GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יורם אורן: האצבע הזאת כן נוגעת והאצבע הזאת לא נוגעת, וזאת פתאום לא באיכות מספיקה וזאת כן.
יורם אורן: זה מאריך מאוד-מאוד-מאוד משמעותי את זה.
יורם אורן: גם צילום פנים בתנאים של דלפקים פתוחים בשדה תעופה הוא צילום מאוד-מאוד בעייתי, והם צריכים לעשות את זה.
יורם אורן: דבר נוסף, המערכת שיושבת כרגע בארצות-הברית היא מערכת מאוד ישנה, לא עומדת בסטנדרטים מודרניים, אפילו המצלמות שלהם זה מצלמות אינטרנט שאנשים משתמשים לצ'טים.
יורם אורן: כל הדברים האלה מסתכמים ביחד לזה שהתהליך שם הוא הרבה יותר ארוך, הוא לא מוכוון שירות כמו התהליכים כאן.
יורם אורן: אצלנו, בעצם, החלק של צילום ושל נטילת טביעות האצבע, הוא אפילו החלק הקצר מתוך אותן שבע דקות.
מיכאל איתן: מה קרה עם החתימה הדיגיטלית?
יורם אורן: באיזה מובן?
מיכאל איתן: באיזה שהיא ורסיה זה אמור היה להיות חלק מהתעודה, גם אפשרות להטביע חתימה דיגיטלית.
יהודה מלול: זה עדיין כך.
יורם אורן: זה עדיין, אבל זה לא קשור להליך ההרכשה.
מיכאל איתן: אני שואל: איך זה יתבצע?
יורם אורן: זה נעשה במעמד המסירה, כי זה חייב להתבצע פנים אל פנים.
יורם אורן: זה לא בהרכשה, זה לא קשור לשלב ההרכשה.
מיכאל איתן: מה זאת אומרת, זה לא קשור להרכשה?
מיכאל איתן: איפה זה יהיה בתהליך?
מיכאל איתן: נגיד שאני בא, ואני רוצה שתהיה לי גם חתימה דיגיטלית, זה אופציונלי, נכון?
יורם אורן: כן, בעת המסירה.
מיכאל איתן: מי שרוצה.
מיכאל איתן: אני רוצה לקבל גם מחולל חתימה דיגיטלית.
דוד רותם: מה זה בעת המסירה?
דוד רותם: אני לא אקבל את התעודה במקום?
יורם אורן: אחד היסודות של כל המהלך הזה, הוא לעבור מהנפקה מפוזרת של התעודות להנפקה מרכזית.
יורם אורן: יש לזה שתי סיבות: סיבה כלכלית וסיבה ביטחונית.
מיכאל איתן: מה זאת אומרת הנפקה מרכזית?
יורם אורן: הנפקה מרכזית, זה אומר שייצור התעודה ומילוי הפרטים בה נעשה במקום אחד, ולא נעשה בכל הלשכות, זה אחד היסודות של המהלך הזה.
דוד רותם: זאת אומרת שאצטרך לבוא פעמיים.
מיכאל איתן: לבוא פעמיים, או בפעם השנייה ישלחו לך את זה הביתה?
דוד רותם: מה פתאום ישלחו לך את זה הביתה, אתה רוצה חתימה דיגיטלית, אתה צריך להיות במקום.
מיכאל איתן: לא, אני לא מדבר על חתימה דיגיטלית, חתימה דיגיטלית זה סיפור אחר.
נסים אליאסף: לבוא פעמיים.
מיכאל איתן: לכל דבר צריך לבוא פעמיים, זה לא קשור לחתימה דיגיטלית.
נעמה פלאי: זה גם קשור לחתימה הדיגיטלית, כי כדי לקבל את הססמה לצורך החתימה הדיגיטלית צריך - - -
דוד רותם: איפה יש לשכות כאלה?
מיכאל איתן: זה באותה פעם שנייה שאתה בא?
נעמה פלאי: כן, כן.
דוד רותם: מי שגר בקרית-שמונה, לאן הוא צריך להגיע?
אמנון בן עמי: לקריית-שמונה.
אמנון בן עמי: יש לנו פיזור של 28 לשכות, אנחנו מנסים להרחיב עכשיו עוד יותר.
אמנון בן עמי: מבחינת השירות, יהיה שירות טוב יותר אפילו מעכשיו.
דוד רותם: זו לא הבטחה גדולה.
אמנון בן עמי: א', זו הבטחה גדולה מכיוון שכבר עכשיו אנחנו נותנים שירות טוב מאוד.
אמנון בן עמי: אני מציע לחברי הכנסת לראות סקרי דעת קהל בקרב הציבור על השירות שניתן בלשכות רשות האוכלוסין, ואז אתה תראה שזו הבטחה גדולה.
דוד רותם: אתה שוכח, אנחנו עומדים בתור יחד עם כולם לקבל דרכון.
אמנון בן עמי: בוא נאמר שלא כולם תמיד, אבל, אבל - - -
דוד רותם: מה, לא כולם תמיד, אני לא מדבר על השרים, אני מדבר על חברי הכנסת.
אמנון בן עמי: אני מדבר על זמני המתנה קצרים ביותר ועל שביעות רצון גבוהה ביותר של הציבור, וזה העיקר.
דוד רותם: כן, הלאה.
