GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: מגיע הקצין שאחראי לכך, שהוא ממונה, והמשטרה מחליטה לבקש לשחרר.
אורי מקלב: כשהיא מגישה את זה לפרקליטות, במיוחד זה באזור המרכז, מגיעות בקשות של עיכוב קבורה שהפרקליטות מבקשת עכשיו.
אורי מקלב: על סמך מה?
אורי מקלב: היא מבקרת את עבודת המשטרה, והמעשים האלה ברור שזה לא מעשים של כל יום, אבל זה קורה בתקופה האחרונה יותר ויותר.
אורי מקלב: גם בחלק הזה צריך להיות סדר.
אורי מקלב: ואני לא צריך להגיד לך מה זה משפחה שאיבדו את הילד שלהם, ועכשיו הם מתמודדים עם עוד שעות מול הפרקליט, תורן או לא תורן, שאומר: המשטרה לא מקובל צריך לעשות ככה, צריך לעשות ככה, והוא אומר: אני אין לי מה לעשות יותר, אני מבחינתי אין לי מה לעשות.
אורי מקלב: לכן, יש מה להשקיע פה.
אורי מקלב: יש עבודה רבה לעשות פה, במיוחד מה שאנחנו מדברים על קבורה בשלמות הקבורה היהודית.
אורי מקלב: ולכן – חצי משפט אחרון – גם מה שעל העבר, צריך לעשות את זה הרבה יותר מסודר בנושא הזה של הקבורה, שבאמת יבואו לקבר ישראל או לקבר בשלמות, במהירות וכל משפחה תוכל לעשות את מה שהיא רוצה לעשות בחלק – מי שצריך, צריך לממן להם, לשלם פתיחת מצבה - - - זה יכול להיות הרבה מקרים שאין מי שיעשה את זה גם, אין מי שגם ייקח ויישא בנטל, רק אנחנו.
אורי מקלב: אנחנו צריכים לקחת.
רחל אדטו: לא שאני מסתייגת ממה שנאמר כרגע על-ידי אורי מקלב.
רחל אדטו: אני רוצה להציע שני דברים - אל"ף, כדי לפשט את העניין, כדי להביא לידי סיום את ה-8,800 מקרים האלו, שאתה תקבע דיון או תקבע מועד שבו אנחנו נקבל דיווח על באמת שה-8,800 האלה נקברו, ושאנחנו נדע גם כן בקבר כללי, בקבר פרטי וכדומה, זה דבר אחד.
רחל אדטו: והדבר השני, אני הייתי מחלקת את הבקשה של חבר הכנסת מקלב לשניים.
רחל אדטו: מה שהנוהל הטכני של מי אחראי, מי אומר, מי קובע, מתי, לא לגבי הדגימה, את החלק הרפואי - לכתוב עכשיו את כל החלק הרפואי כמו שנתבקש עכשיו זה סיפור לקדנציה נוספת.
רחל אדטו: זה לא ייכתב, זה לא ייכתב כל כך בקלות.
רחל אדטו: זה דבר שהוא מורכב, זה מקצועי, זה פתולוגים, זה לחבר את כל אנשי המשטרה וכדומה להוראות חדשות, ולכן, לכרוך את שני הדברים האלו ביחד, נראה לי שייקח זמן וזה יפספס את המטרה שלשמה התכנסנו שזה קביעת נהלים לגבי השהיית הדגימות ואחריות על הדגימות.
רחל אדטו: ולכן, אני כן הייתי חוזרת לבקשה המקורית שלך – לבקש שתוך שבועיים או מה שקבענו, לקבל את הנוהל המוסכם לגבי הטכניקה של האחריות, מי אחראי על מה באיזה שלב, ומי משחרר ומי נותן את ההוראות.
רחל אדטו: ובמקביל, אם רוצים לכתוב נוהל איך מוציאים דגימה ואיזה דגימה ומאיפה וכמה זמן שומרים אותה, זה כבר במקביל לעשות את העבודה, אבל בוודאי אני לא מציעה לכרוך את שני הדברים האלה ביחד, כי אז אנחנו נעשה את זה - - -
דוד רותם: אני מוכרח לומר שכשאני שומע אותך אני המום.
דוד רותם: איך אפשר להיות סמנכ"ל בית-החולים "שערי צדק" בירושלים וכזאת חסרת אמונה.
אורי מקלב: היא אומרת יכול להיות שברפואה אתה מציל את החיים, - - - המתים יכול להיות שזה יותר מהר.
רחל אדטו: שמע, ניסיון, אתה יודע מה, סמנכ"ל "שערי צדק" זה נחמד וטוב, אבל הניסיון הוא כבר - בקרב עמי אני יושבת.
דוד רותם: אז אני ביקשתי מהמנכ"ל להעביר לנו תוך שבועיים את ההחלטות שהם קיבלו ואת ההנחיות לגבי העניין של הקבורה, אם נראה שיש שם מחסור נעיר הערות, אם אנחנו נראה שיש חיסרון לגבי ההמשכיות אנחנו גם על זה נעיר הערות, אבל זה יהיו בטוח שני מסמכים שונים.
דוד רותם: לא רק זה, מכיוון שיש פה 8,000 חלקים שצריך לקבור, נקבל דיווח איך העניין הזה מתקדם.
ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להצטרף לבקשת חברי, חבר הכנסת הרב מקלב, לפרקליטות המדינה בקשר למקרים שבהם נדרשת נתיחה.
