GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ליאת קליין: לא רק העונש כעונש, אלא סוג ההסדר והעבירות שמנויות פה.
עינת גדעוני: לגבי עבירות, העיקרון הוא שהתביעה מחליטה על האישומים, והיא מחליטה על העובדות שאותן היא כוללת בכתב האישום, ואנחנו חושבים שזו התערבות לא נכונה בשיקול הדעת של התביעה לגבי הסדרים לעניין האישום, ולא המקום הנכון בחוק לקבוע.
נורית ליטמן: בואו ניזהר לא לזנוח את שיטת המשפט האדברסרית ונעבור לשיטת משפט של שופט חוקר, שקורא את הראיות, ולפי הראיות חושב אם היה צריך להיות כתב אישום כזה או כתב אישום אחר.
סיגל קוגוט: אף אחד לא עובר לשיטת משפט אדברסרית, זה בעיקר כלי פיקוחי.
סיגל קוגוט: זה נדיר ביותר.
נורית ליטמן: לכן אמרתי, בואו לא נבלבל ולא נהפוך את ההליך הפלילי לכלי פיקוחי על שיקול הדעת המינהלי של התביעה.
סיגל קוגוט: זה לא שיקול דעת מינהלי.
סיגל קוגוט: זה שיש שם גם שיקול דעת מינהלי זה לא אומר שעיקר ההליך הפלילי הוא לא מינהלי.
דוד רותם: אורן.
אורן גזל-אייל: יש פה שלוש נקודות, האחת, אם בכלל צריך פיקוח מהסוג הזה על שיקול הדעת של התביעה; השנייה, אם זה באמצעות שופט שיסתכל על התיק; והשלישית, צריך להיות פיקוח מינהלי מהסוג הזה, או פיקוח שיפוטי על ההחלטה המינהלית של התביעה בערכאה הדיונית.
אורן גזל-אייל: אני אתחיל קודם כול מהאחרונה.
אורן גזל-אייל: יש כבר היום פיקוח שיפוטי על שיקול דעת מינהלי בערכאה.
אורן גזל-אייל: יש בג"ץ מ-2005, ניר עם ירקות, שקובע שכל תלונה של הנאשם כנגד החלטות מינהליות שהתקבלו בהגשת כתב אישום, יכולה להיות מופנית בפני בית משפט בערכאה דיונית ולא לבג"ץ.
אורן גזל-אייל: וערכאה דיונית צריכה להפעיל את אותם מבחנים שבג"ץ היה מחיל.
אורן גזל-אייל: כבר היום אנחנו נותנים לבית המשפט סמכות להפעיל פיקוח שיפוטי על החלטות מינהליות של התביעה במסגרת ההליכים הפליליים.
אורן גזל-אייל: לגבי השאלה אם בכלל אנחנו צריכים פיקוח מכל סוג שהוא.
אורן גזל-אייל: אם אנחנו חושבים שיש פה כלל של טובת הציבור, האם אנחנו יכולים לסמוך לחלוטין על התביעה?
אורן גזל-אייל: כמה מחברי הטובים ביותר הם תובעים, אבל ברור - - -
נורית ליטמן: אבל אתה לא סומך על שיקול דעתם.
אורן גזל-אייל: אני סומך על שיקול דעתו של כל אדם, הבעיה היא שהתביעה חייבת להבין שהיא מקבלת החלטות מאחורי דלתיים סגורות, וההחלטות של התביעה לא מפורסמות.
אורן גזל-אייל: כשהתביעה מחליטה לשנות כתב אישום מ-א' ל-ב', אין לי הנמקה לזה, אין לי שום הליך פיקוח על זה, אין לי שום ערר, אין לי שום ערעור, אין לי דרך כעיתונאי, כציבור, כמישהו, לבדוק את ההחלטה הזאת, לדעת עליה בהרבה מקרים אני לא יכול, ודאי וודאי שלא לבדוק אותה.
אורן גזל-אייל: ועכשיו השאלה - - -
נורית ליטמן: יש כלי.
אורן גזל-אייל: אין כלי, כי על שיקול דעת של התביעה הכלי היחיד הוא בג"ץ, וכולם יודעים עד כמה הכלי הזה בעצם לא קיים מהמון סיבות, כי, א', אם אין צד מעוניין נוסף - - -
נורית ליטמן: איך אתה יכול לומר שאין כלי כשכל הדיונים האלה נעשים כל כך בעין הציבור, וכולם יודעים לדקלם בעל פה את הסדרי הטיעון על החריגים הבעייתיים, והם יצאו החוצה?
אורן גזל-אייל: נורית, תזכרי שאת באה ממקום קצת שונה.
אורן גזל-אייל: את מטפלת באחוז קטן מאוד של התיקים, שבאמת הבולטות התקשורתית שלהם היא אחרת.
