GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד רותם: עשיתי את העבירה לא כשהייתי שופט ואחר-כך מינו אותי לשופט.
רונית תירוש: אבל זה משליך על מעמדו כשופט.
רונית תירוש: העובדה הזאת שהיא לא שילמה או לא שילם למומחית את זכר טרחתה, משליכה על מעמדה כשופטת או כשופט.
אילן רויטר: אלה מקרים שבדקנו לגבי מה שקרה מאז תקופת המינוי ועד המינוי בפועל בהשבעה בבית הנשיא.
אילן רויטר: למשל, אדם שמונה לשיפוט ולא הסדיר כהלכה את ענייניו של הלקוח ונשארו עדיין חילוקי דעות כספיים.
אילן רויטר: בעניין הזה אין חולק, הוא כבר מונה לשופט.
אילן רויטר: באותו רגע שהוועדה למינוי שופטים מינתה אותו, זה לא עמד על סדר היום כי הדבר הזה לא נולד.
אילן רויטר: אבל, לאחר מכן, עד התקופה שבה הוא התחיל לכהן, קרו כל מיני דברים.
אילן רויטר: לאדם כזה באמת אין לו מזור, אין לו לאן לפנות אלא לנציב.
דוד רותם: מה הנציב יכול לעשות?
דוד רותם: הנציב בירור את התלונה ופנו לשופט שמונה.
דוד רותם: בסופו של דבר גם היתה הסדרה של הדברים.
דוד רותם: היתה לזה בסופו של דבר גם תוצאה פרקטית.
דוד רותם: אני אומר, אדוני, שיש גם את השלב שבין הבחירה ועד תחילת הכהונה בפועל וצריך לשים לב שגם בתקופה הזאת, והיו מקרים, שקרו אירועים.
דוד רותם: גם הדוגמה שאתה נותן וגם הדוגמה שנתן הנציב זה אקדח.
דוד רותם: הוועדה החליטה למנות אותי ואני עומד לפני הטקס בבית הנשיא.
דוד רותם: כל אחד יכול לשים לי אקדח על הרכה ואני אעשה כל מה שרוצים ממני.
דוד רותם: אתם רוצים מיליון דולר?
דוד רותם: תקבלו מיליון דולר.
דוד רותם: מה, אני אלך לסכן את המינוי שלי?
דוד רותם: אתה פה לוקח אקדח ונותן לציבור.
דוד רותם: שמעתי כבר על ה"הנציב המטייח", אף אחד לא קורא את הרשימות, הציבור לא יודע, נפגעי בתי המשפט וכדומה.
דוד רותם: אני מכיר את המושגים, הם מגיעים אלי לשולחן כל יום.
רונית תירוש: לגבי הנושא של הגשת הסתייגות לוועדה לבחירת שופטים הוא בוודאי צריך להיות שיקול לנגד עיניו של הנציב בבואו לבדוק אם הוא רוצה לברר את התלונה הזאת או לא.
רונית תירוש: אבל אנחנו לא חושבים שזה משהו שצריך למנוע ממנו.
רונית תירוש: בסך-הכול צריך לסמוך על שיקול דעתו של הנציב.
רונית תירוש: אם הוא מתרשם שמדובר במתלונן שכבש את התלונה וחיכה לרגע המתאים עם האקדח, כמו שאתה אומר, אז בוודאי שלא נמצא מקום לברר את זה.
דוד רותם: זה לא בא בחשבון כי אז יגידו שאתם מטייחים.
רונית תירוש: שיגידו.
דוד רותם: אני לא רוצה שיגידו.
רונית תירוש: בכל מקרה יגידו.
רונית תירוש: כל מי שלא מרוצה מהחלטה של הנציב יגיד את זה.
פרץ סגל: עם כך הכבוד לחשש הזה של כבישת העניין, " מאן דכאב ליה אזיל לבי אסיא", מי שכואב לו משהו, מחפש את התרופה.
פרץ סגל: הוא לא ידחה את התרופה שהוא רוצה לקבל עד שהוא יוכל לפעול בדרך אחרת כנגד אותו עורך-דין.
פרץ סגל: יש להניח שהוא רוצה לקבל את המענה או את התרופה.
פרץ סגל: לבוא ולומר שהוא יעשה דבר כזה, זה יכול לקרות אבל זה פשוט דבר שהוא לא יעלה על הדעת.
פרץ סגל: האם בגלל זה אנחנו באמת רוצים למנוע את האפשרות לברר את אותם מקרים.
פרץ סגל: התוצאה היא שמפנים את האנשים לאמצעי התקשורת.
דוד רותם: אני לא מוטרד מזה.
פרץ סגל: אני חושב שברגע שיש תלונות, האדם יודע שהוא יכול לקבל תרופה.
פרץ סגל: מה ייתן לו העיתון?
פרץ סגל: הוא לא ייתן לו תרופה.
קריאה: אנשים שולחים תלונות במקביל לנציב ולעיתון.
פרץ סגל: אני לא אומר שלא, אנחנו לא מתכוונים למנוע את הדבר.
דוד רותם: השבוע היה איזה עיתונאי שעשה איתי חסד.
דוד רותם: הוא פרסם שהוגשה נגדי תלונה ואז ועדת האתיקה לא יכולה לברר אותה כי ברגע שזה התפרסם אי-אפשר לברר.
דוד רותם: הוא לא התכוון לעשות איתי חסד אבל זה מה שקרה לו.