דוד רותם: תגידו, למה אתם לא מבקשים פגישה ישירה עם משה לדור והוא יסדר לכם הכול, הוא בחור רציני.
אורי מקלב: נזקוף את זה לזכותך.
דוד רותם: לא, אל תזקפו שום דבר לזכותי, אני נותן לכם עצה בחינם.
אורי מקלב: בפגישה הזאת נסגרו כמה דברים.
ישראל אייכלר: אנחנו נשמח לפגוש את פרקליט המדינה במקרים של שמחות, אני יודע שיש הרבה אנשים שפוחדים להיפגש אתו, אבל אנחנו - - -
דוד רותם: מה, יש כאלה?
אורי מקלב: כשאגיע לשם לפגישה אתו יחשבו מה קרה כבר, איזה - - -
ישראל אייכלר: חברי הכנסת של יהדות התורה הוזמנו לפרקליט המדינה, לך תבדוק למה.
ישראל אייכלר: אז אם זה בעניינים כאלה, אנחנו נשמח לפגוש אותו.
דוד רותם: למה אני שמח לבוא אליך?
אברהם מיכאלי: הם חוששים מהכותרת שתהיה ב"יתד" או ב"המודיע".
ישראל אייכלר: לא, לא ב"יתד", ב"יתד נאמן", אבל אני רוצה להיות רציני לעניין עצמו - -
אורי מקלב: בטוח, אני יודע מה אתם מספרים לעיתון שלכם?
ישראל אייכלר: - - אנחנו נשמח לפגוש את הפרקליט ולדבר אתו בעניין, אבל אני רוצה להגיד את זה גם לוועדה.
משה לדור: הזכרתי קודם שמפגשים כאלה היו בהרכבים שונים בעבר, גם אתי בתפקידי כפרקליט מחוז ירושלים וגם בתפקידי הנוכחי.
משה לדור: התקיימו מפגשים כאלה וקוימו שיחות טלפון שפר עניין כזה או אחר פנו אלי ותמיד – בעיני לפי דעתי, גם לפי התרשמותם של אלה שפנו אלי – עניינם נשקל ולא פעם הביא לתוצאה, ולעיתים לא תוצאה שהשביעה את רצון הפונים, כי אנחנו בכל זאת צריכים לפעול כאשר לנגד עינינו שני האינטרסים: האינטרס האחד הוא באמת לכבד את הרגישות הרבה מאוד שקיימת ומובנת בעינינו של ציבור גדול של משפחות, ושל ציבור גדול בכלל לנושא הזה של קבורה ראויה מיידית, קבורת המת ללא נתיחה וללא איזושהי פגיעה בעקבות המוות, שממילא הוא אכזרי מאוד עם סביבת הקורבן.
משה לדור: אבל מצד שני, גם כדי לפענח ולגלות את תמונת האמת, ואולי גם למצוא את האחראים לגרימת מוות לא טבעי, זה משימתנו, זה תפקידנו, ולפי דעתי אתם תומכים במשימה הזאת.
ישראל אייכלר: כן בהחלט.
ישראל אייכלר: אני רוצה באמת לומר - - -
משה לדור: להגיע לאיסוף ראיות, שבין היתר כוללות גם את האיסוף בתחום הפתולוגי.
ישראל אייכלר: ברוך שכיוונתי, אנחנו נשמח לפגוש אותך, ואני ממש דקה - - -
דוד רותם: לא, אני אגיד להם משהו, אין לכם מה לפחד - -
ישראל אייכלר: משפט אחד - - -
דוד רותם: - - כי כל זמן שורדה לא מזמינה אתכם, אז אתם יכולים ללכת בשקט.
ורדה שחם: האמת היא שאני רציתי, בהזדמנות זאת שאתה מזכיר את שמי, אז רק רציתי להגיד שהנתיחה היא חלק מניהול החקירה, ושהיא באחריות המשטרה.
ורדה שחם: לא, אני לא מזמינה, אבל אנחנו נשמח לראות אתכם אצלנו.
ישראל אייכלר: בבקשה, אנחנו נפגש ונדבר - -
דוד רותם: תזמיני אותם.
ישראל אייכלר: - - עכשיו משפט לגבי הנושא עצמו.
ישראל אייכלר: אנחנו, כמו כל אזרח וכמו כל אדם, לא רוצים בשום פנים ואופן שחס וחלילה איזושהי חקירה תיקבר אם מישהו אשם במותו של מישהו חס וחלילה.
ישראל אייכלר: אנחנו רוצים למצות את הדין עד תום.
ישראל אייכלר: אבל כשיש אפשרות לברר ולחקור מבלי לעשות נתיחה כוללת – ואני רוצה לשבח גם את המשטרה, גם את הפרקליטות וגם את המכון הפתולוגי, לעומת התקופה שהיתה לפני 40 שנה כשאבא שלי במקרה, הרב מנשה אייכלר, שהקים את "כבוד המת", והיה מאבק גדול מאוד נגד ניתוחי מתים שהתחיל אז, שאז לא היתה שום התחשבות – היום יש התחשבות גדולה מאוד כאשר יש מקרים, ואפילו מסכימים לצרף את הרב רוז'ה ואנשים מטעם המשפחה שיהיו בזמן הניתוח.
ישראל אייכלר: אני חושב שאפשר לעשות את זה.
