GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נעמה מנחמי: יש לי דירה, מגיע אלי השמאי, אומר: אני אתן לך פי 1.5.
נעמה מנחמי: אני לא יודעת מה שווי הקרקע.
נעמה מנחמי: אולי הקרקע הזאת שווה זהב ומגיע לי לא דירה, אלא שלוש דירות על כל דירה?
עינת גנון: אז את בעצם מתדיינת על מפתח התמורה.
עינת גנון: האדם הפשוט מהישוב, שווי הקרקע לא אומר לו דבר.
עינת גנון: מה שהרבה יותר משמעותי מבחינתו זה איזו תמורה הוא יקבל.
עינת גנון: אם הוא יקבל שתי דירות, שלוש דירות, או דירה.
דוד רותם: אבל אם אני לא יודע כמה אני שווה, איך אני יודע אם מה שאני מקבל הוא הגון או לא הגון?
עינת גנון: אז בדיוק לשם כך פונים לשמאי.
דוד רותם: אז יכול להיות שאני לא אפנה לשמאי, כי אני אדע כמה ערך הקרקע שלי, ואז כשתגיע בקשה כזאת, יגידו לי: ערך הקרקע הוא מיליון דולר.
דוד רותם: אתה הולך לקבל שמונה מיליון דולר.
דוד רותם: אני אומר: הבנתי, הזהב שלי שווה פי שמונה, אז אני לא צריך את כל הדיון.
עינת גנון: אני חושבת שפה ירחיבו השמאים.
עינת גנון: אבל חוץ מערך הקרקע יש פה עוד מרכיבים נוספים שמהם נובעת התמורה.
אוהד דנוס: ברשותך אדוני, אם אפשר, אוהד דנוס, יושב-ראש לשכת השמאים.
אוהד דנוס: אנחנו הערנו לסעיף הזה, כי אני חושב - - והעמדה של הוועדה צריכה להיות יותר עקרונית.
אוהד דנוס: אם קיבלתי הצעה אמורפית, אני חושב שהסירוב במקרה הזה, הוא מחזיק מים.
אוהד דנוס: זאת אומרת, מה זה יגידו לי: תקבל פעם וחצי השטח שלך?
אוהד דנוס: איך יראה הבניין, כמה יחידות יהיו שם, איך יראו התשתיות, מה התכנון?
אוהד דנוס: כל הדברים האלה – להגיע לשמאי מכריע כשאני הצעתי פי אחד וחצי מהשטח, בעיני, דייר סרבן שיסרב לדבר כזה הוא דייר שמסרב בצדק.
דוד רותם: לא, אבל אם יש לך שומת מקרקעין, זה לא ישנה כלום.
אוהד דנוס: לא, כי היא תעשה כבר על בסיס פרוגראמה.
עינת גנון: אז לכן יש את הסעיף שמדבר על הגשת תכנית.
כרמית יוליס: בדיוק, זו מטרת התכנית.
דוד רותם: יש הוראות התוכנית המפורטת החלה על המקרקעין, זה מופיע אחר-כך.
אוהד דנוס: כן, אבל התמורה צריכה להיות מפורטת.
אוהד דנוס: היא צריכה להיות פרטנית.
אוהד דנוס: היא לא יכולה להיות כללית.
אוהד דנוס: היא גם תאפשר ליזמים, בכל הכבוד, לתת כמה שפחות.
אוהד דנוס: אין שום דבר שמגביל אותם.
אוהד דנוס: כששמאי עושה שומה והוא יודע שהיא הולכת לשמאי פינוי-בינוי, והוא עובד מכוח תקנות ותקינה שמאית שעוסקת בפינוי-בינוי – הוא יצמצם כבר את טווח המחלוקת שיכולה להיות, למרות שהוא בא מטעם היזם.
אוהד דנוס: לכן אנחנו חשבנו שיהיה נכון שתוגש שומה ולא איזושהי הצעה אמורפית שניתנה לדיירים, שעל בסיסה, מה לעשות, עם כל החשד שיש, אולי גם אני הייתי מסרב.
עינת גנון: צריך להבין שזה לפעמים בא בשלב מאוד מוקדם.
עינת גנון: אל תשכחו שאנחנו מדברים על הסכמות בשיעור נמוך יחסית.
עינת גנון: לכן המטרה היא לראות – אפשר לומר לשני הצדדים – אם יש כדאיות כלכלית או שאין, לפני שנכנסים להשקעות רבות.
עינת גנון: אנחנו סבורים שבשלב הזה, לתת את זה כאופציה זה סביר.
נעמה מנחמי: השאלה היא, שוב, זה להחלטת הוועדה - - -
דוד רותם: יגישו פה - - בקשה לשמאי אפשר להגיש רק כשיש לך רוב לעסקה.
עינת גנון: כן, אבל עדיין, זה רוב נמוך יחסית מהרוב שמאפשר תביעת נזיקין.
נעמה מנחמי: השאלה היא – בהנחה שאנחנו באמת שמים את אחד הצדדים כמשיב לבקשה, מעין פרה-תביעה – אם אנחנו רוצים שזה יהיה על יסוד משהו מאוד ראשוני, כשעדיין אין שומה, כשעדיין לא לחלוטין ברור מה שווי הקרקע ומה שווי הדירות.
נעמה מנחמי: אנחנו רוצים שזה יעשה בשלב קצת יותר מתקדם, כשכבר הוצע לדיירים משהו על בסיס קונקרטי.