אורן גזל-אייל: אני פחות דואג לגבי התיקים האלה.
אורן גזל-אייל: על התיקים האלה יש פיקוח אחר.
אורן גזל-אייל: ההחלטות האלה של התביעה הן החלטות שאף אחד לא מוסמך במצב המשפטי היום לבקר אותן.
אורן גזל-אייל: כי לא מוסמך לבוא ולהגיד: זו לא טובת הציבור להגיש - - -
אורן גזל-אייל: סליחה שנייה, תני לי לסיים.
אורן גזל-אייל: יכול להיות שלא תסכימי אתי בסוף המשפט, אבל לפחות תני לי להגיע לסוף.
אורן גזל-אייל: אין היום גוף שמוסמך לבוא ולהגיד לתביעה, כשאת חושבת שטובת הציבור פה זה גרם מוות רשלנות ולא רצח – אני מקצין כמובן, אין הרבה המרות כאלה – שאת טועה.
אורן גזל-אייל: אין גוף שמוסמך להגיד לה: ולכן תגישי פה ברצח.
אורן גזל-אייל: אין גוף כזה, הוא לא קיים.
אורן גזל-אייל: לא מבקר המדינה, לא מבקר פנים וגם לא בית המשפט.
אורן גזל-אייל: אם אנחנו רוצים שיהיה פיקוח, לא נראה לי הגיוני שהפיקוח יהיה רק על העונש ולא על האישומים.
אורן גזל-אייל: השלב האחרון, בהנחה שאנחנו רוצים שיהיה איזה סוג של פיקוח על האישומים – האם הכלי הזה טוב.
אורן גזל-אייל: התשובה היא לא.
אורן גזל-אייל: זאת אומרת, הכלי שאומר, שבית המשפט יוכל לקרוא, הוא לא טוב, הוא הכי טוב שיש בלי לשנות את שיטת המשפט.
אורן גזל-אייל: את אומרת שבסעיף 74 בתי המשפט ישתמשו, זה שונה לחלוטין.
אורן גזל-אייל: בסעיף 74 יש לנו מחלוקת בין שני צדדים: בא הסנגור, אומר א', באה התביעה, אומרת ב', ובית המשפט צריך להחליט.
אורן גזל-אייל: ההחלטה שלו נתונה לערעור, הוא צריך על בסיס משהו.
אורן גזל-אייל: פה באים אליו שני הצדדים ואומרים לו: אנא, א'.
אורן גזל-אייל: כמה בתי משפט יגידו: אולי אני אסתכל כדי לראות אם זה לא ב'?
אורן גזל-אייל: לא הרבה.
אורן גזל-אייל: זה לא אותו מצב כמו הסיפור של סעיף 74, כשהוא יודע שהוא באמת צריך לקבל את ההחלטה הנכונה, והוא רוצה לקבל אותה על בסיס מקסימום מידע, אז אני לא חושש כמוך.
אורן גזל-אייל: אני לא יודע אם זה חשש בכלל, אבל אני לא חושב כמוך שבתי המשפט יעשו בזה שימוש כל כך רחב, כי זה גם נוגד את מה שהם רוצים, את האינטרס שלהם בקידום ההליך בדיוק כמו כל הצדדים.
אורן גזל-אייל: אבל במקרים הספורים שיראה בית המשפט פער אדיר בין כתב האישום המקורי לכתב האישום המתוקן, מה יקרה אם תהיה לו הסמכות?
אורן גזל-אייל: את אומרת: אחרי שהוא יראה את כתב האישום, הוא ייאלץ לפסול את עצמו?
אורן גזל-אייל: אז, א' - - -
נורית ליטמן: את חומר הראיות.
אורן גזל-אייל: את חומר הראיות, סליחה.
אורן גזל-אייל: תיקנתי.
אורן גזל-אייל: הוא ייאלץ לפסול את עצמו, אז, א', אם הוא יגיע למסקנה שאתם צודקים וכתב האישום תואם את טובת הציבור, הוא לא יצטרך לפסול את עצמו, הוא יקבל את ההחלטה וימשיך עם התיק.
אורן גזל-אייל: במקרים שהוא יגיע למסקנה - - -
נורית ליטמן: פה צריך להיות אינטרס של הסנגוריה.
נורית ליטמן: יש הסדר טיעון בתיק רצח שהפך להריגה, עכשיו בית המשפט – אני מייצגת פה את הסנגוריה.
נורית ליטמן: זה קשה לי, אבל אני אנסה – הוא נכנס עכשיו וקורא את כל חומר הראיות כשיש בהן סיכוי סביר להרשעה בתיק רצח, ואחרי זה הוא צריך ולגזור את הדין בעבירת הריגה?
נורית ליטמן: אחרי שהוא נחשף לשלל ראיות שאותן בדיוק רצה הסנגור שלא - - -