ורדה אלשייך: התוצאה היא גם כזאת שאצל הנציב השם חסוי.
ורדה אלשייך: בעיתון הוא דואג שהשם יופיע בכותרת.
פרץ סגל: אני חושב שהנציב יכול לתת לו תרופה שהעיתון לא ייתן לו.
דוד רותם: אדוני רוצה שנצביע עכשיו על הסעיף?
פרץ סגל: אנחנו יכולים לשקול את הדברים ואת הניסוח.
פרץ סגל: למשל, אם נמצא ניסוח שיהלום את כוונת אדוני לצמצם את זה רק לדברים כאלה ואחרים, יכול להיות שבנוסח כזה נוכל להעביר.
רונית תירוש: צריך לבדוק את המיקום של הסעיף.
פרץ סגל: נושא נוסף שצריך לבדוק אותו זה באמת שאלת המיקום של הסעיף.
פרץ סגל: הסעיף כרגע נמצא בסעיף של הגדרה.
פרץ סגל: בנוסח הישן של החוק זה היה סעיף מהותי כיוון שזה למעשה הסעיף הסובסטנטיבי ביותר לחוק.
פרץ סגל: יכול להיות שצריך להחזיר את זה למקום שזה היה ושם לפרט את הדברים האלה.
דוד רותם: אתם שמתם את זה.
פרץ סגל: זה שההצעה התפרסמה לא אומר שאנחנו לא בודקים את עצמנו שוב פעם.
פרץ סגל: הרבה פעמים אנחנו מודעים לאדוני שהוא האיר את עינינו.
רות גורדין: שתי הערות נוספות: הוזכר סעיף 18 בדבר התלונות ערב המינוי וההתיישנות.
רות גורדין: רק כדי לדייק, ההתיישנות היא אכן בת שנה.
רות גורדין: בסעיף 18א נאמר ש"הנציב לא יברר תלונות כמפורט להלן אלא אם מצא הנציב שקיימת סיבה מיוחדת המצדיקה בירורים".
רות גורדין: כלומר, עדיין יש את הפתח וצריך להיות מודעים לכך, שיש את הפתח לברר גם למעלה משנה אחורה.
רות גורדין: הערה שנייה: יש בהגדרת התנהגות שופט שתי הרחבות וכרגע דנו רק בהרחבה אחת של ערב המינוי.
רות גורדין: ההרחבה הנוספת היא על התנהגות מחוץ לכס.
רות גורדין: כאן לא הועלו הדברים.
רות גורדין: יתכן שזה כיוון שהנציב בלאו הכי מברר, מכוח חוות דעת שנכתבה בנציבות.
רות גורדין: הערות לעניין הזה גם חשוב שיישמעו.
אליעזר גולדברג: גם אם תבוא תלונה ולוועדת הבחירה, היא לא תחליט שהאיש לא ראוי להיות שופט.
אליעזר גולדברג: נכון?
אליעזר גולדברג: יש מקרים כאלה.
דוד רותם: אבל יש גם מקרים הפוכים.
אליעזר גולדברג: ישנם מקרים שישנה תלונה והוועדה אומרת שאפילו אם זה נכון זה לא מונע ממנו להיות שופטת.
אליעזר גולדברג: זאת אומרת, האיש נדחה על הסף ולא יהיה לו סעד בכלל.
אליעזר גולדברג: לכן אני אומר שאם הוא יבוא לנציבות, אולי נוכל לעזור, אולי נוכל לקבוע משהו.
מרדכי ורדהיימר: אני רוצה להתייחס רק לסעיף 3 בהצעת החוק.
פרץ סגל: כאשר אנחנו קוראים את פרשת "יתרו", על התנאים שיתרו יועץ למשה את מי לחפש למנות כשופטים, ברור שהדברים האלה הם ערב מינויו לשופט.
פרץ סגל: כפי שאמרתי, צריך לקבוע הגבלה של זמן במיוחד לתקופה של ערב מינויו אבל הנושא של ניקיון הכפיים לפני המינוי הוא נושא שחייב להיכלל בחוק אחרת אין לנו פיתרון למקרים האלה.
פרץ סגל: הוועדה למינוי שופטים תמנה אבל היא לא ועדה שתברר, היא לא תיתן מענה אלא תחליט אם כן למנותו או לא לשופט.
פרץ סגל: אבל אותו אדם שנפגע, לא תהיה לו תשובה.
דוד רותם: אתה זוכר מה עשה משה אחרי שיתרו נתן לו עצות?
דוד רותם: כתוב "וישלח את חותנו".
דוד רותם: זה לא באותה פרשה.
דוד רותם: זה באותו פרשה.
דוד רותם: שהחותן מתחיל לתת עצות, קודם כל שולחים אותו הביתה.
ורדה אלשייך: אני הייתי מציעה שאם הולכים לעשות חשיבה מחדש, אולי בכל זאת כדאי לחשוב על השאלה מהי התנהגות הולמת של שופט?
ורדה אלשייך: אנחנו כאן מטיילים על איזה מושג שנתון לשיקול דעת מאוד סובייקטיבי.
ורדה אלשייך: השופט לא יודע מה זאת התנהגות הולמת.
ורדה אלשייך: יש דברים שלא יכולה להיות עליהם מחלוקת אבל יש גם מקרים אחרים.
ורדה אלשייך: אמר פעם מישהו לאחד השופטים: זה לא בסדר שאתה הולך במכנסיים קצרים.