דוד רותם: אני יכול לחיות עם זה מסיבה אחת פשוטה: אנחנו מדברים פה על שמאי פינוי-בינוי.
דוד רותם: זה איש מקצוע, זה לא איזה ליצן.
דוד רותם: עכשיו, הוא יראה את כל הנתונים האלה, הוא יגיד – כמו שאומר יושב-ראש השמאים – חבר'ה, זו לא הצעה רצינית, תביאו הצעה נורמאלית, כדי שנוכל לחיות איתה.
דוד רותם: בוא נאמר ככה, הוא ימלא את תפקידו.
אוהד דנוס: רק שלפעמים הוא יצטרך לעסוק במרווחים או בפער עמדות או גישות די גדול.
אוהד דנוס: אין לי ספק בכלל שברגע שדייר סרבן יקבל תביעה, הוא ירצה לפנות לשמאי, וירצה לקבל - - -
עינת גנון: אנחנו בשלב שלפני - - -.
עינת גנון: סליחה אוהד, זה בדיוק העניין – כדי להימנע מ- - -
אוהד דנוס: לא, אבל הוא יקבל הזמנה לדיון הזה אצל שמאי פינוי-בינוי, הוא צריך להתכונן אליו.
אוהד דנוס: רצוי במצב כזה, שיהיה איזשהו בסיס כתוב של משהו שהוא קיבל, ששמאי שלו יוכל לבחון ולהגיד לו אם ההצעה סבירה או לא.
אוהד דנוס: יכול להיות שהוא יחליט לא להיות סרבן.
דוד רותם: יהיה כתוב שם שהוא הולך לקבל פעמיים ורבע משטח הדירה שלו.
דוד רותם: ואז הוא יראה את זה לשמאי שלו.
דוד רותם: השמאי שלו יגיד לו – מדברים פה שטויות, כי של הדירה שלך אתה צריך לקבל פי שמונה.
נעמה מנחמי: מצד שני, על מי הנטל לבדוק את השווי הראשוני של הקרקע?
דוד רותם: זה על מי הנטל של לבדוק את השווי - -
עינת גנון: על שמאי פינוי בינוי.
דוד רותם: - - של מה אני מתנגד, למה אני מתנגד?
עינת גנון: בשביל זה מינו אותו.
דוד רותם: אני מתנגד כי אני אומר:
דוד רותם: אני לא מקבל מספיק.
דוד רותם: אז אני צריך לדעת מה יש לי, אחרת זה לא שווה כלום.
נעמה מנחמי: לגבי חובות שמאי והדרך להעברתו מתפקידו, אני ראיתי שלא התייחסתם לזה בנוסח שהוצע על-ידי הממשלה.
כרמית יוליס: חלק מהנושא הזה של שמאי פינוי-בינוי מוסדר בחוק הראשי – האיסור שאסור לו להיות בניגוד עניינים, ושאסור לו לעבוד עם מי שעיקר עיסוקו בפינוי-בינוי.
כרמית יוליס: אפילו קבעתם תקופת צינון, שגם אחרי שהוא מסיים את התפקיד.
כרמית יוליס: מעבר לזה, באמת יכולים להיות מקרים שהוא יקבל תיק למינוי, ואז הוא יגיד שאחד הצדדים שם הוא חבר קרוב שלו, ולכן הוא לא יכול לטפל בזה.
כרמית יוליס: אנחנו יצאנו מנקודת הנחה שברור שבמקרה כזה התיק יועבר, כיוון שהחוק הראשי אפילו קובע את האיסור החמור הזה על ניגוד עניינים של שמאי פינוי-בינוי.
כרמית יוליס: אין לי מניעה לכתוב את זה גם - - -
דוד רותם: לא על חברים שלי, אין שם הוראה על חברים.
נעמה מנחמי: ההוראות שקבענו הן מאוד ספציפיות.
נעמה מנחמי: הן רק לגבי ניגוד עניינים בתוך התפקיד.
כרמית יוליס: כן, אבל בעיני, זה חלק משיקול דעת מנהלי סביר, שאם אדם אומר לך שהוא מכיר הכרות אישית או קרובה – כזו או אחרת – את אחד הצדדים שאמור להתדיין בפניו, ברור שהוא לא יטפל בתיק הזה.
כרמית יוליס: אני רוצה להכניס פה חצי מילה בסוגריים.
כרמית יוליס: ביחס לשמאים אחרים – אנחנו מלווים את התהליך הזה באופן שוטף ממאי 2009.
כרמית יוליס: מה שקורה שם, שכל שמאי מכריע דיווח לנו על כל רשימת האנשים שהוא קרוב אליהם – בין אם זה באופן אישי, ובין אם זה באופן מקצועי – שטרם המינוי שלו כשמאי מכריע הוא עסק עם הוועדה המקומית הזאת, או הוא עבד באופן שוטף עם קבלן כזה או אחר.
כרמית יוליס: לגבי כל אחד מהאנשים האלה הוא מנוע מלטפל בתיקים שלהם, וכבר במסגרת המינוי אנחנו דואגים לזה שהוא לא יקבל תיק שאמור להיות לו ניגוד עניינים לגביו.
דוד רותם: בקיצור, את אומרת לי: סמוך עלינו, אנחנו מטפלים בזה כמו שצריך.
כרמית יוליס: אני רק שנייה רוצה - - -
דוד רותם: כשאני עוסק בתקנות, אני לא סומך על אף אחד, הכול בפנים.
