GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד רותם: שהיא תפסיק לקבל.
דוד רותם: אחרי שהיא היתה 120 יום היא תפסיק לקבל עד סוף השנה.
בתיה כהן: אני מנסה לתרגם לשפה מעשית, כי אנחנו נצטרך להפעיל את זה.
תמי סלע: יכול להיות של-120 יום היא תגיע בחודש האחרון של השנה, ואז בפועל היא תקבל עבור כל השנה.
דוד רותם: היא קיבלה עבור כל - - -
דב חנין: על יתרת השנה שאחרי.
אורי מקלב: אשה שהתה יותר מ-120 יום, היא לא תקבל רק על היום ה-121, או שהיא כבר לא תקבל בכלל על כל ה-120?
אורי מקלב: זאת השאלה המרכזית.
פניה קירשנבאום: היא לא תקבל מ-120 יום והלאה.
תמי סלע: אחרי שמלאו 120 יום לשהייה בחוץ-לארץ במצטבר היא לא תקבל להמשך אותה שנה.
אורי מקלב: הפירוש הוא שאדם יהיה כל השנה בחוץ-לארץ, יקבל מתוך השנה ארבעה חודשים אפילו שהוא לא נמצא פה בכלל.
אורי מקלב: אפילו שהוא לא חוזר, לא נמצא פה, הוא לא גר פה.
דוד רותם: זה עבור ארבעת החודשים הראשונים.
דוד רותם: פעם אחת צריכה היא לקבל ואחר-כך זה מפסיק, אז היא לא תקבל עוד פעם.
אורי מקלב: היא תגיע ליום אחד, היא תקבל פעם אחת, ואחרי זה כל השנה היא תהיה בחוץ-לארץ - - -
דוד רותם: אז היא לא תקבל.
אורי מקלב: ארבעה חודשים היא כן תקבל.
פניה קירשנבאום: זה לא המקרה.
פניה קירשנבאום: פה אנחנו לא מדברים על המקרים שבאים לפה בשביל לקבל את הגמלה המסכנה הזאת של 2,500 שקלים.
פניה קירשנבאום: אנחנו מדברים על נשים שגרות פה, ואלה שביטוח לאומי אמור לגבות עבורן דמי מזונות.
אורי מקלב: את גורמת לזה שאשה שלא גרה פה, תקבל עבור ארבעה חודשים.
פניה קירשנבאום: מי שלא גרה פה, היא גרה בחוץ-לארץ, העלות של הכרטיס להגיע לפה תהיה יותר גבוהה מדמי המזונות שהיא מקבלת לארבעת החודשים האלה.
אורי מקלב: פעם בשנה אדם מגיע לארץ.
פניה קירשנבאום: ההגעה הזאת לארץ תעלה לה יותר מדמי המזונות שהיא מקבלת.
דוד רותם: רבותי המציעים, אתם צריכים להחליט לאן אנחנו הולכים.
דב חנין: גברתי היועצת המשפטית, אני שומע את ההצעה הזאת.
דב חנין: אני רק רוצה להבין מה המצב כרגע.
תמי סלע: ראשית, היא יכולה לצאת 60 יום ברצף ליציאה אחת.
דב בארי: 60 יום מינוס יומיים.
תמי סלע: יציאה שנייה שוללת ממנה עבור חודש היציאה וחודש החזרה, וגם אם היא נמצאת חודש מלא היא לא מקבלת עבור אותו חודש.
תמי סלע: זה המצב הנוכחי.
תמי סלע: אין ספק שההצעה שהוצעה פה משפרת מאוד את המצב.
פניה קירשנבאום: מה משפרת, שזה פעמיים אבל 30 יום?
תמי סלע: קודם דובר על כך שלגבי נשים שאינן עובדות תוסף יציאה אחת נוספת, בלי להוריד את מספר הימים, ולגבי נשים שכן עובדות, ואני לא יודעת איזה חלק מבין הנשים, אבל - - -
פניה קירשנבאום: בדרך כזאת המזונות באמת הופכים להבטחת הכנסה, כי אז הם מפרידים ואומרים: אלה באמת הבטחת הכנסה, אלה לא.
תמי סלע: היתה גם הצעה שעלתה להחיל, בלי להבחין בין נשים עובדות לנשים שאינן עובדות, את המנגנון שקיים היום לגבי הקשישים, שזה מאפשר שלוש יציאות ובמצטבר 72 ימים ושלילה רק מהיציאה הרבעית.
תמי סלע: רק צריך לשים לב שבמנגנון הזה, ברגע שיש יציאה רביעית לחוץ-לארץ, נשלל עבור כל החודשים שהיתה יציאה קודמת, בשונה מהמנגנון שקיים היום לגבי נשים.
תמי סלע: כלומר, ברגע שיש יציאה רביעית לחוץ-לארץ, עבור כל חודש על יציאה וכניסה קודמות ישללו את הזכאות.
פניה קירשנבאום: אני לא יודעת מאיפה את לוקחת את ההצעה הזאת.
פניה קירשנבאום: זה בכלל לא מה שהוצע.
תמי סלע: משרד המשפטיים עכשיו העלה.
פניה קירשנבאום: אני לא משרד המשפטים, אני עדיין לא עובדת אצל משרד המשפטים.
דוד רותם: הם לא מוכנים ל-120 יום מצטברים בלי הגבלה של המספר.
דוד רותם: מה אתם הייתם רוצים?
דוד רותם: אני מבין שגם דיברתם אתם.