אמנון בן עמי: השר מיכאל איתן מקדם עכשיו את הנושא של השירות הממשלתי, והוא יגיד לך שאנחנו התנדבנו להיות הראשונים לבדיקת השירות.
אמנון בן עמי: אין לנו במה להתבייש.
מיכאל איתן: אבל אני יכול להגיד על עצמי שאני לא הצלחתי, ונכשלתי להביא את המצב שנוכל לעשות את הבדיקה, ולראות שאכן מה שאתה אומר זה נכון.
אמנון בן עמי: אבל זה לא מכיוון שאנחנו לא שיתפנו פעולה.
מיכאל איתן: לא אמרתי.
מיכאל איתן: להיפך, היתה נכונות ורצון טוב ויש מודעות לנושא השירות, אבל לצערי הרב, מדד השירות הממשלתי עדיין נמצא במכרז.
מיכאל איתן: גלגלי הביורוקרטיה הולכים לאט.
אברהם מיכאלי: עוד שתי קדנציות, זה בסדר.
יהודה מלול: אחרי שעשינו את תהליך ההרכשה, הפרטים עוברים למקום שבו מייצרים את התעודה, שזה – כמו שאמרו קודם – על-ידי הזוכה במכרז, ואז יש את ההליך השני של קבלת התעודה, התעודה מועברת בחזרה ללשכה או למקום שבו - - -
דוד רותם: לאן זה עובר?
דוד רותם: עוד פעם תגיד את מה שאמרת.
יהודה מלול: הפרטים של ההרכשה עוברים למקום שבו בעצם מייצרים את התעודה - -
תמי סלע: הגורם הממשלתי.
יהודה מלול: - - מנפיקים את התעודה.
מיכאל איתן: הזכיין.
דוד רותם: אין הזכיין, הם איבדו את הזכיין פה.
דוד רותם: תראה את: "מנפיק תעודות לאימות ממשלתי", רבותי, אל תבלבלו.
יורם אורן: זה שני דברים שונים.
נעמה פלאי: זה שני גופים נפרדים, מה שניסיתי להגיד.
יורם אורן: תעודה לאימות זה לא תעודה פיזית.
נעמה פלאי: יש את הפלסטיק - - -
עירית ויסבלום: ייצור הפלסטיק ויש את השאלה של התעודה לאימות, שתהיה בתוך תעודת הזהות.
דוד רותם: מי מנפיק את התעודה?
דוד רותם: "גורם ממשלתי המנפיק תעודה אלקטרונית לאימות" – זה לא כרטיס הפלסטיק?
נעמה פלאי: לא, זה התעודה בתוך השבב.
עירית ויסבלום: זה השבב שבתוך.
יורם אורן: זה תעודה וירטואלית שנמצאת על הכרטיס הפיזי.
יהודה מלול: שם נעשית בעצם הכנת התעודה.
יהודה מלול: התעודה נשלחת חזרה ללשכה, ואז פה יש את התהליך השני, שהוא בעצם מתן התעודה לאזרח.
דוד רותם: רגע, לפני כן הלשכה מודיעה לי שהתעודה שלי הגיעה ושאני אבוא לקחת אותה?
יהודה מלול: כן.
דוד רותם: זה עולה כסף?
יהודה מלול: לא.
דוד רותם: למה, דואר אצלכם זה בחינם?
יהודה מלול: זה אס.
יהודה מלול: אם.
יהודה מלול: אס.
אלי לוי: אס.
אלי לוי: אם.
דורית ואג: ואם אין לי פלאפון?
דוד רותם: לא הבנתי, יש לי פלאפון?
דוד רותם: יש לי רק פלאפון כשר.
דוד רותם: אני לא מבין, משרד הפנים אומר שאני צריך להחזיק פלאפון עם אס.
דוד רותם: אם.
דוד רותם: אס.
נסים אליאסף: אם יש לך ואתה נותן לנו, תקבל אס.
נסים אליאסף: אם.
נסים אליאסף: אס.
דוד רותם: אין לי פלאפון, אין לי אס.
דוד רותם: אס, אני מחזיק רק כשר.
נסים אליאסף: אז יגידו לך מתי לבוא בזמן ההרכשה, ממתי שהתעודה תהיה מוכנה יגידו לך עוד עשרה ימים לבוא.
דורית ואג: הגעתי וזה לא הגיע.
דוד רותם: ואז באתי אחרי עשרה ימים ועוד לא הגיע, מה יקרה?
נסים אליאסף: אין מצב.
אמנון בן עמי: אין מצב.
דוד רותם: מיקי, אתה אחראי על זה, אתה רואה?
דוד רותם: זה השירות הממשלתי עכשיו.
יהודה מלול: אנחנו גם מרחיבים את שעות קבלת הקהל, וגם מוסיפים תחנות נוספות, ואין מצב שזה לא יהיה.
דוד רותם: כמה זמן ייקח לי לקבל את התעודה?
אלי לוי: יש מחויבות של החברה לשלושה-ארבעה - - -
דוד רותם: לא, זה אני שואל את מלול, כשאני בא בפעם השנייה, כמה זמן אצטרך לבלות שם?
יהודה מלול: במקום עצמו?
יהודה מלול: בלי תור, אנחנו מדברים על הקבלה עצמה.
יהודה מלול: סדר גודל של שלוש דקות.
דוד רותם: מה זה הקבלה?
דוד רותם: אצלך הקבלה עצמה, שהפקיד לוקח ונותן לי.