ורדה אלשייך: האם זאת התנהגות שהולמת שופט או לא?
דוד רותם: באולם?
דוד רותם: אני זוכר שהופעתי בבית משפט העליון וחלק מהשופטים ישבו באולם עם "סנדלי אילת".
דוד רותם: אחד מעורכי הדין הופיע במכנסיים קצרים והעירו לו.
דוד רותם: אז הוא הוציא את התקנות והראה שלפי התקנות אין חובה להופיע בבית המשפט העליון במכנסיים.
ורדה אלשייך: לפי תקנות עורכי הדין, רק שופטות צריכות להופיע בחליפה והשופטים יכולים להופיע רק עם ז'קט.
ורדה אלשייך: צריך לתת על זה את הדעת.
דוד רותם: אם אנחנו נתחיל לכתוב את כללי ההתנהגות לשופטים, יש לי הרושם שהנציב ייאלץ לעבוד שעות נוספות, בעיקר בנושאי נזק.
אליעזר גולדברג: ישנה הנחה שאני חושב שהיא נכונה, שגם נציב תלונות הציבור שוקל דברים ומפעיל את שיקול הדעת שלו בכל מקרה.
אליעזר גולדברג: כל הדוגמאות האלה, השוליות, על מכנסים קצרים – זה הנושא שאנחנו עוסקים בו?
ורדה אלשייך: כן, העירו לשופט - - -
אליעזר גולדברג: כן העירו לשופט, לא העירו לשופט.
אליעזר גולדברג: אני רוצה להבהיר בצורה חד משמעית שישנם דברים תפלים שהנציב לא צריך לעסוק בהם והוא לא עוסק בהם.
אליעזר גולדברג: הוא עוסק בעיקר ולא בתפל.
דוד רותם: השופט חיים כהן כתב את זה בהרהורים שלאחר שפיטה.
דוד רותם: הוא כתב שם ששופט מרגיש שברגע ששמו עליו את הגלימה, נחה עליו רוח אלוהים.
דוד רותם: כך הוא כתב והוא היה די בקיא בתחום.
דוד רותם: ברגע ששופט קיבל את הגלימה תנאי ההתנהלות שלו הם שונים.
דוד רותם: אני לא רוצה לראות בשבת אחר-הצהריים את השופט שאני נשפט אצלו ביום ראשון, עומד ומפצח גרעינים.
דוד רותם: עכשיו אני רואה אותו מפצח גרעינים ואחר-כך אני שומע את "הגשש החיוור" ואני שומע שהוא גם מברך את השופט של המשחק.
דוד רותם: אז אני יכול להתלונן אצל הנציב או לא?
אליעזר גולדברג: להתלונן כן.
דוד רותם: ואם הנציב יגיד שזאת התנהלות שאיננה הולמת אז יגידו שאסור לו להיות שופט כדורגל.
דוד רותם: זאת שבת אחר הצהריים, הוא בכלל לא בתפקיד.
דוד רותם: יש כללים שהשופט מוגבל עליהם.
דוד רותם: בסופו של דבר הוא שופט, מה לעשות.
ורדה אלשייך: אישית זה מקובל עלי.
ורדה אלשייך: אני מספרת מה שואלים אותי שופטים.
דוד רותם: יכול להיות שכשמישהו שואל שאלה כזאת את צריכה להעביר את זה לנציב כדי שיסביר לו מה זה שופט.
רונית תירוש: כשהנציבות בוחנת אם התנהגות שופט ראויה או לא, מה שעומד לנגד עיניה בראש ובראשונה זה כללי האתיקה לשופטים.
רונית תירוש: הנציבות גם יוצרת כללי אתיקה לגבי כל תיק ותיק, שהם לא נכתבו במפורש בכללי האתיקה.
רונית תירוש: בוודאי שכללי האתיקה הם הכלי הראשון במעלה להחליט מה היא התנהגות ראויה של שופט.
רות גורדין: ראינו בעולם מגוון של דוגמאות.
רות גורדין: למשל, השתכרות אחר-הצהריים.
ורדה אלשייך: זה במקומות שהשופטים לא עובדים אחר הצהריים.
ורדה אלשייך: אצלנו השופטים עובדים גם בלילה.
פרץ סגל: הסעיף הבא הוא סעיף 2 והוא תוצאה מכך שהעברנו את זה להגדרה.
פרץ סגל: כפי שאמרתי, אני חושב שצריך להחזיר את זה.
פרץ סגל: הנושא הבא הוא אחד הנושאים המהותיים ביותר בחוק וזה נושא הסודיות כפי שהיא מוגדרת כיום בסעיף 13 לחוק הנציבות.
פרץ סגל: אנחנו נקרא את התוספת שמתבקשת: בסעיף 13 לחוק העיקרי – אחרי סעיף קטן (א) יבוא – "(א1) על אף האמור בסעיף קטן (א), רשאי הנציב לאחר התייעצות עם הנשיא והשר, לפרסם פרטי תלונה מסוימת על שופט וכן את ממצאי בירורה, כולם, חלקם או תמציתם, לאחר שהטיפול בתלונה הסתיים, אם מצא כי יש לכך חשיבות ציבורית או כי הדבר נדרש כדי להעמיד דברים על דיוקם".
פרץ סגל: אחרי סעיף קטן (ב) יבוא: "(ב1) לא יתפרסם אדם ממצאי בירור של תלונה שהוגשה לנציב לפי חוק זה, אלא באישור הנציב".
