שלא יהיה מצב שאחרי שנעביר פתאום תהיה התנגדות?
מיכל לאב-שורץ: מרכז "רקמן" הגיש נייר עמדה בעניין.
דוד רותם: שאלתי אם הם קיבלו נייר עמדה.
דוד רותם: אני ראיתי את נייר העמדה.
מיכל לאב-שורץ: שלחנו אותו גם לחבר הכנסת אורלב.
יריב לוין: אני מאמץ בחום את הצגת הדברים של חבר הכנסת אורלב.
יריב לוין: בעיני לפחות מדובר בהצעת חוק שיש לה חשיבות עצומה, שמסירה חסם שקיים היום, שאין מקום לקיים אותו, ומצד שני שומרת בקפדנות גם על הזכויות של הקטין וגם על היכולת לתת מענה או לא לאשר את הקשר במקום שבו הדבר יכול להזיק.
יריב לוין: ולכן אני חושב שזאת הצעה מאוזנת, וטוב נעשה אם נקדם אותה.
זבולון אורלב: אני יכול להוסיף עוד משהו, אדוני היושב-ראש?
דוד רותם: אתה תמיד יכול.
זבולון אורלב: רק לומר דבר שאמרנו גם בדיון הקודם, אבל חשוב לחזור ולומר שהצעת החוק אושרה בוועדת השרים לחקיקה, לאחר שחבר הכנסת לוין ואנוכי ישבנו עם נציגי משרד המשפטים והגענו להסכמה על נוסח שאושר, והסכמת הממשלה לתמוך בחוק הזה היתה כפופה לכך שאנחנו מתחייבים לשמור על הנוסח הזה.
זבולון אורלב: אני אומר מה מחייב אותנו.
זבולון אורלב: אנחנו בדרך כלל רוצים לשמור על ההתחייבות שהתחייבנו כלפי משרד המשפטים.
דוד רותם: ד"ר סגל.
פרץ סגל: בוקר טוב.
פרץ סגל: אני באמת מודה לחברי הכנסת אורלב ולוין שישבנו יחד.
פרץ סגל: אני חושב שליבנו את הדברים לעומקם, וכתוצאה מכך יכולנו להגיע להסכמות.
פרץ סגל: חבר הכנסת אורלב הזכיר את דוח שניט, ולא בכדי.
פרץ סגל: ההמלצה היא חלק מדוח שניט, וזאת בעקבות האמנה לזכויות הילד שקובעת את זכות הילד לקשר עם קרובי משפחתו.
פרץ סגל: נקודת המבט של החוק הנוכחי שונה מנקודת המבט של דוח שניט, כיוון שפה מדובר בזכות כביכול של הסבים והסבתות, זכות עצמית, בדומה לזכות ההורים, להיות בקשר עם ילדיהם, בעוד שהדגש בדוח ועדת שניט, ברגע שנביא לחקיקתו, הוא על כך שמדובר בזכות הילד לקשר עם הוריו ועם סבו וסבתו.
פרץ סגל: חברי הכנסת שהציעו את החוק טוענים שיש קשיים במצב הקיים.
פרץ סגל: אף-על-פי שגם במצב הקיים יש תקנות ספציפיות שקובעות מה הפרוצדורה במקרה שסבים וסבתות מגישים בקשה לקשר עם הילדים, לא ראינו מקום להתנגד, כיוון שאנחנו חושבים שזה משקף את המצב הרצוי והמצב הנוהג, ולכן אני מברך על הצעת החוק.
דוד רותם: מה עם האחים והדודים?
פרץ סגל: לא הרחבנו מעבר להצעת החוק.
פרץ סגל: בוועדת שניט היה דיון מכיוון שהאמנה קובעת שלילד יש זכות לקשר עם בני משפחה, נקרא לזה "בני המשפחה המורחבת מעבר להורים".
פרץ סגל: האמנה עצמה לא קובעת איזה בני משפחה כן ואיזה בני משפחה לא.
פרץ סגל: בוועדת שניט הוחלט לצמצם את הזכות הזאת של הילד לזכות אוטומטית.