יהודה מלול: לא, יש גם איזשהו הליך שאתה בעצם מפעיל את התעודה, אבל כן, הכוונה היא, לא כמה אתה מחכה בתור.
דוד רותם: כמה זמן אני מחכה בתור?
דוד רותם: אדוני, תגיד לי רק דבר אחד, אתה רוצה שהתעודה תהיה שווה לעשר שנים, כל עשר שנים אתה תחליף לכל מדינת ישראל את התעודות, כמה כסף זה עולה?
דוד רותם: כמה זמן מחכים בתור?
דוד רותם: כמה ימי עבודה הולכים שם לאיבוד?
דוד רותם: אתם מבינים, אתם - - -
יהודה מלול: אבל פה יש שתי שאלות, אחת עשינו, בהמשך – אומנם לא בחלק הראשון של המסמך, אבל בחלק השני של המסמך, איזושהי עלות נוספת – עשינו שתי חלוקות עלות: חלוקה ראשונה של העלות, היא כמה זה עולה לרשות האוכלוסין.
תמי סלע: עלות ישירה.
יהודה מלול: העלות הישירה, יפה.
יהודה מלול: ויש לנו בעצם – נקרא לזה כמו שאתה – מה הטרחה של האזרח בלבוא פעמיים - - -
דוד רותם: עזוב את הטרחה, טרחה לא שווה כלום, כסף, כמה ימי עבודה אני מבזבז?
יהודה מלול: הטרחה בעצם שווה כסף, את הטרחה אתה יודע לתרגם לכסף.
יהודה מלול: כמה זמן לוקח לך.
יהודה מלול: לגישתי, פחות או יותר אתה אומר שעה של טרחה שווה לי נגיד 30 שקלים – תיכף ניכנס בדיוק למחיר – ואז אתה אומר: אוקיי, בזבזתי שעה מחיי, בזבזתי 30 שקלים כפול אותם X אנשים, זה בעצם הטענה שלך של האובדן הנוסף.
יהודה מלול: עד כאן זה בסדר?
דוד רותם: כמעט.
יהודה מלול: איפה הפסדתי?
דוד רותם: איפה הפסקת?
דוד רותם: בוא אגיד לך איפה, אני צריך להגיע למקום?
יהודה מלול: כן, כן, זה הכול, זה להגיע ולנסוע.
דוד רותם: איפה הלשכה בירושלים?
יהודה מלול: בגנרלי.
דורית ואג: תנסה למצוא חנייה.
דוד רותם: מצאת שם חנייה בשנה האחרונה?
יהודה מלול: ובגילה.
נעמה פלאי: בגלל זה יש רכבת קלה.
מיכאל איתן: זה שהיא נוסעת שעה זה בעיה של משרד התחבורה.
דוד רותם: כן, בדיוק.
יהודה מלול: לא, הזמן הוא זמן ברוטו, לא לקחנו זמן של שלוש דקות.
יהודה מלול: לקחנו את כל הזמן שלדעתנו מהרגע שאתה יוצא מהבית עד שאתה מגיע כולל כל עלות הנסיעה, כולל זמן ההמתנה, כולל זמן החזרה הביתה, איזושהי הערכה כזאת עשינו.
יהודה מלול: יש גם דרך אגב – אולי לא אני צריך להגיד – איזושהי תוכנית של זימון תורים.
דוד רותם: מיקי, אני רואה שהעבודה שלך הולכת ונושאת פרי, משרדי הממשלה מתחילים לעבוד רציני.
מיכאל איתן: זה רשות חדשה, למה שהיא לא תתחיל מההתחלה, מנקודות מודרניות.
דוד רותם: הם לא קופת-חולים.
מיכאל איתן: בקופת-חולים רישום תורים כבר קיים - - -
דוד רותם: אבל הם לא קופת-חולים.
נסים אליאסף: רשות חדשה עם מסורת גדולה.
דוד רותם: בקיצור, כמה זמן?
יהודה מלול: ההערכה שלנו, כמה זמן לוקח לאזרח, אנחנו עשינו בעצם על שני הליכים: הליך של שירות במקום יחסית מרוחק לאזרח, והליך של שירות במקום קרוב.
יהודה מלול: שוב, עשינו משך זמן המתנה, הגעה, חזרה ועלות נסיעה.
יהודה מלול: ההערכה שלנו שהדברים האלה נעים בין 40-20 שקל לאזרח.
דוד רותם: לא שאלתי אותך כמה כסף.
דוד רותם: זה תלוי הרי באיזה שכר האיש הזה עובד.
יהודה מלול: אז אנחנו עושים איזשהו הליך ממוצע.
דוד רותם: 20 שקל לשעה זה ממוצע?
יהודה מלול: דרך אגב, עשינו לפי 50 שקל לשעה.
יהודה מלול: בין 25 ל-50 דקות זה הזמן שהערכנו.
מיכאל איתן: מהרגע שבן-אדם יוצא מהבית, עד שהוא הולך למשרד, וחוזר הביתה עם התעודה?
מיכאל איתן: איך אפשר?
מיכאל איתן: אולי אתם מנפיקים ביום-כיפור.
יהודה מלול: זה תלוי איפה הוא נמצא, זה תלוי מה המרחק שלו.
דורית ואג: בערים הגדולות – בתל-אביב כמה לשכות יש?
דוד רותם: עזבי, יהיה עוד, יעשו עוד, זאת לא הנקודה שמעניינת אותי.