ישראל אייכלר: אבל כדי שזה יקרה בנוהל מסודר, אולי צריך לעשות מלכתחילה, שאם רוצים לעשות ניתוח או צריך לעשות ניתוח שלאחר המוות, שהמשטרה והפרקליטות יבקשו מבית-המשפט מלכתחילה, שאנחנו רוצים לבדוק את העניין בלי צורך לניתוח, עם אפשרות של MRI או ניתוח מקומי, ולהגיד: בצירוף מישהו מהמשפחה או איזה רב מוסמך, כדי שמלכתחילה אנחנו נפתור את רוב הבעיות ורוב ההפגנות בעניין ניתוחי המתים, כי את הכול עושים בדיעבד, אחרי שיש סערה, אחרי שהמשפחה צועקת, אחרי שיש הפגנה, אז מסכימים לעשות בשיתוף רב או לא לנתח.
ישראל אייכלר: אני רוצה שזה יהפוך לנוהל קבוע.
אברהם מיכאלי: יצוין לשבחם של זק"א, אני מבין פחות או יותר מעורבים - - -
דוד רותם: לא הבנתי, היום המשאית של המדליות הגיעה, אתם מחלקים פה לכולם מדליות עכשיו?
אברהם מיכאלי: לא, הם מערבים את זק"א הרבה מאוד לפני הניתוח.
אברהם מיכאלי: המקרה המפורסם שהיה - -
יעקב רוז'ה: יש לי הערה בנושא.
אברהם מיכאלי: - - לפני שבועיים בנצרת, הירייה של האדם שנורה בסניף הדואר, במקרה הפניתי בקשה דרך זק"א והם נענו והם היו בסדר.
אברהם מיכאלי: אבל שוב, השאלה אם כל המשפחות מודעות לזכות הזאת שלהם.
ישראל אייכלר: זה צריך להיות נוהל מלכתחילה.
יעקב רוז'ה: הערה אחרונה.
יעקב רוז'ה: קודם כל, אני שמח שהוזמנתי לכאן כרב "חברה קדישא" תל-אביב, אבל הממצאים במכון הם ברחבי כל הארץ.
יעקב רוז'ה: אם אתם רוצים לדון בסדרי קבורה, נוהלי קבורה, צריך לזמן לכאן את משרד הדתות, יש שם אגף של קבורה.
יעקב רוז'ה: הוא צריך לדעת, הוא הנושא.
דוד רותם: המשרד לענייני דתות אחראי רק על הקבורה האזרחית.
יעקב רוז'ה: זאת קבורה אזרחית.
דוד רותם: לא, פה מדובר בקבורה בבית קברות יהודי, זו לא קבורה אזרחית.
יעקב רוז'ה: לא, משרד הדתות נותן רישיונות ל"חברה קדישא", הוא מפעיל אותם, הוא נותן את הנהלים - -
יעקב רוז'ה: - - מי שרוצה רישיון צריך לדבר עם משרד הדתות.
יעקב רוז'ה: יש שם אגף קבורה.
ישראל אייכלר: ומה רוצה לומר?
יעקב רוז'ה: שצריכים לשתף אותם בתהליך הזה.
ישראל אייכלר: את משרד הדתות?
יעקב רוז'ה: כן.
יעקב רוז'ה: ברגע שיצאו כאן נהלי קבורה, מי יחייב את "חברות הקדישא" לפעול לפיהם?
ישראל אייכלר: הבעיה שלי זה לא עם משרד הדתות.
ישראל אייכלר: הבעיה שלי שאני רוצה שהמשטרה והפרקליטות מלכתחילה יגידו בבית-המשפט שהם צריכים - - -
יעקב רוז'ה: לא, אני מדבר על הקבורה של הממצאים הנוכחיים.
יעקב רוז'ה: כל החלטה שתיפול כאן יצטרכו את ההסכמה של "חברות הקדישא" בכל הארץ, לא דווקא בתל-אביב.
דוד רותם: לצורך זה משרד המשפטים ומשרד הבריאות ישיגו את ההסכמות.
רחל אדטו: תוך התייחסות לנושא התקציבי.
דוד רותם: הכול עם הנושא התקציבי.
דוד רותם: את תקבלי את ההנחיות.
דוד רותם: אנחנו נראה מה להעיר להם.
דורית ואג: אתה קבעת לוח זמנים?
דוד רותם: תוך שבועיים הם ישלחו את זה, אני סומך עליהם.
דוד רותם: בוקר טוב, הצעת חוק שיקים ללא כיסוי (תיקון – הודעת בנק לבעל החשבון), של חברי הכנסת ליה שמטוב, פאינה קירשנבאום ורוברט אילטוב.
דוד רותם: אנחנו נכין אותו היום לקריאה ראשונה.
ליה שמטוב: מדובר על הצעת חוק שיקים ללא כיסוי.
ליה שמטוב: כיום, במצב כזה שלקוח רוצה להצטרף לחשבון קיים, הוא לא תמיד מודע לכך שלפעמים לחשבון אליו הוא רוצה להצטרף שיקים חוזרים או בעל החשבון לקח איזושהי הלוואה ולא החזיר, או שיש עוד הרבה סיבות.
ליה שמטוב: כדי להצטרף לחשבון אז לקוח צריך לדעת זאת, והיום אין חובה מצד הבנק להודיע ללקוח שרוצה להצטרף לחשבון, שבעתיד החשבון יכול להפוך לחשבון מוגבל.