פרץ סגל: אני לא מדבר על הזכות, לפי סעיף 68 ו-69 לחוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות, שאנשים נוספים הנוגעים בדבר יכולים להגיש לבית המשפט בקשות כאלה ואחרות לטובת הילד.
פרץ סגל: הזכות האוטומטית, כפי שוועדת שניט קבעה, תואמת גם את חוק הכשרות, שמגדירה קרוב כהורי הורים או כאחים, ואת חוק דיני משפחה (מזונות).
פרץ סגל: הוועדה הצטמצמה בקרובי המשפחה האלה כזכות אוטומטית.
פרץ סגל: אנחנו חושבים שהנושא הזה בהחלט ראוי לדיון.
פרץ סגל: כאשר נגיע עם דוח שניט, נראה עד כמה יש מקום לבחון מחדש את המושג של קרובים או לא.
פרץ סגל: הוועדה הלכה על-פי הקו שקבוע כרגע בחוק.
פרץ סגל: כיוון שמדובר, כפי שאמרתי, ממילא בתפיסה שאיננה תואמת את התפיסה של זכות הילד שאנחנו חושבים שצריכה להיות, נראה לי שכרגע אין מקום להרחיב מעבר למה שמתעורר בו צורך מעשי, כפי שהבהירו חברי הכנסת.
דוד רותם: אני חולק עליהם.
מאירה בסוק: אני חושבת שאנחנו עושים פה הכללה גדולה.
מאירה בסוק: יש לנו פה שלושה חלקים: הורים גרושים, והבעיה של יישוב סכסוך; הורים שכולים, ויש בעיה אחרת; הורים רגילים שיש להם סכסוך עם ההורים שלהם.
מאירה בסוק: אני חושבת שאנחנו מרחיבים את כל המערכת ואנחנו לא עושים איזו הפרדה שיכולה להיות בעייתית בשלושת סוגי ההורים האלה.
מאירה בסוק: זאת אומרת, היום לגבי הורים שכולים, יש חוק ויש אפשרות להגיע.
מאירה בסוק: גם נעמ"ת מטפלת בהמון משפחות שכולות, כשהתיקים מאוד בעייתיים, אבל זה קיים היום בחוק.
מאירה בסוק: מה אנחנו עושים עם הורים רגילים, שאין ביניהם סכסוך, רק שלהורים יש סכסוך עם ההורים שלהם?
מאירה בסוק: האם אנחנו פותחים עוד חזית?
מאירה בסוק: החוק הזה נותן אפשרויות שההורים הרגילים יאבדו את האוטונומיה שלהם.
מאירה בסוק: זו בעיה.
יריב לוין: אני לא חושב שזו בעיה, זה בדיוק מה שאנחנו רוצים לתקן.
דוד רותם: תמי, בבקשה.
תמי סלע: אולי טיפה להרחיב על המצב המשפטי הקיים, ומה בדיוק אומרת ההצעה שכרגע מונחת על השולחן.
תמי סלע: באמת העניין הוא לא פשוט.
תמי סלע: בדרך כלל המצבים שבהם העניין הזה מתעורר מורכבים.
תמי סלע: עד כמה שכולנו מסכימים שקשר עם הורי הורים הוא קשר חשוב, יש היבטים נוספים.
תמי סלע: ראשית, היום חוק הכשרות המשפטית, בסעיפים 14 ו-15, קובע שההורים הם האפוטרופוסים הטבעיים של ילדיהם, זה כולל כחלק מהסעיפים האלה את הזכות שלהם ואת האוטונומיה ההורית שלהם להחליט על הקשר גם עם הורי ההורים וגם עם כל בני המשפחה המורחבת האחרים.
תמי סלע: אין התייחסות מפורשת לחובה של ההורים הטבעיים, ההורים של הילד, לאפשר את הקשר דווקא עם הורי ההורים או עם אחרים, למעט אותו סעיף שמתייחס להורים שכולים, שנחקק בשנת 1975 בעקבות מלחמת יום הכיפורים כשהיו הרבה מאוד משפחות שכולות.