כרמית יוליס: אדוני, אין לי בעיה לכתוב את זה בצורה כזאת או אחרת – שאם ידוע על ניגוד עניינים, הוא כמובן, לא יקבל את התיק הזה.
נעמה מנחמי: אני כתבתי שם ציטוטים מחוק הבוררות, מאחר שבתקנות שמאי מכריע לא הופיעו כאלה הוראות.
נעמה מנחמי: אני מציעה לכם להציע לנו נוסח בהתחשב בסעיפים - - -
דוד רותם: לא, זה יהיה נוסח שאנחנו נחשוב עליו.
נעמה מנחמי: אוקיי, אז אנחנו.
דוד רותם: לא בגלל התקנות האלה אנחנו נשנה את הנהלים שלנו.
נעמה מנחמי: הודעה על זהות שמאי פינוי ובינוי" – בנוסח שנמחק, היה כתוב: "בנוסף לאמור בתקנת 2א(ב) לחוק, ימסור יושב-ראש - - " אני אקריא את הנוסח המשולב כבר, עם ההערות שלי: "יושב-ראש הוועדה ימסור העתק מהחלטתו על זהות השמאי שמינה למבקשים ולמשיבים בבקשה ולשמאי שמינה בתוך7 ימים ממועד החלטתו.
נעמה מנחמי: " למה צריך 15 ימים בשביל להודיע לצדדים?
עינת גנון: מקובל.
דוד רותם: לא, אבל אני חושב - - - היא גם נכונה.
דוד רותם: צריך לתת לו שבעה ימים, אבל אני רוצה שבשבעה ימים האלה הוא גם יבדוק ניגודי עניינים.
דוד רותם: זאת אומרת, הוא יגיד לשמאי הזה: אני הולך למנות אותך.
דוד רותם: לפני שאני ממנה אותך, לפני שיעברו שבעה ימים, אני רוצה לדעת האם אתה מכיר מישהו מהצדדים פה.
דוד רותם: אתה התעסקת עם האנשים האלה, אתה יכול לקבל מינוי כזה או שאתה תהיה פסול?
נעמה מנחמי: כלומר, במקום למנות ואז להפיל על הצדדים - - -
דוד רותם: אני לא רוצה למנות ואחר-כך להפיל אותו, אלא אני רוצה שלפני שממנים אותו שהוא ייתן הבהרה - -
נעמה מנחמי: שהוא יגיד קונקרטית האם יש בעיה עם התיק.
דוד רותם: - - לגבי התיק הספציפי הזה.
כרמית יוליס: החוק קובע שתוך 15 יום מיום שמקבלים את הפנייה צריך למנות.
נעמה מנחמי: התקנות, אם כבר.
כרמית יוליס: זה כבר החוק.
כרמית יוליס: לא, אני אומרת: יש הוראה בחוק – שמהרגע שמתקבלת בקשה, תוך 15 יום צריך להודיע לכולם מי השמאי.
כרמית יוליס: בתוך ה-15 יום האלה - - קשה מאוד לדעת בתוך ה-15 יום האלה אם יש ניגוד עניינים.
דוד רותם: נורא לא קשה.
דוד רותם: יש אצלכם במשרד טלפונים?
כרמית יוליס: לכל תיק כזה צריך להתקשר לכל הצדדים?
דוד רותם: לא לכל הצדדים, לשמאי.
דוד רותם: להרים טלפון לשמאי ולהגיד לו: אני הולך למנות אותך, כאשר היזם הוא פלוני והכתובת היא כך וכך.
דוד רותם: האם אתה קשור לעסקאות האלה?
דוד רותם: האם אתה עשוי לפסול את עצמך?
דוד רותם: הרי מה יקרה אחרת?
דוד רותם: אני אמנה אותו, ואז אחרי 15 יום, כשעיכבו את ה- - יבואו אנשים, יתחילו טענות.
דוד רותם: האיש פסול.
דוד רותם: אז מה, אני אפסול אותו, ואז אני אצטרך למנות מישהו אחר?
כרמית יוליס: יכול להיות שאם - - -
אורי מקלב: אסור שלשמאי גם תהיה נגיעה עם אחד הדיירים.
אורי מקלב: לא תמיד השמאי יכול לדעת מראש.
אורי מקלב: גם אם הוא יראה את הרשימה, עדיין לא בטוח שהוא יכול לדעת שיש לו נגיעה.
אורי מקלב: זה לפעמים עם הזמן.
כרמית יוליס: עשוי להיות מתחם עם הרבה מאוד דיירים.
דוד רותם: בסדר, אולי יהיו לי מקרים שבהם אחר-כך הוא יבוא ויגיד: אני פוסל את עצמי למרות שלא פסלתי קודם.
כרמית יוליס: עשויים להיות מקרים כאלה.
כרמית יוליס: בשמאים אחרים זה קורה לנו הרבה פעמים, ואז התיק מועבר לשמאי אחר.
כרמית יוליס: כי לפעמים בניגוד עניינים אישי - - -
דוד רותם: מה הפירוש "התיק מועבר לשמאי אחר?
אוהד דנוס: עוד 15 יום.
כרמית יוליס: זאת אומרת שהמינוי הזה מתבטל ובמקומו התיק מועבר לשמאי אחר.
דוד רותם: ואז, את יודעת, מתחיל סיפור: למה פסלתם אותי, נתתם לי זכות טיעון קודם?