פניה קירשנבאום: בשיחות ש - - -
דוד רותם: אני רוצה שתביני, אני לא חייב לגמור היום.
פניה קירשנבאום: אני יודעת.
דוד רותם: אני יכול לדחות את זה.
פניה קירשנבאום: אני כן רוצה שאנחנו נתקדם עם החוק הזה.
דוד רותם: אני לא אדחה את זה להרבה זמן.
דוד רותם: זה לא תקנות ביטוח לאומי – אותן אני אדחה להרבה זמן.
דוד רותם: את לשכת עורכי דין זרים של משרד האוצר – אני אדחה להרבה זמן.
דוד רותם: לזה אני אמצא מהר מאוד תאריך.
דב חנין: אדוני היושב-ראש, ברשותך, ההצעה שהצעת יחד עם היועצת המשפטית היא הצעה מאוד-מאוד שקולה ומאוזנת.
דב חנין: התלבטתי לגבי ההצעה הזאת אתמול בלילה, כי יש בה בהחלט נסיגות מסוימות מהעמדה העקרונית שלנו, אבל אני חושב שהיא ייצרה מנגנון מאוד-מאוד מעשי ומאוד מתון.
דב חנין: ואני מאוד מתפלא שנציגי משרדי הממשלה לא מקבלים את ההצעה הזאת, כי היא נראית לי מאוד שקולה, מאוד הגיונית, מאוד מאוזנת.
דב חנין: מדובר פה על כסף קטן, אבל על התעקשות עקרונית שאני לא מצליח להבין מאיפה היא באה.
פניה קירשנבאום: קודם כול, אני לא מוכנה שזה יהיה מהפעם השלישית, אלא מהפעם הרביעית.
פניה קירשנבאום: מהפעם הרביעית והלאה.
פניה קירשנבאום: לא דובר על פעם שלישית ופעם רביעית, אלא הסיכום אתי היה ארבע פעמים, ומהפעם הרביעית, אם היא יוצאת, אז מנוכה, ובמצטבר דיברנו על 72 יום ולא דיברנו על שום דבר אחר.
פניה קירשנבאום: אם זה מקובל, ואם לא רוצים לחזור, כי הם רוצים עכשיו לפתוח עוד פעם דיון, בואו נדחה ונעשה דיון נוסף.
פניה קירשנבאום: אם מוכנים ללכת להצעה הזאת, אפשר להצביע מבחינתי.
דוד רותם: שמעתם את ההצעה – 120 יום, ארבע פעמים.
שלמה מולה: היא אמרה 72 ימים.
דוד רותם: אמרת 72 ימים?
דוד רותם: טוב, אני לא שומע.
דוד רותם: כשיש לי דברים בראש, אני לא שומע דברים.
שלמה מולה: ככל שהדברים חופפים למה שנעשה בהבטחת הכנסה, זה מאוד מקל על קבלת ההצעה.
תמי סלע: היא אומרת שזה לא בדיוק חופף.
שלמה מולה: אין שלילה רטרואקטיבית.
תמי סלע: היא מציעה ארבע פעמים ולא שלוש.
דב חנין: ובלי שלילה רטרואקטיבית.
פניה קירשנבאום: ובלי שלילה רטרואקטיבית.
שי סומך: גם בהבטחת הכנסה אפשר לצאת שלוש פעמים.
תמי סלע: היא אומרת: ארבע פעמים.
פניה קירשנבאום: אנחנו אומרים: ארבע פעמים ובלי שלילה רטרואקטיבית.
תמי סלע: הדגשתי מה המנגנון לקשישים, והיא בדיוק רצתה לדייק ולהגיד שזה לא מה - - -
פניה קירשנבאום: זה לא מה שסוכם.
תמי סלע: היא מדברת על ארבע יציאות, שכולם יבינו על מה מדברים.
דוד רותם: אני דוחה את הדיון.
דוד רותם: אני אזמין אתכם לדיון מחודש.
דוד רותם: שלום, אני פותח את הישיבה בנושא הצעת חוק בתי דין רבניים (קיום פסקי דין של גירושין) (תיקון מס' 7) (הפעלת צו הגבלה), של חבר הכנסת שנלר והצעת חוק בתי דין רבניים (קיום פסקי דין של גירושין) (תיקון מס' 8) (מתן צווי הגבלה ופיקוח, של חבר הכנסת אורלב.
דוד רותם: כדי להרגיע את כל המודאגים – לא אצביע היום.
דורון אביטל: אז הפעם אפשר ללמוד את הנושא.
דוד רותם: אפשר לנהל דיון רציני.
תמי סלע: הייתה בקשה לדיון מחדש.
דוד רותם: היא התקבלה.
דוד רותם: על הדיון מחדש הצבעתי כבר.
דוד רותם: חבר הכנסת מיכאלי, ביקשת דיון מחדש וקיבלנו את הבקשה שלך.
דוד רותם: עכשיו אנחנו דנים מחדש, תגיד לי מה אתה רוצה.
אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, אני מבין שבעקבות הישיבה הקודמת ובעקבות מספר הסתייגויות שעמדו בחלל – לא הגשנו אותן באופן פורמלי - חבר הכנסת שנלר ישב והגיע להבנות בכמה רים.
אברהם מיכאלי: אני מבין שהנוסח כבר הובא לוועדה, הוא מונח בפני החברים.
אברהם מיכאלי: אני מבין שעל רוב האנשים מקובל העניין הזה, בוא נדון בזה.