פרץ סגל: 3.
פרץ סגל: סעיף קטן (ג) בטל.
פרץ סגל: " כיום החוק קובע שהנשיא והשר רשאים להתיר פרסום פרטי תלונה מסוימת על שופט, כולם או חלקם, שהטיפול בה הסתיים.
פרץ סגל: המשמעות של התיקון היא, שהסמכות הזאת תועבר לנציג שאחרי התייעצות עם הנשיא והשר, הוא יהיה זה שיחליט על פרסום התלונה כולה או חלקה.
פרץ סגל: אנחנו חושבים שזאת גישה נכונה מכיוון שהציב הוא איש המקצוע האחראי על הנושא ולכן נושא הפרסום צריך להיות בשיקול דעתו.
פרץ סגל: החוק גם קובע את אמות המידה שינחו את הנציב בנושא הפרסום, אם יש בכך משום חשיבות ציבורית או כי הדבר נדרש להעמיד דברים על דיוקם.
פרץ סגל: זאת מהות התיקון.
דוד רותם: ד"ר ורדהיימר, בבקשה.
מרדכי ורדהיימר: אני רוצה להתייחס רק לסעיף 3.
מרדכי ורדהיימר: אין לי רצון להיכנס לסעיפים אחרים שבהצעת החוק.
מרדכי ורדהיימר: התוספת של סעיף א'1 לסעיף קטן 1א בחוק משמעותו היא ברורה.
מרדכי ורדהיימר: עד עכשיו המתלונן היה זכאי לקבל את העתק התגובה של השופט הנילון למה שהתלוננו עליו.
מרדכי ורדהיימר: זה נאמר באופן מפורש גם בדברי ההסבר לסעיף זה שמשמעותו שהכוונה של תוספת הסעיף הזה היא למנוע מהמתלונן לקבל את תגובת השופט הנילון.
מרדכי ורדהיימר: כך נאמר מכיוון שנאמר כך - - -
דוד רותם: איפה זה נאמר בדברי ההסבר?
מרדכי ורדהיימר: בדברי ההסבר בסעיף 3 נאמר: "הוראה זאת אינה חלה על אחרים שאינם מנויים בסעיף זה".
מרדכי ורדהיימר: ב סעיף זה עד עכשיו זה חל על עובדי הנציבות שהם לא יכולים למסור ידיעה או מסמך שהגיע לידיהם בתוקף תפקידם.
מרדכי ורדהיימר: כאן נאמר שההוראה הזאת אינה חלה על אחרים כגון המתלונן.
מרדכי ורדהיימר: לי יש הערכה אבל אני לא בטוח ואשמח לשמוע את דעתו של הנציב, שהתיקון הזה או התוספת הזאת באה אך ורק כתוצאה מההתכתבות הענפה שהיתה לי עם הנציבות שבה הם לא היו מוכנים להודות שכיום, לפי המצב החוקי כיום זכאי המתלונן לקבל את העתק של תגובת השופט.
מרדכי ורדהיימר: שאלתי את הנציבות ולא קיבלתי תשובה: מדוע זה כך?
מרדכי ורדהיימר: נתנו לי כל מיני תשובות שהשתנה מיום ליום או מפעם לפעם.
אליעזר גולדברג: מרגע לרגע.
מרדכי ורדהיימר: בהתחלה אמרו שזה עיקרון, הנציבות קבעה עיקרון.
מרדכי ורדהיימר: לא נתנו הסבר מדוע העיקרון, מדוע קבעו אותו.
מרדכי ורדהיימר: שום דברי הסבר אלא פשוט העיקרון.
מרדכי ורדהיימר: אחר-כך אמרו שהעמדה של הנציבות היא מבוססת על סעיף 13א, אותו סעיף שעכשיו מציעים לתקן אותו ולהוסיף את 13א(1) לחוק נציב תלונות על שופטים ולסעיף 14א(12) של חוק חופש המידע.
מרדכי ורדהיימר: בדקתי את זה ומצאתי שהדבר הזה איננו תואם.
מרדכי ורדהיימר: העברתי את הערותיי לנציבות - - -
דוד רותם: והם לא קיבלו את עמדתך.
מרדכי ורדהיימר: לא, הם התעלמו.
מרדכי ורדהיימר: אני גם הפניתי את תשומת לבם לכך שיש פסק דין של בית המשפט העליון שהוא תקדימי ויש עליו הסתמכות עד היום.
מרדכי ורדהיימר: זה פסק הדין שנכתב על-ידי השופט חיים כהן יחד עם השופט משה לנדאו.
מרדכי ורדהיימר: אני רוצה לקרוא רק מספר שורות ממה שהם קבעו: "הטענה היא כי באין חובה חוקית לגלות, רשאי אני לכסות ולא לגלות, יכול ותישמע מפי אדם או תאגיד פרטי.
מרדכי ורדהיימר: למשל, בית חולים פרטי.
מרדכי ורדהיימר: אבל אין היא נשמעת מרשות הממלאת תפקיד על-פי דין".
מרדכי ורדהיימר: את זה אמר השופט חיים כהן.
מרדכי ורדהיימר: על זה הוסיף השופט לנדאו: "אני מסכים לדעת חברי הנכבד, השופט חיים כהן, שהכלל הוא שמסמכים אשר נתקבלו על-ידי רשות ציבורית תוך כדי שימוש בסמכות שהוענקה לה על-פי דין, צריכים להיות גלויים ופתוחים בפני הצד הנוגע בדבר.
