GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: לא פעם שואלים אותי גם כן: האם אתה מסכים שכל החומר יישלח אליך בדואר מקוון?
אורי מקלב: במידה שלא, צריך לדעת שכל פעם המשלוח צריך להיות – יכול להיות דואר רשום עם אישור מסירה, או עם חברה, יכול להיות שחברה כזאת עובדת עם חברה מסוימת שמאשרת, ואז יהיה אפשר לעשות את זה.
נעמה מנחמי: בהמשך, בתקנה שעוסקת בהמצאה אלקטרונית, העליתי הצעה שזה יהיה בהסכמה, כמובן, שאז אין כל קושי.
נעמה מנחמי: אבל לגבי ההמצאה הראשונית, כמובן שנראה לנו מאוד בעייתי שההמצאה הראשונית תעשה בהמצאה אלקטרונית.
כרמית יוליס: גם אם מלכתחילה אין לצדדים התנגדות.
כרמית יוליס: בואי נלך על scenario שכולם כן מיוצגים על-ידי שמאי מקרקעין, על-ידי כלכלן, על-ידי עורך דין, אני בטוחה שתאפשרו לו.
כרמית יוליס: יכול להיות שאפילו הוא יבקש שזה יהיה בדואר אלקטרוני.
כרמית יוליס: אין לי בעיה שזה יהיה - -
נעמה מנחמי: כל עוד זה נעשה בהסכמה, הרי - -
כרמית יוליס: - - בדואר רשום או בדואר אלקטרוני, זה בסדר.
נעמה מנחמי: - - כמובן שאין בעיה.
כרמית יוליס: לא אכפת לי להוסיף את ה - - - הזאת, כדי שההתדיינות בדרך אלקטרונית תהיה בהסכמה, זה גם בסדר.
נעמה מנחמי: כשנגיע להמצאה האלקטרונית, אנחנו - - -
דוד רותם: לא, בסעיף זה צריך כבר להיות.
נעמה מנחמי: אתה רוצה את זה כבר בארבע?
דוד רותם: זה צריך להיות - - - ימציאו המבקשים בדואר רשום עם אישור מסירה או בדואר אלקטרוני.
נעמה מנחמי: אפשר במקום דואר רשום עם אישור מסירה, להפנות לתקנות הוצאה לפועל או לנסות להעתיק את ההסדר שם.
דוד רותם: בהסדר שם, אני יכול גם למנות אותי, ואז אני דפקתי שלוש פעמים בדלת, ולא היתה תשובה, אז הדבקתי את זה על הדלת.
דוד רותם: בדרך כלל הדבקתי את זה על הדלת שלי - - -
נעמה מנחמי: אז בדואר רשום עם אישור מסירה.
כרמית יוליס: או בהמצאה אלקטרונית.
נעמה מנחמי: או בהמצאה אלקטרונית שתעשה בהסכמה.
דוד רותם: תסבירו לי את 4(ג).
נעמה מנחמי: רגע, עוד לא קראנו את (ב), שנייה אחת.
נעמה מנחמי: (ב) "לא ימסרו המבקשים" - -
דוד רותם: ב-(ב) לא כתוב כלום.
נעמה מנחמי: - - "מסמכים נוספים על אלה שבתקנת משנה (א) לאחר חלוף המועד הקבוע בתקנת משנה זו, אלא באישור שמאי פינוי ובינוי".
דוד רותם: תסבירו לי את (ג), אם אפשר.
כרמית יוליס: (ג), אדוני, ביחס לשמאים – שוב, יש לנו סוג מסוים של ניסיון, וכבר שהתקנו את התקנות ואת סדרי הדיון של שמאי מכריע חשבנו על ה-scenario הזה, ואנחנו רואים שהוא באמת קורה במציאות.
כרמית יוליס: הסיטואציה היא שלאדם יש פרק זמן – בשמאי מכריע זה יותר בולט, כיוון שיש פרק זמן שבו אתה רשאי לפנות לשמאי מכריע – אז אנשים מפחדים לפספס את המועד.
כרמית יוליס: הם פונים ומתמנה להם שמאי מכריע, ואז הם שוקטים על השמרים, כלומר, הם יושבים על הגדר.
כרמית יוליס: הם לא מעבירים מסמכים.
כרמית יוליס: המינוי הזה, אתה לא יודע אם הוא מתגלגל, אם הוא מתקדם.
דוד רותם: עצרי שנייה, מה עושה שמאי מכריע?