ליה שמטוב: ההצעה שלי באה לתקן את העיוות הזה.
ליה שמטוב: היום אני רוצה לשמוע את האנשים המקצועיים.
דוד רותם: אגיד לך את האמת, אני מוכרח לשאול שאלה - אני לא בדיוק הבנתי מה העיוות.
דוד רותם: מה שמעניין אותי זה לדעת מה היתרה בחשבון, מה אכפת לי כמה שיקים, אם יש שם מינוס אני לא רוצה להצטרף.
ליה שמטוב: כן, אבל זה לא רק מינוס.
דוד רותם: מה, אני פרייר של מישהו.
ליה שמטוב: זה לא רק מינוס, יש עוד דברים אחרים שבאמת אנשים לא מודעים להם - הם מאמינים לשותף ורוצים להצטרף לחשבון, ולפעמים הם נתקעים במצבים שאחר כך הם לא יכולים לעשות שום דבר, וגם לא לפתוח עסק או משהו, וגם בין בני המשפחה קורים דברים – לא רק שזה שותף לעסק או משהו, אז - - -
דוד רותם: בין בני משפחה בכלל אסור שיצטרפו שניים לחשבון.
דוד רותם: עסקים לא עושים עם בני משפחה.
ליה שמטוב: טוב, בסדר, אז בוא נתחיל ונראה - - -
תמי סלע: אז אנחנו באמת ניסינו לעשות תיאום ראשוני עם משרד המשפטים, עם בנק ישראל, עם איגוד הבנקים, והגענו לאיזשהו נוסח שיש עדיין הערות לגביו, אבל בגדול הוא משקף את העקרונות המוסכמים.
תמי סלע: אני אקרא אותו ואז נשמע איזה הערות עדיין נשארו.
תמי סלע: להוסיף סעיף בחוק שיקים ללא כיסוי, שגם היום יש בו הוראות שמתייחסות להודעות שנמסרות על הגבלה, או יש גם סעיף שמדבר על התראה שנמסרת לבעלי החשבון לגבי מצב שכבר חמישה שיקים סורבו, ובאמת כמו שאמרה חברת הכנסת, יש חשש שבעתיד החשבון יהפוך למוגבל.
תמי סלע: אז סעיף 3א1 יהיה: "הודעה לאדם המבקש להצטרף לחשבון" כשהגדרנו "חשבון": "בסעיף זה, "חשבון" - חשבון שמתקיים בו אחד מאלה": סורבו בו שיקים במספר שנקבע בתקנות לפי סעיף 2(א1) – שאלה בעצם התקנות שמגדירות את מספר השיקים שמרגע שהגיעו אליו, אז צריכה להישלח התראה לבעלי החשבון, אז זה חמישה היום – או שהחשבון הוא מוגבל או שאחד מבעליו הוא לקוח מוגבל.
תמי סלע: וההוראה המהותית: "(ב) בנק לא יצרף אדם לחשבון כבעל חשבון או כמיופה כוח" - חשבנו שגם זאת סיטואציה רלוונטית - "אלא לאחר שמסר לו הודעה על מספר השיקים שסורבו בחשבון במהלך שנים עשר החודשים שקדמו למועד הצירוף, על הגבלה שהוטלה על החשבון או על בעליו בשלוש השנים שקדמו למועד הצירוף", אני כבר אומרת שעל זה יש הערה, אבל זה רלוונטי בגלל ש - -
תמי סלע: - - תוך שלוש שנים אם עוד פעם יש הגבלה, אז זה הופך להגבלה חמורה.
תמי סלע: "כולם או מקצתם, ועל סוג ההגבלה שהוטלה, לפי העניין" – פה היתה הערה שצריך שההסכמה תהיה מראש ובכתב, שיח בהמשך לכך שהיה בינינו, יכול להיות שאין סיבה לדרוש את ההסכמה מראש ובכתב, אבל תיכף נדון בזה.
תמי סלע: עוד הוראה היא תוספת לסעיף התקנות הקיים כבר היום בחוק, שבאמת פרטי ההודעה, דרכי מסירתה ודרך קבלת הסכמת בעלי החשבון למסירת ההודעה, יהיו נושא שהשר יוכל לקבוע אותו בתקנות יותר מפורטות.
תמי סלע: ולגבי תחילת החוק יש איזשהו צורך בהיערכות.
תמי סלע: איגוד הבנקים דיברו על ארבעה חודשים, זה גם כן משהו שכרגע פתוח לדיון.
דוד רותם: איגוד הבנקים צריך תמיד - ארבעה חודשים מספיק?
איתי אייזנברג: כן.
טל הראל: כן.
תמי סלע: זה הבסיס, ויש הערות של משרד המשפטים, של בנק ישראל, של איגוד הבנקים, נשמע אותם.
ליה שמטוב: דרך אגב, רציתי לשאול, אם נניח לקוח כן יודע שהחשבון מוגבל ורוצה בכל זאת להצטרף, יכול להיות שעליו לא יוחל החוב הקודם?
טל הראל: לא, ברגע שהוא מצטרף - -
איתי אייזנברג: לא הבנו את השאלה.
טל הראל: - - זה אחריות ביחד ולחוד ליתרה בחשבון.