דוד רותם: הבעיה שמטרידה אותי זה - - -
דורית ואג: הם סגרו אחת, היו שתיים.
מיכאל איתן: ב-25 דקות מה אפשר לעשות?
מיכאל איתן: להגיע ולחזור, 12.5 דקות כל כיוון, בלי להיות שם.
דוד רותם: אחת לעשר שנים, מיקי, העניין של ה-עשר שנים מפריע לי.
עירית ויסבלום: העניין של ה-עשר שנים נובע משיקולים מקצועיים, שקשורים בעניינים של הטכנולוגיה של עמידות התעודה של אבטחת המידע.
דוד רותם: הכול טוב ויפה, אני רק צריך לאשר את זה?
דוד רותם: אתם לא מצליחים לשכנע אותי.
עירית ויסבלום: נכון, אז אולי אפשר לשמוע על זה פירוט, אולי יורם יסביר בעניין הזה, שגם בארצות אחרות תעודות מוגבלות.
דוד רותם: יורם הסביר גם בפעם הקודמת.
עירית ויסבלום: אולי לא היה מספיק זמן.
דוד רותם: היה לו מספיק זמן.
דוד רותם: יורם, אתה יכול להסביר לי בכמה זמן שאתה רוצה.
דוד רותם: לי לא בוער כלום, יש לי זמן עד 11.
יורם אורן: אז קודם כל יש כאן כמה אספקטים: האספקט הביטחוני של התעודות, באופן קבוע יש משחק "חתול ועכבר" בין מי שמייצר, בין הצד המגן לצד התוקף.
יורם אורן: המשחק הזה מתאפיין בזה, שסימני ביטחון או אמצעי אבטחה שמשולבים בתעודות, יש להם שחיקה עם הזמן, ומה שנכון היום, לא נכון עוד כמה שנים, אז הדרך היחידה להתמודד עם המצב הזה, פשוט לייצר מטרה נעה.
יורם אורן: זה להתקדם ככל שעובר הזמן עם סימני הביטחון, זו סיבה אחת ביטחונית.
יורם אורן: יש גם סיבה של עמידות, עמידות פיזית.
יורם אורן: מה שהשוק היום מציע בכרטיסי פלסטיק נע בין שנתיים לכרטיס פשוט לעשר-אחת עשרה שנה לכרטיס ממש-ממש טוב, ואנחנו מדברים על הקטגוריה של הכרטיס הממש-ממש טוב.
יורם אורן: אם אנחנו מסתכלים גם מה מקובל בעולם, אז - - -
מיכאל איתן: רגע, אולי תסביר מה קורה אחרי עשר שנים.
אברהם מיכאלי: יש שחיקה, יש מה?
אברהם מיכאלי: בוא תסביר.
יורם אורן: הכרטיס שלנו הוא – מה שנקרא – כרטיס contact, כרטיס מגע.
יורם אורן: זה אומר שכשהוא נכנס ל - - -
אברהם מיכאלי: זה דומה לכרטיסים האלה במובן החומרי, מבחינת עמידות?
אברהם מיכאלי: כי זה אחרי שנה נשחק כבר.
אברהם מיכאלי: זה כבר פעם שנייה-שלישית מנפיקים, כי מתקלקל.
יורם אורן: הכרטיס הזה – כשהוא נכנס לקורא, מגעות זהב האלה שאליהם מתבצע החיבור, הזהב שם זה כמה מקרונים של זהב, מעל כמה מקרונים של ניקל, מעל נחושת – עם הזמן נשחק.
יורם אורן: דבר נוסף, זה המאמץ המכני כשהוא נמצא אצלנו בארנק, גם יכול לגרום לו לכשלים.
יורם אורן: הכרטיסים האלה יש להם - - -
מיכאל איתן: יורם סליחה, אתה מערבב פה שני מצבים:
מיכאל איתן: מצב אחד של בלאי עקב שימוש, מצב שני של תמורות הזמן.
יורם אורן: לא, תיכף אסביר את זה.
מיכאל איתן: כי מה שאתה אומר:
מיכאל איתן: אם משתמשים בזה הרבה, אז זה לא ייקח גם עשר שנים, זה יהיה גם פחות.
מיכאל איתן: מצד שני, יכול להיות שעשר שנים, אפילו אם זה יהיה מונח בקופסא ואף אחד לא ייגע, יהיו בעיות של שינויים בחומרים שיחייבו שינוי.
יורם אורן: לא, אנחנו מניחים שכרטיסים כן נישאים על-ידי אנשים.
יורם אורן: אנחנו לא מניחים שימוש מסיבי, כמו שאתה משתמש בזה יום-יום בשביל להיכנס למערכות המידע של הכנסת.
יורם אורן: אנחנו מניחים איזה שימוש ממוצע סביר, ובשימוש הזה יכולים לקרות כל מיני דברים.
יורם אורן: גם הפלסטיקה עצמה יכולה להיפרד לשכבות, יכול קצת לקרות משהו לשוליים עקב השימוש השוטף, ועקב מה שהשוק יודע להציע.
יורם אורן: דבר נוסף, אם אנחנו מסתכלים על מה שקורה בעולם, יש רשימה שלמה של מדינות שמנפיקות תעודות, ונדיר שתקופת ההנפקה שם ליותר מעשר שנים, זה אולי שתי מדינות ועל חלקי אוכלוסייה, וכל השאר זה עשר שנים או חמש שנים אפילו.