דוד רותם: קיבלתי את החלטת ועדת השרים לגבי החוק של חבר הכנסת שנלר, וכתוב שם שבכפוף לכך שלא יצומצם הקבוע בסעיף 1(ב) בחוק.
אברהם מיכאלי: ועדת השרים תמיד צודקת, עד שהם משנים את ההחלטות שלהם
דוד רותם: היא לא תמיד צודקת, אבל יש מקרים שבהם אני רוצה להיות כפוף להם, וזה אחד המקרים.
דוד רותם: אני יודע, חבר הכנסת שנלר, שאתה הגעת להסכמות אחרות.
עתניאל שנלר: ובכל זאת אני רוצה להעיר הערה, אם תרשה לי.
עתניאל שנלר: יש בזה שני רים, כבוד היושב ראש.
עתניאל שנלר: אחד, אותן בקשות שעלו בישיבה הקודמת – אכן, לגביהן הגענו להבנות.
עתניאל שנלר: מדובר היה בסך הכול במספרים לכאן או לכאן, זה לא היה ר מהותי.
עתניאל שנלר: אני חושב שקודם כול צריך להסכים שבזה נגמר הדיון בנושאים הללו, ואז יש עוד שאלה אחת מהותית, שכבוד היושב ראש העלה עכשיו.
עתניאל שנלר: היושב ראש העלה שאלה אחרת, ונדמה לי שיש רעיונות לפתור גם את השאלה האחרת הזאת.
דוד רותם: חבר הכנסת שנלר, בוועדה הזאת יש נוהל משונה - אני לא יודע למה הוא קיים, יש כמה חברי כנסת שמאוד כועסים עליו - שאת סדר הדיון אני קובע.
עתניאל שנלר: אני מציע, כמובן, לאדוני.
דוד רותם: כבר הסברתי מה אני חושב שצריך לעשות – אנחנו נתקן את סעיף החוק לגבי נושא פסק הדין, שהוא יהיה מתאים להחלטת ועדת השרים, שזה יחול על כל חוק.
דוד רותם: אני חושב שיש פה כמה גופים שיושבים בקצה השולחן, שמאוד ייהנו מה שאני אומר עכשיו.
דוד רותם: את הסעיף הזה צריך לתקן באופן כזה שלא יפגע בסעיף 1(ב), דהיינו שזה צריך להיות פסק דין בכל דרך שהיא וכו'.
דוד רותם: זה מה שפרץ רצה כל הזמן.
תמי סלע: בהמשך להערה הזו, הנוסח שהיה גם על האתר, שמשקף את הדיונים והסיכומים שהיו פה בין הדיונים, אם אנחנו כפופים למה שנאמר בהחלטת ועדת השרים – הנוסח הזה לא תואם.
דוד רותם: אנחנו לא כפופים.
דוד רותם: הפעם בחרתי לקבל את ההחלטה של ועדת השרים.
דוד רותם: חס ושלום, שלא יראה בזה מישהו איזשהו תקדים.
תמי סלע: אם אנחנו מתקנים את הנוסח שאושר בוועדה בפעם הקודמת ונפתח לדיון מחדש כך שהוא יהיה תואם לעמדה שהובעה בוועדת השרים לחקיקה, זה אומר שההבחנות, שעשינו בין פסק דין שהוא מחייב או כופה את בני הזוג לפסק דין שקובע שעל הצדדים להתגרש בלשון אחרת, לא יכולות לעמוד עם ההחלטה הזאת.
תמי סלע: ההבחנות היו בשני היבטים.
תמי סלע: אחד, היבט של המועדים.
תמי סלע: לעניין פסק דין כופה או מחייב דיברנו על מועד של 45 ימים ממועד פסק הדין עד לקביעת סידור גט.
תמי סלע: לעומת זאת, בלשון אחרת על 105 ימים.
תמי סלע: אז צריך לקבוע מועד אחד שהוא רלוונטי לכל פסק דין.
תמי סלע: הר השני הוא סוג הדיון שמתקיים.
תמי סלע: בישיבות בוועדה ובנוסח שאושר דובר על כך שכאשר מדובר על פסק דין כופה או מחייב הדיון הוא במתן צו הגבלה ממש; ולעומת זאת, אם זה פסק דין שקובע בלשון אחרת, זה דיון מעקב שבמסגרתו רשאי בית הדין גם להטיל צווי הגבלה.
תמי סלע: שני הרים האלה צריכים להיות מאוחדים.
תמי סלע: השאלה היא לאיזה מועד אנחנו קובעים את המועד המאוחד ואיזה סוג של דיון אנחנו קובעים.
דוד רותם: כן, חבר הכנסת שנלר.
עתניאל שנלר: ההנחיה שהכל זהה היא, כמובן, פרשנות מאוד-מאוד שטחית.
עתניאל שנלר: מה הכול זהה?
עתניאל שנלר: לא יכול להיות זהה, בהגדרה, ש"כופים" זה כמו "מצווה".
עתניאל שנלר: אלה מילים אחרות, זו התייחסות שונה אולי.
עתניאל שנלר: אם נלך לפי הפרשנות הזאת, לוח הזמנים ילך על פרשנות של כל לשון, ובמקום לקצר את זה ל-45 יום – מה שהגענו להבנה עם בית הדין - נצטרך ליישר קו ל-105 יום.
תמי סלע: 45 יום זה לא לקצר זה גם להאריך, כי היום החוק אומר 30.
דוד רותם: אנחנו ניישר קו ל-45 יום.