דוד רותם: אני רוצה - - -
כרמית יוליס: אנחנו לא נתקלנו הזה מעולם בשמאים אחרים.
דוד רותם: אתם לא נתקלתם בזה, בסדר, כי אתם בכלל לא נתקלים בדברים.
דוד רותם: כמה פסלתם כבר?
כרמית יוליס: המון.
דוד רותם: מה זה המון?
כרמית יוליס: כמה תיקים העברנו שלא היו - - - סדר גודל של כמה?
שלמה מולה: אני חושב שבכל סבב של 50 מנויים, יש לנו לפחות שניים או שלושה תיקים שמבוטלים בגלל - - -
דוד רותם: כמה תיקים מיניתם עד היום?
שלמה מולה: כמה תיקים שמינינו עד היום – אני חושב שאנחנו עומדים על 4,000 ומשהו תיקים.
כרמית יוליס: הניסיון שהצטבר בזה הוא באמת די רחב.
דוד רותם: מה "די רחב"?
דוד רותם: זה שום דבר.
כרמית יוליס: 4,000 תיקים?
דוד רותם: שמתוכם על כל 50 - - -
כרמית יוליס: בחשבון הכי אופטימי לא היה פינוי-בינוי - - -
דוד רותם: על כל 50 – שניים או שלושה, זה ניסיון עצום?
דוד רותם: האמת היא שהדבר הוא נורא פשוט.
דוד רותם: שם אתם פוסלים בדרך כלל על ניגוד עניינים מהותי, נכון?
כרמית יוליס: ניגוד עניינים, בעיקר בכובע האישי שלו, כיוון שניגוד העניינים המוסדי מלכתחילה לא אמור לקרות.
כרמית יוליס: כמו שאמרתי, כל שמאי מכריע, ביום שמינו אותו, הצהיר על רשימה של אנשים וגורמים שהיו מקורבים אליו מבחינה עסקית או מקצועית.
כרמית יוליס: מה שנותר, שהוא רק יודיע לנו אם זה במקרה נפל על מישהו שהוא שכן שלו, שהוא הורה - - זאת אומרת, ניגודי העניינים האישיים הם אלה שגורמים לנו להעביר את המינויים של שמאים אחרים.
כרמית יוליס: על ניגודי עניינים מהותיים אנחנו יודעים כבר לפני שמחלקים את התיקים.
דוד רותם: אז השאלה היא כאשר אתם הולכים למנות, יש לכם 15 יום למנות את השמאי.
דוד רותם: האם לא נכון יותר להתייעץ איתו, עם אותו שמאי, לומר לו: האם יש לך ניגודי עניינים?
דוד רותם: שלא יהיה אחר-כך עוד 15 יום.
כרמית יוליס: אדוני, אני לי שום מניעה עקרונית לזה.
כרמית יוליס: אני רק אומרת שדווקא במקרה הספציפי הזה, זה לא נשאר מול ועדה.
כרמית יוליס: זו יכולה להיות רשימה מאוד ארוכה של אנשים במתחמים של 60 בעלי דירות.
כרמית יוליס: אתה צריך לבדוק את כל ה-60 האלה.
כרמית יוליס: 15 יום זה גם ככה לא פרק זמן גדול במיוחד.
דוד רותם: אני יודע, את מינית אותו - - -
כרמית יוליס: אז אני מעדיפה שיענו על זה נציגים של משרד השיכון, הם אמורים לתפעל.
דוד רותם: מינית אותו, ואז אחרי חודש ימים פתאום הוא אומר לך: אני פוסל את עצמי כי אני מכיר שם אחד מה-60 האלה.
דוד רותם: ואז את הולכת חזרה למנות עוד מישהו.
דוד רותם: אז בסדר, אם אתם - - -
עינת גנון: אני חושבת שאם משאירים את זה על 15 ימים- -
דוד רותם: 15 יום – זה כתוב בחוק.
עינת גנון: - - אז זה סביר, כי אנחנו מקבלים נסח טאבו.
עינת גנון: בנסח הטאבו יש רשימה של בעלי הנכסים - -
אוהד דנוס: לא תמיד.
עינת גנון: - - מעבירים את זה - - -
קריאה: לא תמיד - - - הוא בעל הנכסים.
קריאה: זה לא יהיה לגמרי ברור.
אוהד דנוס: נכון.
עינת גנון: כן, זה נכון, שלא תמיד - - -
נעמה מנחמי: ברור שכש- - -
עינת גנון: לא, בנסחי הטאבו, למשל, אם זו קרקע מוחכרת - - -
נעמה מנחמי: גם לפעמים אתה לא זוכר את השם של הבן אדם, וכשתראה את הפרצוף - - -
עינת גנון: לא רק זה, אם זו קרקע מוחכרת, לא תמיד בנסחי טאבו יש רישום מדויק.
עינת גנון: לפעמים רק מופיע למשל - -
דוד רותם: נכון, החוכר הראשי.
עינת גנון: - - "מדינת ישראל", "מנהל מקרקעי ישראל".
עינת גנון: צריך אולי לתת פה אופציה להארכה.
אורי מקלב: אני מניח שהיושב-ראש, אדוני היושב-ראש - - -
דוד רותם: הארכה למה?
עינת גנון: ל-15 יום.
דוד רותם: אני לא יכול לתת הארכה, זה כתוב בחוק.