יורם אורן: הרוב סביב עשר שנים.
דוד רותם: איפה יש חמש שנים?
יורם אורן: אפתח את הרשימה.
יורם אורן: הנה ככה, בבלגיה שתעודת הזהות, אגב היא כן מנדטורית, חמש שנים, באסטוניה שבה אחוז השימוש הוא באמת הגבוה בעולם, זה חמש שנים, בפינלנד זה חמש שנים, בהולנד זה חמש שנים, בפורטוגל זה חמש שנים, בשבדיה זה חמש שנים, וזה מתוך הרשימה שיש לי, שהיא רשימה מאוד חלקית.
דוד רותם: אני רוצה לדעת, בכל אחת מהמדינות האלה, כל חמש שנים כל התושבים צריכים לבוא למשרד רשות האוכלוסין להחליף את התעודה והכול, אותו סיפור כמו בישראל?
דוד רותם: אני רוצה לדעת כמה זה עולה.
מיכאל איתן: תרשה לי להוסיף על השאלה הזאת, כמה אחוז מתושבי שבדיה מחזיקים תעודת זהות?
יורם אורן: אין לי את המספר בשבדיה, אני יודע למשל שבבלגיה יש בערך 8.5 מיליון תעודות והאוכלוסייה שלהם היא 10.5 מיליון, ושם זה חמש שנים, ושם התעודה מנדטורית, ככה שאין למישהו את האופציה לא לעשות את זה.
אחמד טיבי: מה עם ילדים, גילאים?
אחמד טיבי: 8.5 מתוך 10.5 מיליון?
יורם אורן: בבלגיה ספציפית יש להם מה שנקרא "kid-card", שאם אני זוכר נכון - - -
אחמד טיבי: זה נכנס בספירה?
יורם אורן: לא, "kid-card" הוא כרטיס שניתן לפרק זמן עוד יותר קצר, אם אני לא טועה לשנתיים, והוא משמש שם ילדים בשביל להיכנס לאתרים של בתי-ספר או דברים כאלה.
יורם אורן: הוא כרטיס הרבה יותר פשוט.
יורם אורן: הוא גם כרטיס שמתחלף לעיתים קרובות, כי למשל על הגב שלו הם מדפיסים מספרי טלפון של הורים או של מי שצריך, אבל בכמות שאמרתי זה כרטיס תעודת זהות מלא ללא "kid-card".
דוד רותם: אני רוצה לדעת, מישהו בדק כמה זה עולה בבלגיה להחליף כל חמש שנים ל-8.5 מיליון את הכרטיסים?
יורם אורן: הכרטיס שלהם דומה כמעט בכל פרט לכרטיס שלנו.
דוד רותם: שאלתי אם מישהו בדק כמה זה עולה.
נסים אליאסף: בטח בבלגיה בדקו.
דוד רותם: אתם לא יודעים כמה זה עלה בבלגיה?
דוד רותם: מלול, איך, אני לא מבין.
דוד רותם: יש מדינות בעולם, אתה צריך להגיד לי כמה זה עולה במקומות אחרים.
יורם אורן: יודעים את העלות הישירה, לא יודעים את העלות העקיפה.
דוד רותם: גם יודעים את העלות – כמה העלות הישירה?
יורם אורן: זהה כמעט אחד לאחד - - -
דוד רותם: העלות הישירה זה כמה עולה לעשות את התעודה?
דוד רותם: כמה הממשלה הבלגית מקציבה כל חמש שנים להחליף תעודות זהות?
יורם אורן: אני לא יודע.
דוד רותם: אתה יכול לבדוק לי את זה?
דוד רותם: איפה יש עשר שנים?
יורם אורן: עשר שנים יש באוסטריה, קפריסין, צ'כיה, גרמניה, ספרד.
יורם אורן: אגב, בספרד מתחת לגיל 30 זה חמש שנים.
יורם אורן: אנגליה, הפרויקט שם בוטל משיקולי תקציב, אבל הוא תוכנן לעשר שנים.
דוד רותם: חכמים, למה הם ביטלו את זה?
קריאה: שיקולי תקציב.
יורם אורן: משיקולי תקציב לא של התעודה, אלא של כל המכלול שהם - - -
מיכאל איתן: של המאגר, היתה התנגדות למאגר שם, והדבר הראשון שעשתה הממשלה החדשה, ביטלה את - - -
דוד רותם: טעמי תקציב זה שיקול רציני.
יורם אורן: כי באנגליה תוכנן מהלך הרבה יותר נרחב שתעודת הזהות היתה רק חלק ממנו, והמהלך הזה היה באמת יקר מאוד.
יורם אורן: לגמרי שונה - - -
מיכאל איתן: בארץ רוצים לעשות את אותו מהלך.
יורם אורן: לא, ממש לא, זה שונה לגמרי.
דוד רותם: כן, זה שבארץ רוצים לעשות את אותו מהלך זה נכון, לכן צריך ממשלה חדשה שתבטל את זה.
יורם אורן: הונגריה זה עשר שנים.
מיכאל איתן: גם הממשלה הזאת לא החליטה.
אברהם מיכאלי: הממשלה הקודמת גם - - -
מיכאל איתן: אני רוצה שיהיה ברור, הממשלה לא החליטה על הקמת המאגר.
מיכאל איתן: היא החליטה על תקופת מבחן, בתום תקופת המבחן היא תחליט אם כן או לא.