אברהם מיכאלי: זה לא יהיה.
דוד רותם: זה לא יהיה מה?
תמי סלע: אגב, זה גם לא בדיוק 45 יום, זה בעצם 60 יום כי רק תוך 15 ימים יהיה דיון בנושא.
תמי סלע: היום זה 30 יום.
עתניאל שנלר: אם אדוני רוצה לפתוח את החוק מההתחלה - - -
דוד רותם: אני פתחתי אותו.
עתניאל שנלר: אני אומר עוד פעם:
עתניאל שנלר: אם אדוני רוצה לפתוח את כל התהליך מההתחלה, בוודאי אדוני רשאי לעשות את זה.
עתניאל שנלר: אני גם ודאי חושב שמישהו יבוא, אחד מחברי הכנסת, לנסות להעביר את החוק הזה.
עתניאל שנלר: אינני בטוח שחבר הכנסת שהציע את החוק יעמוד מאחוריו בשלב הזה.
עתניאל שנלר: אם אדוני רוצה לעזור לכולם להעביר את החוק בצורה - - -
דוד רותם: בוא נאמר ככה, אם אדוני לא יעמוד מאחוריו - -
עתניאל שנלר: - אז אתה תעמוד.
דוד רותם: לא, לא, אני לא אעמוד, יש את זבולון אורלב.
עתניאל שנלר: מה זה קשור?
עתניאל שנלר: זה חוק אחר.
דוד רותם: נאחד אותם.
יצחק הרצוג: אז מה אתה אומר, אין חוק?
דוד רותם: עתניאל, אני רק רוצה להגיד לך ר אחד: יש לי לב חלש, אל תאיים עלי.
יצחק הרצוג: אף אחד לא ראה שיש לך לב חלש.
עתניאל שנלר: משום שאני לא רואה כאן לא את חבר הכנסת רותם, בוודאי לא את חבר הכנסת שנלר רלוונטיים לדיון, כי אני חושב שמה שרלוונטי זה אותן נשים מעוכבות גט והן בעיניי כל הסיפור וכל השאר זה קשקוש, לכן אני חושב שאנחנו צריכים לעשות מאמץ להגיע לידי הבנות מלאות ולא לכופף ידיים.
עתניאל שנלר: יש כאן ניסיון של מאן דהו לכופף ידיים - האם המישהו הזה אלה הרבנים הראשיים למדינת ישראל?
עתניאל שנלר: האם המישהו הוא הנהלת בתי הדין?
עתניאל שנלר: האם המישהו הם ארגוני הנשים?
עתניאל שנלר: אינני יודע, ולכן אני לא רוצה לנקוב בשום שם.
עתניאל שנלר: כל חוק שילך לכיפוף ידיים בעניין הזה, לפי דעתי, ספק אם יוכל להיות מופעל.
עתניאל שנלר: לכן רתי עם נציג משרד המשפטים ושאלתי אותו: האם יש משהו שמבחינתך יהיה הר שהוא התשובה לפרשנות למה שוועדת השרים לחקיקה התכוונה?
עתניאל שנלר: לשמחתי הרבה, אמר לי ד"ר פרץ סגל: כן, ואנסח משהו לעניין הזה.
עתניאל שנלר: אני רוצה להציע, לבקש – אינני יודע אם זה טוב או לא טוב - שד"ר פרץ יציג את התוספת לחוק שהוא מציע על מנת להגיע לזהות עם החלטת ועדת השרים, שנגיע מתוך הבנה.
עתניאל שנלר: אחר כך, בוודאי, אני לא יודע אם יהיה מקובל על הנהלת בתי הדין, אבל לפחות נשמע במה מדובר בפרשנות של משרד המשפטים.
פרץ סגל: אשמח לעשות את הר הזה מכיוון שאני ער לרים שיושב ראש הוועדה אמר בישיבות הקודמות – נדמה לי שהיו שתיים על החוק הזה – על המציאות בשטח, שצריך למצוא לה פתרון.
פרץ סגל: זה שאנחנו נחוקק בדרך א' או בדרך ב', יכול להיות שזה לא יביא למענה בהתנהלות של הנושא בבתי הדין.
דוד רותם: עוד מעט תהיה ועדה שונה למינוי דיינים.
פרץ סגל: אני מתכוון לא מבחינת הפרסונות אלא מבחינת המגמה.
דוד רותם: הכול נובע מהפרסונות.
פרץ סגל: נכון, זה בסופו של ר תלוי בזה, אבל לפחות אנחנו יכולים לכוון אותם על-ידי כך שנצהיר על רים בחוק.
פרץ סגל: החוק הזה – ואני מתנצל אם אני חוזר על רים שאמרתי בפעם הקודמת – נועד להפעיל את הרחקות דרבנו תם במובן המודרני.
פרץ סגל: לא לכפות גט כלשון המשנה – כופין אותו עד שיאמר רוצה אני - אלא להביא לאותם מקרים שהקהילה נוקטת מצדה פעולות, גם אם בית הדין פסק שזו רק מצווה לגרש.
פרץ סגל: אבל בכל זאת אומרת הקהילה: אדם שמצווה לגרש, אנחנו לא מוכנים שבקרבנו יישב אדם בשקט, ונשאיר את החשבון בינו לבין בורא עולם, אם הוא מקיים את המצווה או לא מקיים את המצווה, כי יש פה מישהו שסובל מהעובדה שהוא לא מקיים את המצווה וזה מי שנשאר מעוגן כתוצאה מכך שהוא לא מקיים אותה.