טל הראל: אי-אפשר להגיד ששותף אחד, אחד הבעלים בחשבון יחוב בגין היתרה השלילית, והבעלים האחרים לא יחובו בגין היתרה השלילית.
טל הראל: ברגע שהוא מצטרף, הוא אחראי לכל מה שקורה בחשבון.
טל הראל: וזה לא קשור לנושא פה שאנחנו מדברים על הגבלות, אבל זו שאלה כללית ששאלת.
ליה שמטוב: כן, הבנתי.
לבנת קופרשטיין דא: זו לא הערה חמורה, אבל זו הערה – אנחנו חושבים לגבי מיופה הכוח שאין ממש - לא יודעת מה בדיוק התועלת בלהחיל את ההוראה גם על מיופה כוח - כי מיופה כוח בעצם לא מצטרף לחשבון, אלא הוא פועל בו בשם הבעלים, הוא שלוח בלבד.
לבנת קופרשטיין דא: ואם החשבון באמת הוגבל, מיופה הכוח לא יוכרז כלקוח מוגבל.
לבנת קופרשטיין דא: לכן, אנחנו לא כל כך מבינים למה להחמיר.
דוד רותם: השאלה היא – הרי את החוק הזה מעלים לקריאה ראשונה.
דוד רותם: אנחנו עוד נקיים דיונים לשנייה ושלישית, יש לי אלף ואחד רעיונות למה אני צריך שגם מיופה הכוח ידע, כי בסופו של דבר יכול להיות שמיופה הכוח - מדובר בעסקה כלכלית, ועכשיו מיופה הכוח פתאום לא יודע שכבר יש ארבעה שיקים שסורבו ואוטוטו הוא מתחיל להיות לקוח מוגבל בחשבון, אז הוא לא רוצה את העסקה.
דוד רותם: מיופה הכוח זה לא תמיד רק מישהו שעושה טובה וחותם על השיקים - - -
לבנת קופרשטיין דא: אבל מיופה הכוח - - -
דוד רותם: אני רוצה שהוא ידע שהחשבון שהוא מיופה כוח בו הולך להיות מוגבל.
דוד רותם: זה לא עניין אישי שלו, זה החשבון.
לבנת קופרשטיין דא: מאחר שזה לא משפיע ישירות על הגדרתו המשפטית של מיופה הכוח, אז אני לא רואה - - -
לבנת קופרשטיין דא: זה לא משפיע ישירות על מיופה הכוח עצמו מבחינת הגדרתו - - -
דוד רותם: זה משפיע כי הוא לא יכול יותר - השיקים האלה, גמרנו, אין חשבון - -
תמי סלע: שיקים יחזרו - -
דוד רותם: השיקים יחזרו, אין חשבון.
תמי סלע: - - והוא חתום עליהם.
איתי אייזנברג: שנייה, אדוני היושב-ראש - - -
דוד רותם: אתם יודעים, בואו אני אגיד לכם משהו, תארו לכם - אני סתם זורק לכם דוגמה - שאני מיופה כוח בחשבון ואני חותם על שיק, והשיק הזה חוזר כי החשבון מוגבל.
דוד רותם: אתם מבינים את הנזק שייגרם לי?
לבנת קופרשטיין דא: אתם מדבר על - - -
איתי אייזנברג: לא, שנייה - - -
דוד רותם: אני מדבר עלי, אני באופן אישי.
איתי אייזנברג: סיטואציה כזו לא תקרה.
איתי אייזנברג: אני רוצה להסביר משהו.
איתי אייזנברג: קודם כל, מיופה כוח בכל מקרה לא יהפוך למוגבל.
דוד רותם: זה לא שאני אהפוך למוגבל, אבל יש שיק שלי שאני חתום עליו - -
תמי סלע: שיק שהוא חתום עליו חוזר.
איתי אייזנברג: אבל אם אני לוקח אותו - - -
דוד רותם: - - והשיק הזה הוא מחשבון מוגבל, אתה יודע מה יעשו לי בתקשורת?
איתי אייזנברג: אבל כשמיופה כוח מצטרף לחשבון, אז אם הוא כבר מוגבל, הוא לא יקבל שיקים בכלל.
דוד רותם: החשבון עוד לא מוגבל.
איתי אייזנברג: אבל אם עוד לא מוגבל, אז הוא לא יוגבל.
דוד רותם: משכו ארבעה שיקים, אבל הוא אוטוטו, הוא עוד רגע יוגבל.
איתי אייזנברג: אבל מיופה כוח אחראי, גם כשהוא מושך שיק, מוודא שתהיה יתרה לכיבודו.
איתי אייזנברג: זאת אחריות של מיופה הכוח.
איתי אייזנברג: מיופה כוח, כמו בעל החשבון, האחריות שלו היא למשוך שיק שישולם.
דוד רותם: זה נכון, אז לכן אני אומר - -
איתי אייזנברג: המטרה - - -
דוד רותם: לכן אני אומר, תן גם למיופה הכוח הודעה שחביבי בחשבון הזה, תדע לך, אתה נכנס לחשבון מסוכן, כי כבר x שיקים - -
תמי סלע: תשעה שיקים אולי חזרו - -
דוד רותם: - - תשעה שיקים כבר חזרו.
תמי סלע: - - הוא לא מוגבל, אבל אם עכשיו הוא נותן שלושה שיקים, אז - - -
דוד רותם: לתת לפעמים שיק ללא כיסוי - -
אברהם מיכאלי: אבל מה הבעיה בכלל לתת את ההודעה הזאת, מה הבעיה המשפטית?