מרדכי ורדהיימר: לשון אחרת, אין תיקי הרשות חסויים בפני האזרח מטבע בריאתם".
מרדכי ורדהיימר: שם היה בדיוק המקרה שאני התייחסתי אליו.
דוד רותם: אני מוכן לסמוך על הטענות שלך ועל התשובות של הנציבות אבל אני לא אכנס לברר אותן.
דוד רותם: זה לא עניין שלנו לברר.
דוד רותם: פסקי דין אנחנו לא יודעים לקרוא.
מרדכי ורדהיימר: אני רק רוצה להסביר מה הכוונה של תוספת הסעיף הקטן הזה.
מרדכי ורדהיימר: הכוונה של הנציבות, שהנציב תהיה לו סמכות בלעדית.
מרדכי ורדהיימר: במאמר מוסגר אומר שזה לא הנציב עצמו, הוא איננו מתעסק בזה, אלא אחד הפקידים של הנציבות.
מרדכי ורדהיימר: עם כל הכבוד, אנשים חשובים בעלי מקצוע והכול טוב, הם מחליטים אם למסור למתלונן ואם כן, מה למסור.
מרדכי ורדהיימר: כלומר, יש להם גם את הסמכות לצנזר ולומר: את הפרט הזה אנחנו כן נגלה למתלונן ואת הפרט השני לא.
מרדכי ורדהיימר: מדוע?
מרדכי ורדהיימר: ככה.
מרדכי ורדהיימר: כך זה מתברר מתוך ההתכתבות שלי.
מרדכי ורדהיימר: אני רוצה לומר שבמקרה הזה השופטים כהן, קיסטר ולנדאו התייחסו בדיוק לנושא שאני העליתי.
מרדכי ורדהיימר: שם היה מקרה שבו עורך דין התלונן על עורך דין אחר בפני לשכת עורכי הדין.
מרדכי ורדהיימר: לשכת עורכי הדין סירבה לתת לעורך הדין המתלונן את תשובת עורך הדין הנילון.
מרדכי ורדהיימר: על זה הם קבעו בפסק הדין שלשכת עורכי הדין חייבת למסור לעורך הדין המתלונן את התגובה המלאה של העורך דין הנילון.
מרדכי ורדהיימר: אני לא רוצה להיכנס ליותר פרטים אבל היו כל מיני טענות נוספות שהועלו, שחוות הדעת של הנציבה לשעבר טובה שטרסברג-כהן אמרה בחוות הדעת שלה שאי העברת תגובת השופט למתלונן מאפשרת לשופט להיות גלוי בפני הנציבות ובכך תורמת לאפשרות לחקר האמת ולתקן את הליקויים.
מרדכי ורדהיימר: זה דבר שעם כל הכבוד איננו נכון.
דוד רותם: ד"ר ורדהיימר, יכול להיות שזה לא נכון אבל אני לא אכנס עכשיו לבדוק את חוות הדעת של הנציב או של הנציבה.
דוד רותם: הבנתי את הנקודה.
דוד רותם: אתה מבקש שלא להכניס את הסעיף הזה שימנע - - -
מרדכי ורדהיימר: בבקשה, אפשר להכניס לסעיף הזה אבל להבהיר באופן ברור שזה לא חל על המתלונן.
דוד רותם: ברור, תודה רבה.
מיכל רובינשטיין: לגבי סעיף א(1) אין לנו התנגדות עקרונית.
מיכל רובינשטיין: לנציגות השופטים אין התנגדות עקרונית לתיקון ב-א(1) אלא המשמעות של פרסום אנחנו יודעים מה היא.
מיכל רובינשטיין: לכן היינו מבקשים שתינתן זכות שימוע לשופט הנילון לפני הפרסום, אם יוחלט על פרסום.
מיכל רובינשטיין: אני מוכרחה לציין שזכות השימוע היא זכות מאוד חשובה ועקרונית.
מיכל רובינשטיין: הנציב בפועל מאפשר לקיים זכות שימוע בלא שזה כתוב בחוק לפני וגם אחרי לפי בקשתנו, אבל אני סבורה שאם אנחנו עסקינן בתיקון אז נעגן את זכות השימוע בחוק במקרים מסוימים.
מיכל רובינשטיין: לגבי פרסום בוודאי ובוודאי מפני שיכול להיגרם נזק מאוד גדול.
מיכל רובינשטיין: לגבי סעיף ב(1): "לא יפרסם אדם אמצעי בירור של תלונה" זה מדבר רק על ממצאי הבירור.
מיכל רובינשטיין: אנחנו מבקשים שלא לאפשר לפרסם גם את התלונה וגם את המסמכים.
דוד רותם: יכול להיות שצריך להוסיף פה סעיף נוסף שאם פורסמה בתקשורת שהוגשה תלונה לנציב אז הנציב לא יברר את התלונה.
מיכל רובינשטיין: מצוין, חשוב מאוד.
מיכל רובינשטיין: זה קורה כל הזמן.
דוד רותם: התקשורת לא תפרסם תלונות לפני שהן יוגשו, מה קרה?
אליעזר גולדברג: השאלה את מי מענישים?
דוד רותם: אדוני הנציב, אני אספר לך.