כרמית יוליס: מכריע בשני סוגים של עניינים ביחס לשומות של היטל השבחה למשל.
דוד רותם: או?
כרמית יוליס: או בתביעות לפיצויים.
דוד רותם: בואי נאמר ככה: אני ביקשתי שמאי מכריע.
דוד רותם: לא מסרתי לו את המסמכים.
דוד רותם: אם השמאי לא ייתן לי פיצויים או שהשמאי לא יקבע את היטל ההשבחה, נשארת השומה שהיתה לי, ואני בצרה צרורה.
דוד רותם: מה יקרה פה אם תמחקי את הבקשה?
דוד רותם: אם תמחקי פה את הבקשה, העסקה לא תקום עד שלא תמני מחדש, וכל הסיפור יתחיל.
דוד רותם: זה אותו סעיף שאמרתי לכם קודם.
אוהד דנוס: אלא אם הם יסתדרו, אדוני.
כרמית יוליס: למבקשים בסיטואציה הזאת יש אינטרס מאוד גדול שימונה שמאי פינוי-בינוי, ושהוא יחליט בכדאיות העסקה.
כרמית יוליס: אדוני צודק, אבל מהצד השני, גם אנחנו, כשולטים על המנגנון הזה, רוצים לדעת האם השמאי הזה באמת דן בתיק?
כרמית יוליס: יש אצלו תיק עכשיו שהוא עוסק בו, או שהמינוי הזה הוא ריק, הוא פיקטיבי, אף אחד לא מגלגל את הדיון הזה.
דוד רותם: סליחה, תבואי ותאמרי - - -
כרמית יוליס: מההיבט הזה, זה מאוד חשוב לנו לדעת.
דוד רותם: לא, זה לא חשוב.
דוד רותם: אנחנו רוצים שבסופו של דבר עסקת הפינוי-בינוי תתבצע.
דוד רותם: אנחנו לא רוצים – לא הגשתם בזמן?
דוד רותם: הבקשה שלכם נמחקה, עכשיו אתם לא חותמים על ההסכם, כי אתם טוענים - - - אז אתם פונים עוד פעם.
דוד רותם: ואז אתם תמנו עוד פעם – 15 יום, ועוד פעם להעביר את המסמכים.
כרמית יוליס: לא בקלות כל-כך אנשים מסכימים שיראו בהם כמי שחזרו בהם מהבקשה.
כרמית יוליס: הניסיון שלנו מראה שהשמאי נותן להם התרעה, ואומר להם: התקנות קובעות שתוך כך וכך אתם צריכים להגיש את כל המסמכים, אתם עדיין לא הגשתם לי שום דבר.
כרמית יוליס: זה מניע את הדבר הזה.
דוד רותם: תבואו ותאמרו דבר נורא פשוט: שאם הם לא הגישו במועד, או במועד אחר שקבע השמאי.
עינת גנון: יש בסעיף 21 אפשרות להארכת מועדים.
דוד רותם: הסעיפים האלה, שיש אחר-כך עוד סעיף שאומר ככה, וכולי, תמיד מפחידים אותי, כי אני קורא את הסעיף הזה ומבין ממנו רק דבר אחד – אוטומטית, לא עשיתי כלום – יש לך 21 יום להגיש את המסמכים - -
כרמית יוליס: אין שום בעיה לכתוב את זה גם כאן.
דוד רותם: לא הגשת ב-21 יום, ביום ה-22 אין לך בקשה, הלך העולם.
כרמית יוליס: אין שום בעיה לכתוב את זה באופן ספציפי.
כרמית יוליס: ברור שהבקשה הזו להארכות מועד – שוב, בגלל שאנחנו רוצים שזה כן יקרום עור וגידים – צריכה להיות מטעמים מיוחדים.
דוד רותם: לא מטעמים מיוחדים, עזבו, למה לכם לסבך?
דוד רותם: אנחנו רוצים עסקאות.
קריאה: - - יעשו את המאמץ.
דוד רותם: אבל אנחנו רוצים עסקאות כאלה.
דוד רותם: אם אני אכתוב "טעמים מיוחדים", ואז יבוא השמאי ויגיד: מה זה "טעמים מיוחדים"?
דוד רותם: אני צריך כבר להיות עורך-דין, אחר-כך יגישו נגדי תביעת נזיקין שנתתי אורכה מטעמים לא מיוחדים.
דוד רותם: אנחנו רוצים עסקה?
דוד רותם: ככל שאנחנו אצל השמאי הזה, ויש לו תיק שמתנהל – עוד שבועיים, פחות שבועיים – יש לנו עסק.