אברהם מיכאלי: אין שום בעיה.
דוד רותם: אבל הוא לא שאל שאלה משפטית.
דוד רותם: הם אמרו - - -
איתי אייזנברג: אבל הכיסוי לא נגזר מזה שסרבו שמונה-תשעה או עשרה שיקים בחשבון, הכיסוי נגזר מזה שמיופה כוח כשהוא מושך שיק, הוא צריך לוודא שיש לו כיסוי.
דוד רותם: אני יודע שצריכה להיכנס משכורת לחשבון, חתמתי על השיק, יש עיכוב, למה?
דוד רותם: במס"ב לא העבירו את הכרטיס נכון, לא העבירו לי את המשכורת.
דוד רותם: צ'יק, החשבון הפך להיות מוגבל.
ליה שמטוב: לא, בוועדת הכספים צריכים לאשר.
דוד רותם: אתה מבין שאני חותם על שיק שהוא בחשבון מוגבל, וזה הדבר - נתתי שלושה-ארבעה שיקים החוצה.
דוד רותם: זה לא צריך להפריע לכם, כי מה אכפת לכם שאתם נותנים גם הודעה נוספת מהשמונה - ?
לבנת קופרשטיין דא: מבחינה עקרונית לא כל כך הבנו את התועלת בעניין, אבל אין לנו פה - - -
דוד רותם: זה לא עניין שאני נפגע אישית, כי אני אולי אוגבל.
דוד רותם: לא, אני לא אוגבל, אבל יש פה בעיה שאני מושך שיק על חשבון – זו בעיה.
איתי אייזנברג: בסדר.
איתי אייזנברג: אנחנו לא מתעקשים על זה.
לבנת קופרשטיין דא: בסדר.
ליה שמטוב: מאיפה אתם?
אברהם מיכאלי: אפשר ללכת?
לבנת קופרשטיין דא: מאיגוד הבנקים.
דוד רותם: כן, מה עוד?
לירון מאוטנר לוגסי: אנחנו גם רוצים להעיר לגבי ההסכמה מראש ובכתב.
לירון מאוטנר לוגסי: כפי שכתבתי לתמי, אנחנו חשבנו על זה ואנחנו חושבים שאין צורך לדרוש הסכמה מראש ובכתב, כיוון שמבחינתנו כשיש לבנק את המידע הזה, יש עליו איזושהי חובה ואחריות כבר כלפי הלקוח הזה שרוצה להצטרף, ובעצם התיקון הזה רק נועד להסדיר את החובה הזאת.
לירון מאוטנר לוגסי: מרגע שיש עליו חובה גם הבנק כמובן מוגן מבחינת הגנת הפרטיות ואנחנו לא רואים את זה כפגיעה בפרטיות.
דוד רותם: לא צריך אז לא צריך.
דוד רותם: עוד הערה?
תמי סלע: גם אין לנו התנגדות.
תמי סלע: אז הסיפה - - -
רונן ניסים: גם את סעיף 2 צריך לתקן בהתאם.
תמי סלע: בסעיף?
רונן ניסים: לגבי הסמכת השר להתקין תקנות, אז - - -
תמי סלע: דרך קבלת הסכמה - - -
רונן ניסים: כן.
דוד רותם: עוד דברים?
איתי אייזנברג: הערה אחרונה, שזו בעצם ההערה הכי משמעותית מבחינתנו – אבל לפני כן אני רוצה להגיד שקודם כל איגוד הבנקים מקדם בברכה את היוזמה הזו, כי בעצם זה נותן לו הגנה למקרה של ספק, שזו פגיעה בסודיות.
איתי אייזנברג: אני יודע שלפחות בנק לאומי, שאני משתייך אליו, כבר נוהג כך לגבי ההגבלות מזה זמן, ואנחנו מסכימים עם העיקרון.
איתי אייזנברג: אנחנו רק רוצים שהחובה הזאת תהיה תחומה באופן שהיא לא תכביד על הבנקים - עצם הליך הצירוף - יתר על המידה.
איתי אייזנברג: בנקודה הזו - - -
דוד רותם: אל חשש, אנחנו על הבנקים לא נכביד בשום פנים ואופן.
דוד רותם: מה אתה - - - נכביד על הבנקים, אתם מחר סוגרים לנו את החשבונות.
איתי אייזנברג: חס וחלילה, גם אסור לנו.
לבנת קופרשטיין דא: חס וחלילה.
איתי אייזנברג: בכל אופן, יש לנו רק הערה לגבי הנושא של הגבלה שהוטלה – אנחנו ביקשנו שתהיה הגבלה שקיימת על החשבון, דהיינו, אם יש הגבלה על החשבון אז צריך להודיע על כך, אבל אני חושב שהעובדה שהגבלה שהוטלה על חשבון בשלוש שנים שקדמו למועד הצירוף זה נראה לי – קודם כל, זה פשוט מקשה עלינו, כי אין לנו את המידע הזה, כי אנחנו לא שומרים אותו.
איתי אייזנברג: בעצם, אנחנו מקבלים את ההודעות מבנק ישראל על חשבונות שהוגבלו, ואנחנו שומרים אותם שנה אחת כדי לקיים את החובה על-פי חוק שלא לפתוח חשבון, ואחר כך אין לנו את המידע הזה.