מיכאל איתן: אין החלטה על מאגר.
דוד רותם: מיקי, אני רוצה להגיד לך משהו, הרי ישבנו יחד בישיבות האלה, ודבר אחד נורא מפריע לי.
דוד רותם: אני מדבר פה על תעודות של עשר שנים, עכשיו אין מאגר, אני מסכים לפיילוט, ואני הולך לפיילוט כשאני מסכים לשנתיים, ואני מקבל תעודה שהיא לעשר שנים, ובעוד עשר שנים אני צריך להחליף אותה עם אותה פרוצדורה, למרות שאין מאגר, כי יש להם את המכונות שלהם שבודקות אותי, אם זה אני.
מיכאל איתן: אענה לך בכפוף לכך, ביקשתי שיהיה גם צוות מקצועי ניטרלי שיילווה – אין.
דוד רותם: הזמנתי.
מיכאל איתן: אנחנו שומעים הכול מהצד הזה, ואני רוצה לשבח את היושב-ראש, שהוא - - -
דוד רותם: הזמנתי והם פשוט לא יכלו להגיע היום.
מיכאל איתן: לא, אני רוצה לשבח אותך – לא לוועדה שיהיה צוות, לכל הפרויקט הזה, שיהיה צוות מדעי ניטרלי, שילווה את הפרויקט, את המבחן, את מה שנעשה מבחינה מקצועית, שייתן לנו את הנתונים.
מיכאל איתן: לצערי הרב, החוק הזה חוקק על-ידי מאיר שטרית, שבניגוד למה שאתה עושה, שאתה חוקר ושואל ודורש - -
דורית ואג: שם זה רץ כמו - - -
מיכאל איתן: - - אז הוא הרגיש את עצמו כשליח של הפרויקט, כי הוא יזם אותו כשהיה שר הפנים, ולא היתה בקרה פרלמנטרית במהלך החקיקה, כמו שיש כאן, והרבה דברים נשארו לא מכוסים.
מיכאל איתן: היום, המצב הוא שאנחנו נמצאים בתחושה – אני אומר עוד פעם, אני מעריך מאוד את האנשים – שהם רצים עם פרויקט שהולבש עליהם לטוב ולרע, גם על אנשי המקצוע בצורה כזאת או אחרת, ואין גורם מקצועי שיאזן.
מיכאל איתן: אני רוצה לבוא לטובתם בטיעון אחד – עד כמה שאני מבין, ואני לא איש מקצוע – אומר לי יורם, שהוא איש המקצוע המרכזי של הפרויקט הזה, שאני בהחלט מאמין לו ומעריך את הידע שלו, רק עוד פעם אני אומר:
מיכאל איתן: צריך תמיד מישהו שיאזן, כי כל דבר אנחנו יודעים, דודו, אדוני היושב-ראש, שאתה בא עם תפקיד מסוים, עם מערכת מסוימת, אז הראיה שלך היא לא תמיד מאוזנת, ואולי גם לא צריכה להיות.
מיכאל איתן: גם בעניינים מקצועיים אתה בוחר אלטרנטיבות כאלה ואחרות.
מיכאל איתן: אבל, נניח, אני מקבל את מה שהוא אומר, ואני משתדל להיות באמת אובייקטיבי, הוא אומר כך: התעודה הזאת זה לא קשור למאגר, נכון?
מיכאל איתן: זה לא קשור למאגר, ימי חייה של התעודה הם עד עשר שנים, מדינת ישראל רוצה ללכת לקדמה, בקדמה יש הרבה תועלת, התעודה הזאת תוכל לשרת את האזרח ולחסוך לו עשרות שעות עבודה במהלך עשר השנים האלה, כי הוא יוכל לקבל שירותים, הוא לא יצטרך לנסוע, יוכל לקבל – אז הוא ישקיע עכשיו על מנת לחסוך את שעות העבודה בתורים ובקבלת שירותים ממשלתיים בצורה דיגיטלית, ובשירותים נוספים שגם גורמים מסחריים יוכלו לעשות עם התעודה הזאת, לתת בו יותר אמון, ולתת לו שירות יותר טוב, התייעלות גדולה של המשק.
מיכאל איתן: התעודה הזאת ללא ספק תחסוך למשק כסף.
מיכאל איתן: אז אם יצטרכו פעם בעשר שנים, ואין לנו אפשרות אחרת והתעודה כבר לא שווה, אז צריך לעשות את החשבון, ואני בעד החשבון שאין ברירה ואחת לעשר שנים אנשים - - -.
מיכאל איתן: אולי אתה יכול להגיד: תשמע, אל תחייב אותם - - -
דוד רותם: החשש שלי הוא ש-20% לא ילכו לחדש את תעודות הזהות.
דוד רותם: דווקא אותם אלה שאתם רוצים שיהיה לכם ביטחון שזה הם, הם לא יחדשו.
מיכאל איתן: אז יש על זה הצעת חוק של בילסקי, דרך אגב, והיתה הצעה שגם רישיון נהיגה יוכל לשמש בסיס להזדהות, שאדם יהיה חייב לשאת או תעודת זהות או רישיון נהיגה, ומדי פעם בפעם, רישיון נהיגה בכל מקרה צריך לחדש.
דוד רותם: אבל רישיון נהיגה אתה מקבל בדואר, משלם וקיבלת – הלוואי שזה היה קורה פה, אם זה היה קורה פה שכל עשר שנים אני מקבל את התעודה וצריך לשלם, אני כבר הייתי מאשר את התקנות האלה לפני שנתיים.