פרץ סגל: לכן החוק הצהיר באופן מפורש שהמטרה של החוק היא להביא לכך שלא תהיה מציאות שבית דין פוסק גירושים – ולא משנה באיזו לשון כי סוף-סוף הוא פסק, מצווה לגרש זה לא מילי בעלמא אלא מצווה כלשונה, ודאי כשבית דין רבני אומר את הרים האלה.
פרץ סגל: לכן המטרה של החוק היא זאת שצריכה להתגשם, להביא לכך שפסקי דין של גירושין יקוימו.
פרץ סגל: לכן גם ההצעה שהעליתי בפעם הקודמת, והעברתי היום לחבר הכנסת שנלר ואני מבין שהוא הראה את זה גם לרב דיכובסקי, מתבססת על כך שיש פוסקי הלכה שפסקו שכאשר עברה תקופה מסוימת אפשר אפילו לכפות גט.
פרץ סגל: רב חיים פלאג'י היה גדול החכמים שפסק את זה, אבל שם מדובר היה בכפייה.
פרץ סגל: פה מדובר על מצב יותר רך, לא מדובר על כפייה אלא מדובר על הרחקות דרבנו תם.
פרץ סגל: לכן ההצעה שלי אומרת שאם עוברת תקופה מסוימת – רב חיים פלאג'י קבע 18 חודשים - ולא בוצע פסק הדין, למרות שהצד התובע קיים את מה שבית הדין ביקש ממנו, בין אם זה להתייצב לדיון במתן צו הגבלה, בין אם זה ועדת מעקב, הרי שבית הדין ייתן את צו ההגבלה.
פרץ סגל: היה ובכל זאת אחרי 18 חודשים הוא רואה שיש עדיין סיבה מסוימת, ייתן לו תקופה נוספת של שישה חודשים לדון בר הזה, אבל אז בית הדין יפעל כשליח הציבור – קרי, מדינת ישראל, קרי, הקהל – ויאמר: אדוני, אנחנו דורשים שתיתן את הגט, ואם לא – יופעל נגדך צו הגבלה כזה וכזה.
דוד רותם: זה כבר 24 חודש.
פרץ סגל: 18 חודש מיום הגשת התביעה, ובנסיבות מיוחדות שיירשמו – 24 חודש.
פרץ סגל: כלומר, שבדרך הזאת - - -
דוד רותם: בלי קשר לפסק הדין?
פרץ סגל: מיום הגשת התביעה.
דוד רותם: הוגשה תביעה, עד שבית הדין נתן פסק דין לקחו 4.5 שנים.
דוד רותם: אם היית אומר לי שבתי הדין נותנים פסקי דין יותר מוקדם אז עוד הייתי מתרגש.
פרץ סגל: אני חושב שבתביעות גירושין בית הדין לא מושך את מתן ההחלטה על 4.5 שנים.
אברהם מיכאלי: הוא לא מתכוון לזה.
מיכל לאב-שוורץ: כבר היום לוקח מעל 600 יום לקבל גט.
דוד רותם: מה יקרה אם הוגשה תביעה, עברו 24 חודש?
פרץ סגל: אם בית הדין לא יעשה את זה, אז הרשות האזרחית, בית המשפט העליון, יוכל בבג"ץ לתת.
פרץ סגל: יגיד: זה לא סביר שאדם, אחרי שעמד בכל הדרישות לפי ההלכה – שבית הדין קרא לו והוא לא מוכן לקיים, וזו מצווה - - -
דוד רותם: אבל אתה אומר שהכול צריך להיעשות תוך 24 חודש מיום הגשת התביעה.
דוד רותם: אז זה לא מיום חיוב הגט, זה בלי קשר לחיוב.
דוד רותם: זאת אומרת, אשתי תגיש נגדי תביעה לגירושים, יעברו יותר מ-24 חודש – אני יודע למשוך תיקים - ואז מה יקרה?
פרץ סגל: נכון, אם לא ניתן פסק דין אז אין מה לעשות כי לא התקיימו גם התנאים של התביעה כי התביעה לא התבררה.
תמי סלע: אפשר לקבוע תקופה ממועד שניתן פסק הדין.
פרץ סגל: לחילופין, אפשר ממועד שניתן פסק הדין.
עתניאל שנלר: זאת בתנאי שניתן פסק דין במהלך 24 החודשים.
דוד רותם: הרב דיכובסקי, בבקשה.
שלמה דיכובסקי: אני במפורש מתנגד להצעה של ד"ר סגל.
שלמה דיכובסקי: אני חושב שהחוק צריך להיות קודם כול חוק שניתן לבצע אותו במסגרת בתי הדין.
שלמה דיכובסקי: הגדרתי לעצמי את הנושא של אכיפת גט בשלושה מישורים.
שלמה דיכובסקי: המישור האחד, קביעת מועדים, וזה יותר ר מנהלי.
שלמה דיכובסקי: אני חושב שבנושא הזה כמעט שאין בעיה.
שלמה דיכובסקי: התחום השני הוא הנושא הפסיקתי - זה תלוי בדיינים, בפסיקת ההלכה, ואינני חושב צריך להתערב בפסיקת ההלכה של הדיינים ובוודאי לא להכתיב להם.
שלמה דיכובסקי: התחום השלישי, כאשר אדם בסופו של ר נכנס למאסר, להכביד עליו את המאסר ככל האפשר, וזה נושא בפני עצמו, שאינני רוצה לר עליו כעת.