דוד רותם: התקנות לא יכולות לעזור.
עינת גנון: אני מדברת על עניין בדיקת ניגוד העניינים.
דוד רותם: לא כתוב פה עניין ניגוד העניינים.
עינת גנון: לא, זו היתה ההצעה של - - -
דוד רותם: האיש ימונה, ואחר-כך הוא יפסול את עצמו.
דוד רותם: זה לא חייב להיות בתוך 15 יום, זה יכול להיות גם בישיבה הראשונה, כשהוא יראה את האנשים פתאום.
נעמה מנחמי: אז אם הוא פוסל עצמו לאחר שלב המינוי, לא ברור למה צריכים 15 ימים ולא שבעה.
נעמה מנחמי: כלומר, לאורך כל החוק נקטתם בזמנים מאוד מצומצמים, כשמדובר היה בזכויות המתדיינים, בעוד שכאן, לעצם המינוי, ביקשתם 15 ימים.
דוד רותם: כי זה לוקח להם זמן, צריך להבין את זה.
נעמה מנחמי: המינוי?
דוד רותם: לוקח להם 15, זה בסדר.
אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, גם אם אין נסחי טאבו, ליושב-ראש הוועדה לפינוי כבר יש את הרשימה.
אורי מקלב: כשהוא כבר לוקח שמאי, זה אחרי שהוא כבר מכיר את האנשים, מכיר את השמות, הוא מכיר את מספרי הטלפון.
עינת גנון: איזה שמות?
דוד רותם: שמות?
אורי מקלב: של הדיירים.
עינת גנון: לא, של הדיירים לא.
עינת גנון: בשום אופן לא.
אורי מקלב: הכול מתחיל עוד לפני שיושב-ראש הוועדה לפינוי ובינוי לא מכיר את מי שהוא מתדיין איתם, עם יש לו עסק?
עינת גנון: לא.
עינת גנון: מגיעה לפתע פתאום הודעה, בקשה למינוי.
עינת גנון: לא בכל מתחם פונים לשמאי פינוי-בינוי.
עינת גנון: בוודאי שאנחנו לא מכירים ברמה השמית את דיירי המתחמים.
דוד רותם: אבל ברגע שמגישים בקשה למנות שמאי, צריך לתת רשימה של המבקשים והמשיבים.
עינת גנון: נכון.
עינת גנון: את אותה רשימה מעבירים לשמאי.
אורי מקלב: אז הוא כבר יודע.
דוד רותם: אז כבר יודעים.
דוד רותם: אבל אתה יודע, יכול להיות שאני אראה שם "חיים משה" - -
אורי מקלב: שלא אומר לך שום דבר.
דוד רותם: לא אומר לי כלום.
דוד רותם: עד שאני רואה את הפרצוף.
דוד רותם: כשאני רואה את הפרצוף מתברר לו ש - - -
אורי מקלב: - - - אנחנו מכירים.
אורי מקלב: אבל זו אינדיקציה ראשונית.
אורי מקלב: זה עוד תמיד - - -
דוד רותם: בסדר, אז יש להם 15 יום, יתעניינו, יבדקו.
דוד רותם: יצליחו – טוב, לא יצליחו – אז תמיד הוא יוכל לפסול את עצמו.
אורי מקלב: אני כן רוצה להתחבר למה שאתה אומר, שבאותם 15 יום שממנים אותו – עד שממנים אותו הוא יכול לבדוק, ודאי כרשימה ראשונית, במכתב ראשון.
דוד רותם: הוא רק יכול לעבור על הרשימה.
דוד רותם: אם הוא לא מכיר את השמות, זה לא יעזור.
קריאה: ותמיד תישאר אופציה, שאם הוא מגלה את זה בשלב מאוחר יותר - - -
דוד רותם: כן, אז הוא יפסול את המינוי.
אורי מקלב: אני חושב שכן היה צריך, כמו שסיכמנו, להטיל על השמאי בפרק הזמן הזה לבדוק.
אורי מקלב: מוטל עליו לבדוק אם יש לו ניגוד עניינים ברשימה הזאת.
דוד רותם: אבל אתה יודע, בוא נאמר, אף אחד לא אוהב שמעבירים אותו מהתפקיד.
דוד רותם: זו הרגשה לא נוחה.
דוד רותם: הוא יעדיף להגיד: אני לא יכול לקבל את זה מאשר שיקבל את זה ואחר-כך יפסלו אותו.
נעמה מנחמי: יש לי שאלה.
נעמה מנחמי: בדרך כלל, בבית משפט כששופט מקבל תיק, הוא כבר מקבל אותו לאחר שברור מיהם המייצגים של שני הצדדים, בעוד שכאן נוצר הליך שהוא לא בהכרח דומה.
נעמה מנחמי: כלומר, יש הגשת בקשה, מתמנה אותו "שופט", ואז שולחים את התביעה לצד השני, שאז אותו צד צריך למנות מצידו את השמאי.
דוד רותם: זה גם הולך בבית משפט.
דוד רותם: אני מגיש תביעה - - -
נעמה מנחמי: אבל אתה לא יודע למי מבין השופטים זה מגיע.
דוד רותם: זה תלוי, אם אתה עורך-דין מספיק ותיק, אתה יודע איזה יום בשבוע הולך למי, וגם את המספרים הסופיים.