מיכאל איתן: ברור.
דוד רותם: הבעיה שלי שאני חושב שאנחנו הולכים – עשרה מיליון תושבי מדינת ישראל פעם בעשר שנים – ומטרטרים אותם.
מיכאל איתן: אבל אנחנו חוסכים להם אחר כך תורים אחרים.
אברהם מיכאלי: א', אי-אפשר לדעת מה יהיה תוך עשר שנים, יכול להיות שהטכניקה תתקדם, ואולי ניתַן בפעם הבאה לא ללכת לעוד עשר שנים, אלא אולי עוד 50 שנה.
דוד רותם: זה לא יעזור, כי אני כותב בתקנות שהתוקף הוא לעשר שנים.
אברהם מיכאלי: בסדר, אבל את התקנות אנשים משנים.
תמי סלע: אבל גם היתה פה טענה שזה עניין של התמונה שהיא כבר לא – של הזיהוי, שבעצם גם הכרטיס - - -
מיכאל איתן: העניין של הזיופים הוא לא כזה קריטי.
מיכאל איתן: היום יש לנו - - -
תמי סלע: לא זיופים.
תמי סלע: שהכרטיס הזה, ברוב המקרים ישמש לזיהוי חזותי, לא לזיהוי במחשב, כי אם אני באה לבנק, לקופת-חולים, כל מיני גורמים שרוצים לזהות אותי מסתכלים על התמונה.
תמי סלע: בעצם הגיעו למסקנה שכשאנשים מסתובבים עם תמונה מיושנת זאת בעיה, וכל עשר שנים זה זמן ראוי לעדכן גם את התמונה, מעבר לצד של הפלסטיק והבלאי שלו וכולי.
עירית ויסבלום: זיהוי חזותי, דיברנו על זה בדיון הקודם.
תמי סלע: נכון?
תמי סלע: תקני אותי אם אני טועה.
עירית ויסבלום: נכון, גם העניין של זיהוי חזותי מול תמונה, שמשקפת את פני מחזיק התעודה.
תמי סלע: אחרת לא היתה הצדקה בתעודות הרגילות – הרי היום עדיין רוב האנשים יסתובבו עם תעודות זהות רגילות – להחיל את זה על כל התעודות.
מיכאל איתן: תגידי לי כמה פעמים, כמה אנשים הורשעו בעשר שנים האחרונות על כך שהם השתמשו בתעודת זהות מזויפת?
דוד רותם: אף אחד לא.
תמי סלע: לא, לאו דווקא זיוף.
מיכאל איתן: הכול אגדות, מספרים לנו על מאות אלפים ועל מכת מדינה ועל מיליונים.
דוד רותם: מיקי, עזוב אותי עם זה, עזוב.
אמנון בן עמי: השר איתן, זה לא אגדות, זה נתונים.
אמנון בן עמי: אתה צריך להפנות את השאלה הזו למשטרת ישראל, אבל יש זיופים של תעודות זהות, ותעודות הזהות הישראליות הם הקלות ביותר לזיוף.
מיכאל איתן: אני בעד התעודה החדשה, אבל אם יבוא אדם עם תעודה של עשר שנים או 15 שנה, לכשעצמה אם היא טובה, לא יהיה שום אסון, וגם 20 שנה, זה לא מכת המדינה.
מיכאל איתן: הנקודה המרכזית כאן, זה לא הפחד מהזיופים, אלא הצורך לעשות את המדינה עם שירותים, מדינה יותר מפותחת, שיכולה לפתח את עצמה, זה מכשיר שיכול לסייע.
אמנון בן עמי: התיעוד החכם נותן מענה גם למה שאתה אומר, וגם לזיופים, וגם למניעת זהויות כפולות, זה פרויקט תשתית לאומי.
דוד רותם: אתם כל הזמן מדברים על זיופים, זיופים, איפה מישהו מזייף תעודת זהות, למה שאני אזייף תעודת זהות?
דוד רותם: בחירות יש פעם בארבע שנים, וגם לא צריך לזייף תעודת זהות בשביל לבחור בשם מישהו אחר.
עירית ויסבלום: לפתוח חשבון בנק ולקחת הלוואה.
עירית ויסבלום: יש תרמיות גם בשוק הפרטי, יש תרמיות בביטוח לאומי.
אמנון בן עמי: רק בשבועיים האחרונים היו כתבות בטלוויזיה על זיופי תעודות זהות, ומה שעשו לאזרחים עם זיופי תעודות זהות.
אמנון בן עמי: אני לא נכנס לזיופים בבחירות, ואני לא נכנס לזיופים בתשלום קצבאות, ואני לא נכנס לנושא זיופים בנושא ביטחוני.
אמנון בן עמי: יש בכל הפרמטרים האלה זיופים, זה פשוט מדהים, פשוט מדהים מה שאתם אומרים.
מיכאל איתן: זיופים בבחירות זה שבכלל לא מביאים תעודת זהות, בן-אדם עם עשר תעודות זהות, אף אחד לא מסתכל, זה הזיופים, לא צריך תעודה מזויפת.
אחמד טיבי: לא צריך תעודה מזויפת בשביל להצביע.
דוד רותם: אפשר להשתמש בתעודה עצמה.
אמנון בן עמי: את התעודה הישראלית מזייפים בדקות, בבית, עם המדפסת הביתית.