שלמה דיכובסקי: בהצעה המונחת לפני נושא המועדים סוכם בישיבה עם נשיא בית הדין הגדול, שבה גם אני השתתפתי.
שלמה דיכובסקי: בדקנו את היכולות של מערכת בתי הדין להתמודד עם פסקי דין, קבענו מועדים קצת יותר רחבים, לא משנים הרבה באופן מהותי.
שלמה דיכובסקי: אבל אם מנסים בדלת האחורית לאלץ את בתי הדין לפסוק ברים כאלה, שלדעת בית הדין אין מקום לפסוק, לדוגמה ההצעה הזאת, זה יישאר בבחינת אותיות מתות.
שלמה דיכובסקי: אף אחד לא יפסוק כך, זה לא יעשה ר ובמקום לתקן את החוק אנחנו רק מקלקלים אותו.
שלמה דיכובסקי: זה יגרור בג"צים עקרים.
שלמה דיכובסקי: אני לא מאמין שבג"ץ יורה לבית הדין להטיל צווי הגבלה, אין ר כזה, בוודאי בג"ץ לא יורה בעצמו להטיל צווי הגבלה.
שלמה דיכובסקי: גם את זה הם לא יעשו.
שלמה דיכובסקי: אז פשוט בזבזנו זמן ולא הועלנו למסורבי או מסורבות הגט בשום ר.
שלמה דיכובסקי: המטרה שלנו היא להועיל.
שלמה דיכובסקי: את החוק הזה אני רואה כחוק פלטפורמה, לקבוע מסגרת מאוד קצובה, מאוד מוגדרת בזמן של דיונים.
שלמה דיכובסקי: זה תפקידו של החוק.
שלמה דיכובסקי: הפסיקה עצמה היא נושא לדיינים - זה אולי שייך לוועדה למינוי דיינים, לדעת את מי למנות – ולאחר מכן - - -
דוד רותם: טוב, זה ר שהם לא יודעים.
עתניאל שנלר: אני מצטער, בקדנציה הזאת יודעים גם יודעים.
עתניאל שנלר: אני רוצה לשאול במחילה את פרץ, לא הבנתי משהו.
עתניאל שנלר: לכאורה, מה שאומר הרב דיכובסקי, אם הבנתי נכון, השאלה היא הכלי של בג"ץ.
עתניאל שנלר: האם יש נפקא מינה לערער לבג"ץ או לבית הדין הגדול?
עתניאל שנלר: להגיד: לא גמרתם אתם, בית דין מחוזי, תוך שנתיים ולא עשיתם מה שצריך לעשות – זה עולה לבית הדין הגדול.
עתניאל שנלר: הפקענו מכם.
פרץ סגל: לא, לא מדובר בהפקעה כלל.
עתניאל שנלר: אני שואל שאלה.
דוד רותם: אתה מסבך את העניין, אתה לא תגיע לשום מקום.
דוד רותם: אני רוצה ללכת אחורה: היום יש ניסוח של סעיף 1(ב) בחוק, שאומר: "לעניין סעיף זה אין נפקא מינה אם ננקטה בפסק הדין לשון של כפייה, חובה, מצווה, הצעה או לשון אחרת.
דוד רותם: " הסעיף הזה יישאר.
דוד רותם: כל עוד היתר זה המועדים - אני מוכן ללכת להסכמות.
תמי סלע: איזה מועד יהיה על איזה פסק דין?
תמי סלע: אתה עושה הבחנות?
דוד רותם: אני לא עושה הבחנות.
דוד רותם: אני לוקח את המועד שהוסכם כאשר יש פסק דין שמחייב גירושין – מתי המועד הזה.
תמי סלע: זה 45 יום לכולם.
דוד רותם: אז זה יהיה המועד.
דוד רותם: על המועדים האלה הסכמתם?
עתניאל שנלר: רק על חלק מהלשונות.
עתניאל שנלר: אנחנו יכולים למצוא פתרון, תן לי למצוא את הפתרון.
עתניאל שנלר: הוא נמצא על השולחן.
דוד רותם: אני כבר מצאתי את הפתרון, אני לא יודע למה - - -
עתניאל שנלר: זה פתרון אחד, יש עוד פתרון.
עתניאל שנלר: אולי הוא פחות טוב ממה שאדוני מציע, אבל גם הוא פתרון.
עתניאל שנלר: ננסה.
עתניאל שנלר: פרץ, אני רוצה להבין: אם יצויר שבתום 24 חודשים מיום הגשת התביעה או בהנחה שהיא נקבעת בכל לשון שהיא, לא זנחו והיו בסדר, אם לא נגמר ייראה הר כאילו הר כאילו הוגש ערעור לבית הדין הגדול אוטומטית, ונחייב את בית הדין הגדול לדון בתוך 60 יום בערעור הזה.
עתניאל שנלר: אם יש משהו מיוחד, הנשיא יוכל לדחות את לוח הזמנים.
עתניאל שנלר: זה מתייחס לסעיף הכללי, שאומר: אין נפקא מינה באיזו לשון - בכל לשון.
עתניאל שנלר: לא גמרו תוך X זמן, כאילו הגישו ערעור.
עתניאל שנלר: ואז כל בית דין אם לא גמר בתוך שנתיים מיום הגשת התביעה יידע שהתיק שלו הולך למעלה.
עתניאל שנלר: הוא יגמור הכול מהר מאוד.