דוד רותם: אתה אולי עוד לא יודע את זה כי היית שופט בבית המשפט העליון ולא עסקת בזה, היית מבקר המדינה ולא עסקת בזה, אתה נציב תלונות הציבור ולא עסקת בזה.
דוד רותם: התלונה מגיעה לתקשורת לא ממשרדך, היא מגיעה לתקשורת כי המתלונן דואג לפרסם אותה.
דוד רותם: במי אנחנו פוגעים?
דוד רותם: אנחנו פוגעים במתלונן.
דוד רותם: שילמד שלא מפרסמים תלונה.
רונית תירוש: ואם הוא מעביר את זה, למשל, ליו"ר ועדת חוקה, זה גם נחשב סוג של פרסום?
דוד רותם: אם הוא מעביר את זה ליו"ר ועדת חוקה זה פרסום כפול.
דוד רותם: כל חומר שמגיע ליו"ר ועדת חוקה העיתונאים רואים אותו.
מיכל רובינשטיין: יש רשימת תפוצה.
מיכל רובינשטיין: המתלוננים נוהגים להגיש תלונה עם רשימת תפוצה מכאן ועד הודעה חדשה, למי שרק אפשר.
דוד רותם: אם הם שולחים לנשיא המדינה ולראש הממשלה, לשר המשפטים ולנשיא בית המשפט העליון, אין לי טענה נגדם, זה לא פרסום.
דוד רותם: אבל כשזה מגיע לתקשורת, על זה אני מדבר.
דוד רותם: אדם צריך לדעת שהוא מגיש תלונה לנציב ולא לתקשורת.
פרץ סגל: אני חושב שבעניין הזה אנחנו עלולים לגרום לכך שהמטרה לתיקון החוק ולהקים את הנציבות היא זאת שבסופו של דבר מניעת הגשת התלונה לאחר הפרסום היא זאת שתיפגע.
פרץ סגל: אם, למשל, אותו אדם שנפגע, אף אחד לא יכול לאסור עליו את חופש הדיבור לבוא ולומר שכך וכך קרה וכדומה.
פרץ סגל: במקום שאחר-כך אנחנו נבדוק את הדברים כדי לראות אם לקחת א ותם ברצינות, החוק יאסור את הדבר הזה.
פרץ סגל: אותה התנהגות שלא היתה תקינה, אותה תקלה מערכתית שעליה הצביע האדם, כיוון שהוא פרסם אותה בעיתונות או שהוא פנה ליו"ר ועדת חוקה, הרי שהתלונה לא תתברר.
פרץ סגל: נגיד לו לברור בין השניים?
דוד רותם: אל תשווה בין השניים.
פרץ סגל: אמרתי שזה פרסום כפול.
דוד רותם: אם הוא פונה לגופים פורמאליים זה בסדר גמור.
דוד רותם: שיהיה לך ברור דבר אחד: ברגע שתאסור את זה, התקשורת לא תפרסם את התלונות.
פרץ סגל: אם היה נוכח עיתונאי באולם, אני אאסור עליו לפרסם?
דוד רותם: אני אאסור על אדם לפרסם תלונה לפני שהיא לא התבררה אצל הנציב.
פרץ סגל: אבל הוא לא מפרסם תלונה, הוא מספר את מה שקרה.
דוד רותם: לא, הוא לא מספר את מה שקרה, הוא מספר שהוגשה תלונה לנציב.
אליעזר גולדברג: זאת אומרת שהתלונה כבר הוגשה.
דוד רותם: אדוני הנציב, אתה יודע?
דוד רותם: אני כתבתי אותה ועכשיו אני בדרך לדואר, אז כבר הגשתי אותה.
פרץ סגל: השאלה: מה המבחן?
פרץ סגל: אם לפני שהוא פנה לנציב הוא פרסם את זה בעיתון זה בסדר, אבל אם הוא כבר פנה נגיד שכבר חל איסור?
דוד רותם: למה השופטים שלנו צריכים להיות מרוחים על גבי עיתונים כשהם לא יכולים להתגונן?
פרץ סגל: אני לא חושב שהם לא יכולים להתגונן.
פרץ סגל: הם יכולים לפרסם הודעה באמצעות מנהל בתי המשפט.
ורדה אלשייך: לפני כמה זמן היתה תלונה נגד שופטת ולפני שהיא זכתה לבירור שחררו את זה לטלוויזיה והיא לא יכלה למנוע את השידור בשום אופן.
ורדה אלשייך: זאת ממש היתה סחיטה באיומים.
ורדה אלשייך: זה פורסם בטלוויזיה ואחר כך - נגיד שהנציב ימצא את התלונה לא מוצדקת, מה נעשה, נחשיך את המסך?
פרץ סגל: לא, אבל כל האמצעים שעומדים לרשות כל אדם שנפגע כתוצאה מפרסום בטלוויזיה - - -
ורדה אלשייך: לא עומדים לרשות השופט.
ורדה אלשייך: כדי שאני אגיש תביעה על לשון הרע אני צריכה לפנות ולבקש רשות.
אליעזר גולדברג: כבוד השופטת אלשייך.
אליעזר גולדברג: נמצא מתוך הנחה שמדובר על מקרה חמור ביותר שאם אני מברר אותו, ההמשך הוא דיון משמעתי ואולי חשש גם להדחה.
אליעזר גולדברג: עכשיו מישהו פרסם את זה לפני שהוא הגיש תלונה.
אליעזר גולדברג: מי מרוויח מזה שאותו שופט שצריך לעוף נשאר?