אמנון בן עמי: אנחנו רוצים שזה לא יהיה, אדוני, זה צריך להיות אינטרס שלכם.
דוד רותם: אבל תגיד לי רק מה עושים עם זה.
דוד רותם: זייפתי תעודת זהות ישראלית במדפסת בבית, יש לי גם את הניילון לשים על זה, כי זה הדבר - - -.
דוד רותם: אתה מבין שלוקח - - -
אמנון בן עמי: רק לפני יומיים ב"כלבוטק" בטלוויזיה - - -
דוד רותם: עזוב אותי "כלבוטק" בטלוויזיה, אשאל אותך שאלה.
אמנון בן עמי: אני יכול לעזוב אותך מכל העובדות, זה בסדר.
דוד רותם: אדוני, לא, אני לא רוצה עובדות של "כלבוטק", אתם תגידו לי את העובדות.
דוד רותם: אני רוצה להבין, למה אדם יזייף תעודת זהות ישראלית?
עירית ויסבלום: הוא ילך לבנק לפתוח חשבון בנק עם תעודת זהות מזויפת על שם אדם אחר, הוא ייקח הלוואות, ייקח משכנתה, אחר כך הוא ילך לעורך-דין, יחתום על ייפוי כוח בלתי חוזר, הם ימכרו את הדירה של האדם הזה ש - - -
אמנון בן עמי: וזה מקרים שקורים, אדוני.
דוד רותם: את יודעת, על ייפוי כוח בלתי חוזר אפשר לחתום או לעורך-דין או דרך נוטריון, ומישהו צריך לבדוק, כשהוא מאשר את ייפוי הכוח הזה, שהחותם הוא האיש הנכון.
נסים אליאסף: נכון.
עירית ויסבלום: הבדיקה היא מול התעודה.
עירית ויסבלום: אם התעודה מזויפת - - -
דוד רותם: סליחה, זה לא מספיק מול התעודה.
עירית ויסבלום: זה הבדיקה שנעשית היום, אין להם את האפשרות לדעת שתעודה היא מזויפת.
עירית ויסבלום: אני רוצה גם לציין שב - - -
אברהם מיכאלי: אתם נכנסים פה לויכוח פילוסופי שלא נצא ממנו.
אברהם מיכאלי: אם צריך תעודת זהות, אם צריך דרכון או לא צריך דרכון, אני לא יודע – כרגע - - -
דוד רותם: בסדר, רבותי - - -
עירית ויסבלום: אני רוצה לציין תופעה שראינו אותה בצורה ברורה עכשיו כשהוגשו התחשיבים – זה גם צורף כנספח לתחשיבים – היה חיתוך של כל האנשים שלא החליפו תעודות זהות בעשר השנים האחרונות, כדי קבלת הנתונים הסטטיסטיים, והתברר שיש אנשים שמחזיקים תעודות זהות, ולא הוחלפו משנת 1860, 1889, כל השנתונים – ילידי השנים האלה – זה אנשים שכנראה כבר לא אתנו היום, רק שלא נמסרה הודעה מתאימה לפי חוק המרשם, ולכן הם לא נגרעו מהמרשם.
דוד רותם: קברו אותם?
דוד רותם: אה, לא קברו אותם?
דוד רותם: בסדר, את יודעת, אם מישהו מת ולא קברו אותו, אלא מחזיקים אותו בסלון, זה בסדר.
עירית ויסבלום: יש אנשים שנקברים שלא בהתאם לתקנות של המדינה, יש תופעות – אני שמעתי על זה שאנשים לא מדווחים כנפטרים.
דוד רותם: רגע, יש לי הצעה.
דוד רותם: כיוון שלאחרונה התעסקתי במתים, את יודעת, אדם מת אי-אפשר להוציא אותו, אם אין או תעודה משטרתית או אישור של רופא.
נסים אליאסף: ואם הוא עזב את הארץ והוא נפטר בחוץ-לארץ, ואתה לא יודע.
נסים אליאסף: היום בפנקס הבוחרים יש מעל חצי מיליון - - -
דוד רותם: רגע, אתה מדבר על אלה שמתו בחוץ-לארץ?
מיכאל איתן: רגע, פנקס הבוחרים זה מעניין.
נסים אליאסף: בפנקס הבוחרים יש פער בינינו לבין הלמ"ס בנוגע לכמה תושבים יש במדינה, בפנקס הבוחרים יש מאות אלפים שהם לא בארץ.
נסים אליאסף: בגלל זה אחוזי הבחירות שלנו זה 70% וזה לא נכון, זה הרבה יותר.
דוד רותם: מה פתאום 70%, אנחנו מצביעים הרבה יותר, אנחנו כמעט מצביעים 100%, בעיקר המתים ואלה שבחוץ-לארץ.
מיכאל איתן: עכשיו זה אקטואלי, ב-31 לחודש הליכוד הולך לבחירות, ואני עברתי על הרשימות, יש המון אנשים ילידי 1890 ו-1895.
עירית ויסבלום: לכן, אנחנו חושבים שהעניין של תעודות זהות שתהיינה תקפות לעשר שנים – אדם שלא יבוא לחדש, המשמעות תהיה שאין לו תעודת זהות, ולכן למשל הוא לא יוכל לבוא, זה יהיו דברים שייעשו התאמות בחקיקה ותקנות של הגורמים השונים, גם ביטוח לאומי.