איתי אייזנברג: כשבן-אדם מוגבל בתוך שלוש שנים פעם נוספת, אז בנק ישראל שולח לנו הודעה חדשה, כך שבעצם עכשיו אנחנו צריכים להתנהג כאילו כמו בנק ישראל רק בלהצביע על הפוטנציאל שאולי הבן-אדם יוגבל - יהיה מוגבל חמור.
דוד רותם: רשמנו את ההערה שלכם.
דוד רותם: כשנדון בקריאה השנייה והשלישית - ואז אנחנו נחתוך כל דבר ונבדוק למה כן למה לא הרבה יותר לעומק - נדון גם בטענה הזאת.
איתי אייזנברג: טוב, תודה.
דוד רותם: זה לא יהיה עניין חדש.
תמי סלע: רק אולי להדגיש, שכשאנחנו מדברים על מסירת מידע על סוג ההגבלה, הכוונה היא לא לנסיבות שהביאו להגבלה.
דוד רותם: בקריאה השנייה והשלישית נדון בזה.
תמי סלע: לא, אני לא יודעת אם צריך אפילו לציין את זה בחוק, זאת רק הערה, כי יש למשל מקרים שההגבלה באה בעקבות צו שהוטל על-ידי בית-דין רבני - אפרופו חוקים אחרים שאנחנו עוסקים בהם של צווי הגבלה בבית-דין רבני, שגורמים לזה שאדם הוא מוגבל בנסיבות מיוחדות - וזה בטח לא מידע שצריך לספק אותו לאדם שמצטרף, אלא עצם זה שהחשבון מוגבל זה מספיק, והוא יברר כבר עם בעלי החשבון למה ואת הנסיבות הנוספות.
תמי סלע: ולגבי התחילה, מה התקופה?
ליה שמטוב: ארבעה חודשים.
דוד רותם: בבקשה, פה אחד.
דוד רותם: הצעת חוק הפטנטים (תיקון מס' 10), התשע"א-2010.
נעמה מנחמי: נתחיל בכמה סגירות מהפעם הקודמת - - -
דוד רותם: אתם באמת חושבים ברצינות שתביאו לי ניירות חמש דקות אחרי תחילת הישיבה ושאני גם אתייחס אליהם?
דוד רותם: אני מאוד רציני, אני מוכרח לומר.
נעמה מנחמי: דברים שנותרו מהישיבה הקודמת – בסעיף 94 נדרשה תשובת משרד המשפטים לגבי אישור היועץ המשפטי לממשלה למקרים של הגבלת פעולות הרשם.
שמרית גולן: כמו שאמרנו גם בדיונים הקודמים, אנחנו לא חושבים שיש צורך באישור היועץ המשפטי לממשלה.
שמרית גולן: נסביר אולי הסבר שלא הצגתי בצורה בהירה קודם.
שמרית גולן: כאשר שר הביטחון מחליט להטיל צו, הוא עושה זאת על דעת היועץ המשפטי למערכת הביטחון, שהוא זרועו הארוכה של היועץ המשפטי לממשלה.
שמרית גולן: ולכן תהיה כפילות ופגיעה בסמכות היועץ המשפטי של מערכת הביטחון כאשר נוסיף גם את אישורי היועץ המשפטי לממשלה.
דוד רותם: ועדיין יהיה אישור היועץ המשפטי לממשלה.
דוד רותם: אפשר להגיש הסתייגות, יש הרבה שיטות.
דוד רותם: עמדתי היא שהיועץ המשפטי לממשלה צריך להיות זה שמאשר דברים כאלה, לא ידו הארוכה ולא ידו הקצרה וכו'.
דוד רותם: אני מכיר כמה חוקים שבהם דרשו עמדת היועץ המשפטי לממשלה כי חשבו שהנושא כבד מספיק.
דוד רותם: מכיוון שפה מדובר בסופו של דבר בפגיעה בזכויות, אני רוצה שהיועץ המשפטי יחווה את דעתו.
שמרית גולן: מה לגבי ההתייעצות עם שר המשפטים?
נעמה מנחמי: רק את אישור היועץ המשפטי?
נעמה מנחמי: את סעיף 96, פסקה (א)(1), הבהרנו בעקבות הישיבה הקודמת – "המבקש רשאי לערור בתוך 90 ימים על צו שניתן לפי סעיף 94 או על הארכת תוקפו של צו כאמור, או על החלטה בבקשה לעיון מחדש" – מאחר שהוספנו את ה"בקשה לעיון מחדש".
נעמה מנחמי: כל היתר נשאר אותו דבר.
נעמה מנחמי: פסקת משנה (ד), דנו בה בדיון הקודם, רק שעולה מהפרוטוקול שלא לחלוטין ברור מה הסעיפים שכן אושרו, או שכן התבקשו על-ידי משרד המשפטים.
נעמה מנחמי: אלה הסעיפים, כפי שהם מופיעים כאן, למעט סעיפים 22, 25, 33 ו-45?
נעמה מנחמי: לפי עצת משרד המשפטים הוספנו את סעיף קטן (ה) – "השר רשאי, מיוזמתו או לבקשת המבקש, לעיין מחדש בצו שנתן לפי סעיף קטן (א), אם מצא כי חל שינוי בנסיבות או התגלו עובדות חדשות שלא היו ידועות במועד נתינת הצו.