אליעזר גולדברג: למה הוא נשאר?
אליעזר גולדברג: מפני שהתקשורת קודם פרסמה.
אליעזר גולדברג: השופט הזה לא ראוי להיות שופט.
דוד רותם: את זה נמצא בכל מקרה.
אליעזר גולדברג: אבל אני לא אברר את זה.
אליעזר גולדברג: לפי ההצעה אני לא אברר.
פרץ סגל: אדוני, אנחנו נפגע בתיקון עצמו שאנחנו רוצים להשיג על-ידי הבירור של התלונה.
ורדה אלשייך: אפשר למתן את זה ולכתוב קטגורית: "לא יפרסם אדם דבר הגשת תלונה או כוונה להגיש תלונה עד למיצוי ההליכים", אבל לא יכול להיות מצב שזה יישאר פרוץ וכל אדם - - -
פרץ סגל: ומי שלא רוצה להגיש תלונה ורק משתמש בזה זה בסדר?
פרץ סגל: רק ברגע שהוא מגיש תלונה נאסר הדבר?
ורדה אלשייך: הוא יעשה את זה ממילא.
ורדה אלשייך: זה לא משנה, אנשים עושים את זה במקביל.
פרץ סגל: או שכן או שלא.
פרץ סגל: יש כאלה שלא פונים בתלונה רשמית ומפרסמים את זה בעיתון.
פרץ סגל: הנציב יכול למצוא לנכון לבדוק לאור הפרסום.
אליעזר גולדברג: השאלה היא זאת: האם אנחנו רוצים לתקן עיוותים, לתקן תקלות כדי שמחננו יהיה טהור?
ורדה אלשייך: כן.
אליעזר גולדברג: אם זאת השאלה והתשובה היא חיובית, פירושו של דבר שיש לתת לנציב סמכות לברר את כל הדברים האלה.
אליעזר גולדברג: אפשר לומר כפי שזה בחוק מבקר המדינה ופה זה איננו, לפי סעיף 28 לחוק מבקר המדינה, נקבע העונש במקרה של הפרסום.
אליעזר גולדברג: אפשר לחשוב על עונש למפרסם, אני לא אומר שאני בעד, אני רק אומר שאפשר אולי לחשוב על כיוונים אחרים אבל למנוע מהנציב לברר את זה?
רות גורדין: בהמשך לדברי הנציב.
רות גורדין: בעוד שסעיף 13 עד היום חל על עובדי הנציבות ועל הנשיא והשר, כרגע מבקשים בתוספת המוצעת להכליל גם על כל אדם ולכן בעיניי חסרה איזו סנקציה או איזו אמירה.
אליעזר גולדברג: זה מה שאמרתי, סעיף 28 לחוק מבקר המדינה.
אליעזר גולדברג: אם כי יש הפרת הוראה חוקית שזה חל על כל מקרה.
אליעזר גולדברג: אם זאת ההוראה וישנה הפעלה, אז ממילא יש סעיף בחוק הפלילי שאפשר יהיה להחיל אותו.
מיכל רובינשטיין: אכן בחוק מבקר המדינה קיימת סנקציה בסעיף 28.
אליעזר גולדברג: אפשר לחשוב אבל זה לא מחויב מכיוון שיש הפרת הוראה חוקית.
מיכל רובינשטיין: בסדר, אבל אם מדברים על פרסום ממצאי התלונה אז אפשר לחשוב על איזו סנקציה בדומה.
ורדה אלשייך: אבל זה הא בהא תליא, זה צריך לבוא יחד.
מיכל רובינשטיין: אני חוזרת לעניין זכות השימוע.
אליעזר גולדברג: אני חושב שזה מיותר.
פרץ סגל: את זכות השימוע אני חושב שהנציבות צריכה לתת.
פרץ סגל: הדברים נשמעים הגיוניים בעיניי.
אליעזר גולדברג: אני חושב שזה מיותר מפני שאין מקום לזכות וטו, זה קודם כל.
אליעזר גולדברג: דבר שני, הרי אני שמעתי את התלונה הזאת, ביררתי אותה מאל"ף ועד ת"ו.
אליעזר גולדברג: מה יכול להוסיף לי אותו שופט?
מיכל רובינשטיין: הוא תמיד יכול.
פרץ סגל: כיוון שנדמה לי שסעיף השימוע הוא עניין שהנציב עצמו מחליט עליו, אין זכות בזמן בירור התלונה לשופט להשמיע את דברו.
פרץ סגל: האם בכל זאת לא צריך לבוא ולומר שבמהלך הבירור לפחות השופט יכול להישמע ואם הוא ביקש להישמע שהוא יישמע?
פרץ סגל: עד כמה שאני זוכר הסעיף אומר שהנציב הוא זה שקובע אם לשמוע אותו או לא.
פרץ סגל: השאלה: האם בגלל ההשלכות שיש לזה על השופטים, לאפשר להם זכות שימוע.
אליעזר גולדברג: במהלך הבירור לא לאחר מכן.
פרץ סגל: שמעתי את דברי השופטת רובינשטיין ושמעתי גם את דברי הנציב.
מיכל רובינשטיין: הנציב הנוכחי שומע ומקבל ודלתו פתוחה אבל אין חובה.
מיכל רובינשטיין: אנחנו לא יודעים מי יהיה הנציב הבא ולכן אני סבורה שבאופן כללי צריך לאפשר את זכות השימוע במהלך בירור התלונה.