נעמה מנחמי: השאלה היא האם חשבת מה יקרה כשלאחר המינוי אני אלך לשמאי, ואז אני אקח שמאי כלשהו, כשלאותו שמאי יש כבר ניגוד עניינים עם - - -
אוהד דנוס: לא, שמאים בינם לבין עצמם?
דוד רותם: שמאים בינם לבין עצמם זה כמו עורכי-דין – אין ניגודי עניינים.
נעמה מנחמי: אין ניגודי עניינים.
נעמה מנחמי: אם הם עבדו יחד קודם זה לא רלוונטי.
מירי כהן: אדוני, השאלה אם בטופס עצמו לא רשום - -
אוהד דנוס: זה עשוי להיות רלוונטי, אבל זה לא יקרה.
מירי כהן: - - כנגד מי – מי המסרב.
מירי כהן: הרי בתופס עצמו רשום רק את פרטי המבקשים.
מירי כהן: לא כתוב - -
נעמה מנחמי: אנחנו נגיע גם לטופס.
מירי כהן: - - מול מי הדייר שאנחנו מתנגדים.
מירי כהן: יכול להיות שאם כבר יהיה רשום בטופס את הפרטים האלה, אז כבר כשהשמאי יראה, הוא יגיד: אני מכיר.
מירי כהן: כלומר, הטופס צריך לכלול את מלוא - - - האפשריים.
אוהד דנוס: אולי צריך להוסיף בטופס הבקשה גם את זהות עורך-הדין המייצג.
מירי כהן: יש את עורך-הדין המייצג, יש את זה בטופס.
מירי כהן: אבל אין את הצד השני, הצד שמולו.
אוהד דנוס: טוב, כי אין לו עדיין.
נעמה מנחמי: אתם חשבתם על זה שעלול להיווצר ניגוד העניינים לאחר שלב המינוי?
כרמית יוליס: בגלל שהם ייקחו לעצמם מישהו שייצג אותם, שהוא יהיה בניגוד עניינים עם שמאי הפינוי-בינוי?
אוהד דנוס: כן, זה יכול לקרות.
אוהד דנוס: אבל אין מה לעשות כל-כך נגד זה, כי אני סירבתי, אני לא יודע שבכלל מתחילים בקשה.
אוהד דנוס: ואז פתאום אני מקבל הזמנה לדיון.
אוהד דנוס: רק אז אני הולך לחפש את עורך-הדין ואת השמאי - - -
נעמה מנחמי: לא, יכול להיות שצריך להפוך את הסדר.
נעמה מנחמי: בעצם, מה שצריך להיעשות זה שברגע שמוגשת בקשה ליושב-ראש הוועדה, יושב-ראש הוועדה ישלח את הבקשה למינוי למשיבים.
נעמה מנחמי: המשיבים ייקחו עורך-דין, ואז הוא יקבע מיהו שמאי הפינוי-בינוי.
כרמית יוליס: אנחנו לא רוצים להטיל עליהם נטל להיות מיוצגים.
כרמית יוליס: מבחינתנו, הם יכולים לא להיות מיוצגים.
כרמית יוליס: זה גם יכול לקרות.
נעמה מנחמי: כמו שלא מטילים גם על דברים רגילים להיות מיוצגים.
נעמה מנחמי: אבל המינוי של השופט נעשה אחרי שכבר יש שני צדדים גמורים.
דוד רותם: אני יכול לספר לך, שבירושלים לפחות – אבל אני מכיר את זה בכל הארץ – היו ממנים שופטים מסוימים, ואז הנאשמים היו הולכים לקרובי המשפחה של אותם שופטים שייצגו אותם, כי אז זה היה עובר לשופט אחר.
כרמית יוליס: אני חושבת שאולי באמת כדאי להוסיף לטופס את הצד השני, את המשיבים.
כרמית יוליס: ואז כבר בשלב הקליטה אמורים לדעת מי כל הצדדים להליך.
אלעזר במברג: אדוני, לא רואים כאן סיבה להחמיר ביחס לכל הליך משפטי אחר, כשאדם מגיש תביעה, והצד השני ייוצג או לא ייוצג על-ידי מי שהוא רוצה.
אלעזר במברג: זה לא נתון בשלב הגשת התביעה.
נעמה מנחמי: "המצאת מסמכים לשמאי פינוי ובינוי ולמשיבים".
מירי כהן: רגע, אנחנו מצרפים לטופס הזה את השם?
נעמה מנחמי: כשנגיע לטופס נוסיף את שמות המשיבים, כן.
אורי מקלב: האנשים עצמם - - - הדיירים עצמם.
נעמה מנחמי: הדיירים שמבקשים את שמאי הפינוי-בינוי יהיו המבקשים והשאר יהיו המשיבים.
נעמה מנחמי: המבקשים זה גם היזם.
אורי מקלב: גם המשיבים צריכים לקבל את ההודעה הזאת.
נעמה מנחמי: נכון, אנחנו עכשיו נגיע לזה בתקנה 4.
נעמה מנחמי: "המצאת מסמכים לשמאי פינוי ובינוי ולמשיבים:
נעמה מנחמי: לאחר קבלת ההודעה כאמור בתקנה 3, ימציאו המבקשים, או מי מטעמם, עותק של הבקשה וכן את המסמכים שצורפו לה כאמור בתקנה 2(ב) לידי שמאי פינוי ובינוי ולידי המשיבים בתוך 21 ימים מיום קבלת ההודעה.
נעמה מנחמי: " כמה שאלות לגבי (א).