נעמה מנחמי: כי מצא שחל סיבות, שלא היו ידועות במועד נתינת הצו".
נעמה מנחמי: בסעיף 99 אני מניחה שהוועדה תרצה את אותו הסדר – להוריד "התייעצות עם שר המשפטים" ולהוסיף את "אישור היועץ המשפטי לממשלה".
נעמה מנחמי: אנחנו בסעיף 103.
דוד רותם: בסעיף 99 (ג), איזה שר יכול לעשות את זה?
דוד רותם: האם כל שר שהממשלה תסמיך?
שמרית גולן: השר מוגדר בהמשך כשר שהממשלה מינתה לעניין זה, וזה לעניין אמצאות גרעיניות.
שמרית גולן: כיום זה שר הביטחון.
דוד רותם: זה צריך להישאר שר הביטחון.
דוד רותם: זה משהו משפטי, זה משהו חגיגי או שזה משהו ביטחוני?
שמרית גולן: זה משהו שנוגע לאנרגיה גרעינית.
דוד רותם: הצו שניתן פה עשוי לגרום נזק לביטחון המדינה או לא עשוי לגרום נזק לביטחון המדינה.
שמרית גולן: הצו או האמצאה?
דוד רותם: גילוי האמצאה.
דוד רותם: אם כל מה שאתם רוצים להגן עליו זה על מחקר, אתם בבעיה קשה אתי.
דוד רותם: על מחקר לא צריך להגן – מחקר נמצא בראש של החוקר.
דוד רותם: אם רוצים לעצור את זה, זה צריך להיות משהו שפוגע בביטחון המדינה.
שמרית גולן: זה מחקר גרעיני.
דוד רותם: מה הבעיה במחקר גרעיני?
שמרית גולן: זה יכול לפגוע בביטחון המדינה.
אברהם מיכאלי: גם האירנים יבקשו הגנה?
דוד רותם: תגידי לי שזה פוגע בביטחון המדינה, ואז זה שר הביטחון ולא מישהו אחר.
דוד רותם: אני לא רוצה שיהיה שר החינוך או שר התרבות והספורט.
שמרית גולן: זה לא כל שר, זה השר שהממשלה נתנה לו סמכות.
דוד רותם: אם הממשלה תמנה מחר את שר המשפטים, או את שר המחקר והפיתוח?
שמרית גולן: החוק נותן לממשלה סמכות להחליט מי השר.
דוד רותם: אני לא רוצה לתת לממשלה, אני רוצה לקבוע שזה יהיה שר הביטחון.
שמרית גולן: לעתים יש אפשרות ששר אחר יהיה ממונה על האנרגיה הגרעינית.
דוד רותם: יכול להיות, אבל על ביטחון המדינה שר הביטחון צריך להיות ממונה.
שמרית גולן: זה גורע מהגמישות שיש היום.
דוד רותם: אני לא רוצה לתת גמישות.
דוד רותם: בענייני ביטחון המדינה אין גמישות.
שמרית גולן: זו גם גמישות בחלוקת משרדי ממשלה.
דוד רותם: אני גם לא דואג לגמישות בחלוקת משרדי הממשלה.
דוד רותם: בסעיף הזה אני דואג לביטחון המדינה, ולכן זה יהיה שר הביטחון.
שמרית גולן: זה אומר שצריך לשנות את השר בכל החלק הזה.
דוד רותם: נשנה את השר בכל החלק.
שמרית גולן: נצטרך לבדוק את זה.
שמרית גולן: זה שינוי יותר גדול ממה שהצענו בהצעת החוק.
דוד רותם: אי-פעם מנעתי מכם לבדוק?
נעמה מנחמי: בסעיף 103א, "בחינת בקשה שהוטל לגביה צו הגבלת פעולות", דנו בין היתר בנושא של אגרת בחינה על אתר.
נעמה מנחמי: מאז הישיבה הקודמת בנושא אחר עלתה השאלה מהי אותה אגרת בחינה על אתר.
נעמה מנחמי: עד כמה שהבנתי מרשם הפטנטים, מאסא קלינג, האגרה הזאת היא אגרה עבור בחינת השאלה האם המבקש רשאי למסלול על אתר ולא על עצם הבחינה על אתר.
נעמה מנחמי: ככל שזה המצב, הרי לא ברור לי למה צריך לגבות אגרה בנושא של אמצאות ביטחוניות, מאחר שממילא אותו מבקש הולך למסלול "על אתר", ולכן אין צורך בכלל לבדוק האם הוא - - -
דוד רותם: כדי לבדוק על אתר צריך לבדוק את כל האמצאות שנמצאות בקנה ועוד לא אושרו.
דוד רותם: זו עבודה שהיא עבודה מיוחדת.
דוד רותם: לכן קודם כול צריך לבדוק כמה אמצאות קודמות ייבדקו, ואחרי שזה יהיה ישלמו אגרה על כל בקשה.
נעמה מנחמי: באמצאות ביטחוניות בניגוד לאמצאות רגילות שבהן מתבקשת בחינה על אתר וצריך לבדוק האם המבקש אכן זכאי לבחינה על אתר או לא, האם ראוי לתת לו בחינה על אתר או לא, כאן המסלול לבחינה על אתר הוא מסלול אוטומטי, לכן אין צורך באותה בדיקה, ולכן לא ברור לי למה צריך את האגרה עבור אותה בדיקה שכלל לא מתבצעת.