דוד רותם: אני לא מעביר ערעורים אוטומטיים, אין ר כזה.
דוד רותם: אני לא עושה את זה.
דוד רותם: אני חושב שיש רק מקרה אחד שיש בו ערעור אוטומטי וזה עונש מוות.
דוד רותם: אין ערעורים אוטומטיים; אדם רוצה להגיש ערעור, הוא יגיש ערעור.
שלמה דיכובסקי: זה עונש מוות שגוזרים על אישה בעצם.
דוד רותם: אז שבית הדין יעשה את זה בזמן.
דוד רותם: אי-אפשר להגיד לבית הדין: אתה לא תפתור את זה בזמן, אז זה ילך לדיינים אחרים, שאולי יפתרו.
עתניאל שנלר: אתה אומר מה שאני אמרתי.
עתניאל שנלר: במקום "אוטומטי" זה "יהיה רשאי התובע לערער לבית הדין הגדול".
עתניאל שנלר: מה נפקא מינה?
דוד רותם: אני רוצה שבית הדין ייתן פסק דין, ולא חשוב לי איזה – כפיה, מצווה, כל ר - ואז תוך 45 יום יהיה דיון בכפייה.
דוד רותם: אם הוא נקט בלשון אחרת – מצווה, הצעה או משהו כזה – אני מוכן שאז אפשר יהיה לערער על זה לבית הדין ובית הדין יקבע מתי תהיה הכפייה.
דוד רותם: אבל צריך יהיה לנקוט צעדים, זה לא אוטומטי.
דוד רותם: אין שום ר אוטומטי.
עתניאל שנלר: אם הבנתי נכון את אדוני, אתה אומר שיהיו 45 יום ו-15, כמו שאמרנו; לגבי לשון שהיא לא כפייה וחיוב, יהיה רשאי בעל הדין לערער לגבי המועד.
דוד רותם: לבית הדין הגדול, ואז בית הדין ידון בזה תוך 60 יום.
עתניאל שנלר: בית הדין הגדול?
עתניאל שנלר: על המועד?
דוד רותם: על המועד, בוודאי.
שלמה דיכובסקי: לא הבנתי, סליחה.
שלמה דיכובסקי: אפשר להסביר לי שוב?
עתניאל שנלר: למה לערער לבית הדין הגדול?
דוד רותם: לאן אתה רוצה לערער אם לא לבית הדין הגדול?
שלמה דיכובסקי: נאמר שניתן פסק דין בדרגה הנמוכה ביותר: בית הדין הגיע למסקנה שאין מקום להמשך הנישואים ולכן הצדדים יתגרשו.
שלמה דיכובסקי: זה הכי נמוך - אין פה מצווה, אין שום ר, פשוט הגיעו למצב שזה לא הולך.
שלמה דיכובסקי: עכשיו מה יקרה?
דוד רותם: קובעים תאריך, 45 יום, לסידור גט.
שלמה דיכובסקי: לא ניתן גט.
דוד רותם: לא ניתן גט, קובעים עוד זמן לכפיית גט.
דוד רותם: אז יכול אותו צד שרוצים לכפות עליו את הגט - - -
שלמה דיכובסקי: לדיון בכפיית גט.
בת-שבע שרמן-שני: לא כפייה, הרחקות.
בת-שבע שרמן-שני: זה לא כפייה.
בת-שבע שרמן-שני: זה בלבול לשונות.
דוד רותם: ואז מה שקורה זה שיכול אותו צד שחושש שהולכים לכפות עליו לערער לבית הדין הרבני הגדול, ובית הדין הרבני הגדול תוך 60 יום ייתן החלטה.
יצחק הרצוג: סביר.
שלמה דיכובסקי: זה מסורבל מאוד, משום שמדובר בדרגה הכי מינימלית, וכבר להביא לערעור.
דוד רותם: הכי מינימלית, והאישה הזאת כבר 17 שנה נשואה במצב שצריך לגמור את הנישואים.
דוד רותם: אז אני מוכן לסרבל קצת.
עתניאל שנלר: אז למה אדוני לא קיבל את ההצעה שלי, שהיא יותר פשוטה ויותר חריפה?
דוד רותם: כי היא לא נראית לי, כי אני לא מקבל ערעור אוטומטי.
עתניאל שנלר: לא אוטומטי.
עתניאל שנלר: אמרתי שאני לא מר על ערעור אוטומטי - - -
דוד רותם: אתה אמרת "ערעור אוטומטי".
עתניאל שנלר: אמרת שאין אוטומטי, אז אמרתי שיהיה רשאי בתום הזמן הזה להגיש ערעור על הרקע של לוח זמנים.
עתניאל שנלר: לא אוטומטי, יגיש.
תמי סלע: אפשר לקרוא לזה "עילה לפנייה לבית הדין הרבני הגדול" ולא "ערעור".
דוד רותם: על מה אתה מר, שעברו שנתיים ולא ניתן פסק דין?
דוד רותם: תגיד, אתה רוצה שאסתום את בית הדין הרבני הגדול?
תמי סלע: זה לא עד כדי כך הרבה מקרים, לפי מה ששמענו.
אברהם מיכאלי: תלוי איזה ארגון נשים אני שואל.
דוד רותם: נו, טוב.
דוד רותם: בת-שבע, כמה תיקים נמשכים יותר משנתיים.
בת-שבע שרמן-שני: כמעט כל התיקים שאנחנו מייצגים בהם, אבל אנחנו מייצגים את מקרי הקצה.