נעמה מנחמי: למי אתם מתכוונים ב-"או מי מטעמם", ובמה זה שונה מהמצאה רגילה, שבדרך כלל יכולה להיעשות לא רק על-ידי התובע בעצמו, אלא גם על-ידי עורך-דינו?
כרמית יוליס: אין כאן שום הבדל.
כרמית יוליס: זו בדיוק הכוונה.
כרמית יוליס: אם יש אדם אחד שמייצג את כולם - - -
נעמה מנחמי: אז למה צריך את ה-"או מי מטעמם", לא הבנתי.
כרמית יוליס: כדי לא להטיל את הנטל דווקא על עליהם - -
דוד רותם: כי לא תמיד המבקשים עצמם עושים את זה - -
כרמית יוליס: - - באופן פרסונלי - -
דוד רותם: - - לפעמים הם שולחים את ה - - -
כרמית יוליס: - - אם הם מיוצגים על ידי מישהו אחד, אז הוא יכול לייצג אותם.
נעמה מנחמי: כך קורה גם ביתר התביעות.
נעמה מנחמי: אני מנסה להבין - - -
דוד רותם: ביתר התביעות זה כתוב במפורש - -
כרמית יוליס: אין פה שום דבר מיוחד.
דוד רותם: - - "ימציא ראש ההוצאה לפועל או מי שמונה על-ידו" וכולי.
נעמה מנחמי: כי בתקנות שמאי מכריע הם לא כתבו כך.
נעמה מנחמי: הם כתבו: " הודע למבקש כי מונה שמאי מכריע, ימציא המבקש את המסמכים" - - -
דוד רותם: אני לא מבין, את מחפשת קוהרנטיות בחקיקה של משרד המשפטים?
נעמה מנחמי: מאחר שמשרד המשפטים לקח את תקנות שמאי מכריע והעתיק אותם פחות או יותר, אז כשיש שוני, אני מנסה להבין למה התכוון המשורר כשהוא עשה את השוני.
חנה גבאי: אולי התשובה היא שדווקא במה שאת אמרת.
חנה גבאי: מדובר פה באמת באנשים – כמו שאמרת מקודם – שיהיה קריא להם, שלפי התקנות ידעו מה לעשות.
חנה גבאי: ככה יובהר להם שהם לא צריכים לעשות את זה באופן אישי.
חנה גבאי: גם לא מדובר בהליך משפטי ממש, מדובר במשהו שאמור לחסוך הליך דיוני שבא להקל.
חנה גבאי: אז פה זה פשוט בא להבהיר – זה אתם או מישהו מטעם.
נעמה מנחמי: אני חושבת שאולי היה רצון להבהיר שהיזם יכול לעשות את זה, אבל היזם הוא חלק מהמבקשים.
נעמה מנחמי: לא בדיוק ברור לי מה - - -
כרמית יוליס: - - - זה המבקשים או מי מטעמם.
כרמית יוליס: את רוצה להשמיט את זה, עשי בזה כטוב בעינייך.
כרמית יוליס: סך הכול רצו להגיד שאם פה אדם אחד שמייצג את כולם, הוא יכול להגיש בשמם, זה הכול.
עינת גנון: יכול להיות שיש יושב-ראש ועד שהם בחרו לעצמם, הם התאגדו ובחרו לעצמם יושב-ראש ועד.
נעמה מנחמי: אם זה מיותר, אז אין צורך לשים את זה.
עינת גנון: לא, אני חושבת שכן בהקשר של מה שאני אמרתי, כי הרבה פעמים - -
דוד רותם: לא מיותר.
עינת גנון: - - יש יושב-ראש ועד של הדיירים שמייצג אותם.
חנה גבאי: - - - שברור שאפשר לייצג, אלא הם מתאגדים, כי בכל זאת, מדובר פה בהרבה דיירים, והגיוני שהם ימנו מישהו מטעמם שיפעל, והוא לאו דווקא צריך להיות עורך-דין.
חנה גבאי: אז יבואו ויגידו: מה פתאום אתה?
חנה גבאי: פה זה נותן מישהו מטעמם.
נעמה מנחמי: מדוע צריכים 21 ימים בשביל להמציא את זה?
כרמית יוליס: נתנו להם פרק זמן - - -
דוד רותם: צריך לצלם את זה, צריך ללכת - - -
נעמה מנחמי: יש להם עשרה מסמכים, ללכת לצלם לוקח שעה - -
דוד רותם: השאלה רק מבחינת ההיגיון הצרוף, האם זה טוב שכשאני מתנגד לעסקה, אז כבר כולם לא אוהבים אותי, זה גם טוב שאבוא, אדפוק להם בדלת ואמסור להם את המסמכים – אם זה לא יוצר שם חגיגות מיותרות.
כרמית יוליס: מי שמתנגד צריך לדעת על סמך מה - - -
דוד רותם: אין שום בעיה, אני לא מבין.
כרמית יוליס: הוא יכול לכתוב את כתב ההגנה שלו, חייבים להמציא לו את - - -
דוד רותם: השאלה היא מי צריך להמציא לו – הוועדה או השמאי.
דוד רותם: הוא צריך לדאוג שימציאו את זה.
כרמית יוליס: לא רצינו להטיל עליו את - - -
דוד רותם: אני יודע שלא רציתם להטיל, אבל אני אומר לך, אתם יוצרים פה רק חגיגה.