מיכל רובינשטיין: אני הייתי מבקשת גם לפני פרסום כי בכל זאת פרסום זה דבר מאוד חמור מבחינת השופט הנילון.
מיכל רובינשטיין: אתה לא תפרסם בכל מקרה אלא רק אם זה עניין עקרוני.
מיכל רובינשטיין: במקרה כזה לאפשר את זכות השימוע.
מיכל רובינשטיין: לאפשר לשופט הנילון לומר את מילתו האחרונה.
פרץ סגל: אני מבין שגם הנציב מסכים שאם ייקבע שתהיה זכות שימוע – הרי ממילא יודעים שהדבר עשוי להתפרסם.
פרץ סגל: אני לא חושב שצריך שימוע כפול.
פרץ סגל: לכן מספיק אם אולי תיקבע הוראה בעניין השימוע.
מיכל רובינשטיין: בעיקרון החוק לא מאפשר פרסום אלא רק במקרים חריגים.
פרץ סגל: הנציב יכול בזמן השימוע לומר את הדברים האלה אבל לא נראה לי שיש הצדקה לערוך פעמיים את הליך השימוע.
מיכל רובינשטיין: בזמן השימוע הוא עוד לא החליט.
ורדה אלשייך: אני חושבת שאם הנציב הנוכחי הגיע למסקנה שזה נכון וזה טוב לשמוע את השופט אז היום זה כבוד הנציב הזה ומחר זה יהיה נציב אחר שתהיה לו דעה אחרת.
ורדה אלשייך: מה מפריע שזה יהיה כתוב בחוק מה שנעשה בפועל?
פרץ סגל: לזה אני מסכים אבל אני לא חושב שצריך פעמיים שימוע.
דוד רותם: השופטת אלשייך, אני נאלץ לבקש ממך לעזוב כי יש לך ועדה חשובה אחרת בשעה 10:30.
יעל חיון: האם זכות השימוע שמבקשים השופטים הנכבדים כולל גם את המלינים?
יעל חיון: אני רוצה לומר שאני בעד דבריו של ד"ר ורדהיימר, שלמעשה רק כרגע הכרתי אותו.
יעל חיון: הוא בא לכנסת, עם כל כובד שנותיו הרבות, לומר שהמלינים קולם אינם נשמע ואין להם זכות לקבל את תשובת השופט הנילון.
יעל חיון: אני מוסיפה לזה גם את הזכות להגיע לאותו שימוע שהשופטים מבקשים בצדק לפני הפרסום.
יעל חיון: אני חושבת שמה שהשופטים מבקשים בצדק, צריך להינתן גם למלינים.
דוד רותם: רבותיי, אנחנו נמשיך את הישיבה בפעם הבאה, תודה רבה לכם.
דוד רותם: על סדר היום: תקנות שמאי המקרקעין (אגרות), התשע"א-2011.
דוד רותם: נתחיל לקרוא את התקנות ואני מקווה שנסיים היום.
נעמה מנחמי: מקריאה: "תקנות שמאי מקרקעין (אגרות), התשע"א-2011 בתוקף סמכותי לפי סעיפים 8 ו-43(א)(5) ו-06) לחוק שמאי מקרקעין, התשס"א-2011 (להלן החוק) באישור שר האוצר לפי סעיף 39ב לחוק יסודות התקציב, התשמ"ה-1985, ובאישור ועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה:
נעמה מנחמי: אגרות ישולמו אגרות כמפורט להלן: בעד בקשה להיבחן בבחינות לפי תקנות שמאי מקרקעין (בחינות), התשס"ו-2006 א.
נעמה מנחמי: בחינות מוקדמות, לכל בחינה.
נעמה מנחמי: 382 ב.
נעמה מנחמי: בחינות סופיות, לכל בחינה 545"
דוד רותם: כמה בחינות יש?
שלמה מולה: 14 בחינות, מתוכן 11 משלמים אגרה אחת ו-3 זה הבחינות הסופיות.
דוד רותם: 382 כפול 11, זה בערך 4,000 שקלים ואח"כ 3 בחינות זה 1,500 שקלים.
דוד רותם: בקיצור 7,000 שקלים עולה להיות שמאי.
נעמה מנחמי: ועוד אגרת כניסה ללשכה שזה עוד 700 שקלים.
נעמה מנחמי: בסך הכול זה 6,500 שקלים.
דוד רותם: למה צריך לקחת כל-כך הרבה כסף על בחינות ביניים?
אייל אביטל: אם להסתכל בצורה כללית ואני אתמחר לפי כמה עולה האופרציה הזאת, אני יכול לומר שעל כל מספר שייאמר כאן אני יכול לשים מכפיל.
אייל אביטל: אם אני יוצא מלכתחילה מנקודת הנחה שסך הכול ההכנסות שלי מביאות אותי למצב של גירעון של 72.5% - - -
דוד רותם: לא, לא את התרגילים האלה לא עלי, את זה תעשו על מישהו אחר.
דוד רותם: כמה עולה לך לבדוק בחינה?
שלמה מולה: יש הבדל בין הבחינות.
שלמה מולה: יש בחינה שהיא רק פתוחה.
שלמה מולה: בבחינות המוקדמות זה רק שאלות פתוחות ואז הבדיקה של הבחינה עצמה עולה בסביבות 100 שקלים וקצת.
שלמה מולה: יש לי פה את הנתון המדויק.