דוד רותם: אתם כנראה לא מייצגים הרבה תיקים.
מיכל לאב-שוורץ: לפני נתוני הנהלת בתי הדין זמן ממוצע לקבלת גט עומד על למעלה מ-600 יום.
שלמה דיכובסקי: לא, 18 חודשים עד 20 חודשים.
בת-שבע שרמן-שני: אני רוצה להעיר בנוגע להצעה של ד"ר סגל.
בת-שבע שרמן-שני: אם אנחנו מקבלים את זה, צריך להכניס סעיף, כמו שקיים בחוק יחסי ממון, שאי-הסכמה לדרישות סחטניות שמנוגדות לחוק לא ייראה כאילו התובע לא הסכים.
בת-שבע שרמן-שני: כי פה יש דרישה לניקיון כפיים של התובע כדי לקבל את הסנקציה, בפועל מה שקורה הרבה פעמים אין את הסנקציה כי היא לא מסכימה לוותר על מזונות, היא לא מסכימה לוותר על רכוש.
בת-שבע שרמן-שני: זו הבעיה העיקרית, ואם אנחנו מרים על פתרון למציאות מעשית ולא חוקית, אז צריך להתמודד עם המציאות המעשית.
בת-שבע שרמן-שני: זה בשלב אחד.
בת-שבע שרמן-שני: בשלב השני, מה שהיושב ראש הציע בעניין צירוף המועדים – אני חושבת שזה רעיון טוב.
בת-שבע שרמן-שני: אני חושבת שהבעיה של ההצעה היא הדיונים החוזרים ונשנים.
בת-שבע שרמן-שני: זאת אומרת, ברגע שלא ניתן צו הגבלה, לדעתי, זו סופיות הדיון.
בת-שבע שרמן-שני: אם אחרי 15 יום לא ניתן צו הגבלה צריך לאפשר לערער לבית הדין הגדול.
בת-שבע שרמן-שני: כדאי גם להגיד שאנחנו, ב"יד לאישה" מערערים על החלטה בלשון מאוד עדינה.
בת-שבע שרמן-שני: אם בית הדין קובע שהוא ממליץ לצדדים להתגרש אנחנו, כתובעים, מגישים על זה ערעור ומבקשים להעלות את זה לרמה של חיוב בבית הדין הגדול.
דוד רותם: בקיצור, אתם מאפשרים למשוך את זה עוד כמה חודשים.
בת-שבע שרמן-שני: כי ההרכב האזורי כבר קבע את מה שהוא קבע.
בת-שבע שרמן-שני: האשליה שאם יעבור זמן הוא ישנה את דעתו היא אשליה.
בת-שבע שרמן-שני: מבחינה הלכתית אין הבדל בין אישה שיושבת חמש שנים ללא גט או 20 שנה ללא גט.
בת-שבע שרמן-שני: אותו הרכב שלא קבע את זה אחרי שלוש שנים לא יקבע את זה גם אחרי עוד 45 יום של דיון ועוד 45 יום של דיון וכו'.
בת-שבע שרמן-שני: הדיונים האלה ישמשו רק כדי ללחוץ על האישה לוותר על רים שהיא זכתה בהם מכוח חוק.
בת-שבע שרמן-שני: הדיונים החוזרים ונשנים, אני חושבת שזו טעות מבחינת המציאות.
בתיה כהנא דרור: אני רוצה להביע עמדה מנוגדת.
בתיה כהנא דרור: קודם כול, היא הנותנת.
בתיה כהנא דרור: הרי העובדה שאנחנו מערערים ורוצים להעלות את זה לחיוב זה כדי לתת את הסנקציות, כי בפרקטיקה לא ניתנות סנקציות בכלל.
בתיה כהנא דרור: כולנו יודעות וכולנו יודעים שאין סנקציות כשיש מצווה והמלצה.
בתיה כהנא דרור: 16 שנה הארגון שלנו קיים ולא היה לנו תיק שקיבלנו סנקציות בהמלצה ומצווה, וזה לא שלא ניסינו.
בתיה כהנא דרור: החוק הזה פשוט קוצב זמנים ומחייב את בית הדין לדון.
יצחק הרצוג: מטרתו נעלה.
יצחק הרצוג: היא צודקת.
בתיה כהנא דרור: בוודאי, הוא רק יכול לעזור, אפילו אם רק לחלק מהמקרים.
בתיה כהנא דרור: מגיעות לארגון שלנו, ובוודאי ל"יד לאישה" ולשאר הארגונים, נשים עם פסקי דין לחיוב גט, שלא נעשה בהם ר והם כאבן שאין לה הופכין.
בתיה כהנא דרור: על מה אנחנו מרים?
בתיה כהנא דרור: מרים על תיקי סיוע, שלפעמים הייצוג שם חלקי וקלוש, על תיקים שבהם ניתן חיוב גט ואין המשך של הייצוג או כל מיני רים כאלה.
בתיה כהנא דרור: כשהחוק הזה יעבור התיקים הללו, כעבור X ימים הם ימשיכו להתנהל.
בתיה כהנא דרור: הרי היום גם סוגרים תיקים, יש תיקים מנהלתיים שלא נעשית בהם פעילות והם נסגרים.
בתיה כהנא דרור: הם לא נכנסים לסטטיסטיקה של בתי הדין כי הם סגורים.
בתיה כהנא דרור: אנחנו לא יודעים כמה מסורבות גט יש היום.
בתיה כהנא דרור: אנחנו מרים על מאות תיקים כאלה.