דוד רותם: את יודעת, אני בא למישהו שכבר מקלל אותי ממילא, ואני אומר לו: עכשיו אני אמשוך אותך ל - - -
עינת גנון: שמים בתיבה.
אלעזר במברג: אתה שולח בדואר רשום עם אישור מסירה, מן הסתם.
קריאה: כמו בהתנגדויות.
נעמה מנחמי: אנחנו עוד מעט נבין איך רצו, אני לא בדיוק הבנתי איך רצו להמציא.
מירי כהן: 21 ימים זה באמת פרק זמן מאוד ארוך.
דוד רותם: ב-4(א) השאלה היא האם לא נכון לכתוב: "לאחר קבלת ההודעה כאמור בתקנה 3, ימציאו המבקשים בדואר רשום עם אישור מסירה את המסמכים".
כרמית יוליס: לא רצינו לפסול המצאה גם בדרך אלקטרונית.
נעמה מנחמי: זאת אומרת שאני מקבלת - -
דוד רותם: את מבינה את הבעיות - - -
נעמה מנחמי: - - את ההמצאה לכתובת דואר שאני בכלל לא פותחת אותה.
כרמית יוליס: אפשר להתגבר על הדבר הזה, על כתובת דואר שאין בה שימוש באופן יום-יומי.
כרמית יוליס: אבל לא רצינו מלכתחילה לבקש שכל המסמכים יהיו רק בעותק נייר.
כרמית יוליס: זה מאוד מקל, אלו יכולים להיות מסמכים מאוד ארוכים, מאוד כבדים, כל העלויות.
אורי מקלב: ורק אחרי אישור של המבקש או רק אחרי אישור - - -
נעמה מנחמי: זאת אומרת, מקבלים דואר אלקטרוני - - -
דוד רותם: כמו בפטנטים.
נעמה מנחמי: כן, רק ההבדל בין פטנטים לבין כאן, הוא שבפטנטים אנחנו מדברים על ציבור מתוחכם, שברוב המקרים אכן משתמש בדואר האלקטרוני; בעוד שכאן אנחנו מדברים על אנשים שגרים באיזו שכונה, סביר להניח שחלקם לפחות מבוגרים, לא משתמשים באינטרנט - - -
כרמית יוליס: אם הם מיוצגים, אני חושבת שלא צריך למנוע שדרך המייל - - -
נעמה מנחמי: ואם הם לא מיוצגים?
אורי מקלב: בהסכמה.
אורי מקלב: הכול צריך להיות בהסכמה.
דוד רותם: השאלה כאן היא האם לא צריך לכתוב את זה בצורה ברורה.
דוד רותם: אני הרי לא רוצה שאותו אדם שמגיע, מרגיז את כולם, שהוא ילך לדפוק לכל ה-60 בדלת וימסור להם.
דוד רותם: זה רק בלגן.
דוד רותם: אין לי בעיה שיהיה כתוב: "בדואר רשום עם אישור מסירה או במסירה אלקטרונית".
נעמה מנחמי: אגב, יש יתרון נוסף בזה שאנחנו מטילים על הוועדה או על שמאי פינוי-בינוי להמציא, והוא שאז אנחנו בטוחים שההמצאה לא נעשית תוך ניסיון לזכות ביתרונות לא הוגנים, כמו יום אחרון, כמו שיחסר בטעות איזשהו דף, או משהו כזה.
נעמה מנחמי: זה היתרון של המצאה, לדוגמא, שבית המשפט ממציא.
אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד משפט אחד בנושא, שבסעיף הזה נכון – בטח לגבי סעיפים אחרים זה נכון – כל נושא המסירה ונושא של פינוי-בינוי צריך לקבל אצלנו מבט נכון.
אורי מקלב: צריך לראות איך מטפלים בו.
אורי מקלב: אתה ישבת הרבה ישיבות פה על הנושא של הוצאה לפועל ועוד דברים כאלה בתקנות, הקפדת מאוד לראות איך זה מגיע, האם בדואר רשום עם אישור מסירה - - -
דוד רותם: זה לא מגיע בהוצאה לפועל.
אורי מקלב: בסופו של דבר, הגעת להסכמות וקיבלת כל מיני בקשות, או בכל אופן, עמדות של משרד המשפטים או של מישהו אחר – יש קושי בעניין הזה.
אורי מקלב: אבל כאן אנחנו מדברים על משהו מאוד מוגדר ומאוד קבוע.
אורי מקלב: אנחנו יודעים, המתחם הוא ברור – לא מדובר פה במאות ואלפי אנשים, מדובר על פרק זמן מסוים.
אורי מקלב: צריך להגיע עם הבנה עם כל אחד ואחד איך מגיע אליו הדואר.
אורי מקלב: אבל קודם כל גם באיתור.
אורי מקלב: אנחנו צריכים לדעת שגם באיתור – ודאי בשלב הראשוני – יכול להיות שבאותה מידה אותו אדם מבוגר שיש לו את הדירה נמצא עכשיו מאושפז כמה חודשים, נמצא אצל בנו במשך כמה חודשים בגלל שהוא נפל ושבר את הרגל ועוד דברים בסגנון הזה.
אורי מקלב: אנחנו צריכים קודם כל, להיות בטוחים שאיתרנו את כולם, את כל מי שבבית והוא בעל עניין בשטח הזה.
אורי מקלב: לאחר מכן, צריך להגיע איתו להסכמה: אם הוא בדואר מקוון, אז בסדר.