דוד רותם: ברגע שהתיק נסגר וצריך להתחיל את הכול מחדש, אנחנו מחוץ למשחק, וזה מפחיד אותי.
כרמית יוליס: בסדר גמור.
נעמה מנחמי: אני כן רוצה להפנות את תשומת הלב לכך שבסעיף (ג) כל הדבר קשור אך ורק להמצאה לשמאי פינוי-בינוי, בעוד שלכאורה, המצאה למשיבים היא לא רלוונטית כאן.
נעמה מנחמי: כלומר, אני יכולה - - -
כרמית יוליס: למה?
כרמית יוליס: ב-(א) כתוב שזה לידי שמאי פינוי-בינוי ולידי המשיבים.
נעמה מנחמי: כן, אבל ב-(ג): "לא המציאו המבקשים לידי שמאי פינוי ובינוי עותק של הבקשה" וכולי, יראו אותם "כאילו חזרו בהם מהבקשה".
נעמה מנחמי: בעוד שנכון להגיד שאם הם לא ימציאו לידי שמאי פינוי ובינוי ולמשיבים - - -
כרמית יוליס: ולמשיבים, בסדר גמור.
דוד רותם: האמת היא שאפשר היה לבטל את (ג) ולאחד אותו עם (א), ולהכניס את הכול ב-(א), ולפתור את הבעיה.
כרמית יוליס: היה חשוב לנו לומר שאם אנשים לא עומדים במועדים רק בגלל שהם פאסיביים, בלי סיבה טובה, יש לזה סנקציה.
כרמית יוליס: הסנקציה היא שאין הליך.
דוד רותם: אין הליך, ואז מה הסנקציה?
כרמית יוליס: כולם רוצים את הדבר הזה.
דוד רותם: אני רוצה להבין, כשמגישים נגד אדם כתב אישום, ולא קובעים לו תאריך לשמיעה, אז יש סנקציה, אבל מה מפריעה לי הסנקציה הזאת?
דוד רותם: הרי טוב לי שאין הליך.
נעמה מנחמי: האם יש אגרה לעצם הבקשה למינוי?
כרמית יוליס: הם מבקשים עם אלה שכן רוצים שהעסקה תצא לפועל.
דוד רותם: אבל המבקשים הם אלה שרוצים שהעסקה - - -
נעמה מנחמי: אז הם יגישו שוב, לא משנה.
נעמה מנחמי: האם יש אגרה למינוי?
דוד רותם: - - והם לא מספיקים, אז הם יגישו עוד פעם.
כרמית יוליס: תקום ההשאלה האם הם יכולים להגיש עוד פעם, מדוע הם לא עמדו - - -
נעמה מנחמי: אז לא תתני להם להגיש שוב?
דוד רותם: כרמית, אל תתנו להם להגיש עוד פעם.
דוד רותם: אם לא הגשתי את המסמכים, תמחקי את זה.
דוד רותם: ואז יבוא משרד השיכון ויחפש את הפרויקט שלו, משום שאם אין שמאי, אז אין פרויקט.
דוד רותם: אם אין הערכה, אין פרויקט.
דוד רותם: אחר-כך תלכו לחפש בבתי המשפט תביעת נזיקין וכולי.
דוד רותם: לא יהיו פרויקטים.
כרמית יוליס: אדוני, אתה בוודאי צודק.
כרמית יוליס: אני רק אומרת שכול האינטרס - -
דוד רותם: אני יודע שאני צודק.
כרמית יוליס: - - בתקנות האלה, הוא להקל על אלה שכן רוצים עסקת פינוי-בינוי.
כרמית יוליס: בסיטואציה שבה אנשים מסרבים מטעמים לא סבירים, אנחנו מקנים להם איזשהו מנגנון שאמור להיות יעיל, מקצועי וטוב.
כרמית יוליס: טוב גם לאינטרסים שלהם.
כרמית יוליס: מצד שני, אנחנו - - -
דוד רותם: אז בואי ניתן - - -
כרמית יוליס: - - לא רוצים שהם לא ישתפו פעולה עם ההליך הזה.
דוד רותם: אנחנו כולנו יודעים שיש מה שנקרא "בקשה להארכת מועד להגיש ערעור".
דוד רותם: הפסדתי במשפט, ואני רוצה להגיש ערעור, וזה נורא חשוב לי כי לוקחים לי את הבית, ואני לא מספיק, אז יש לי מועדים להארכת מועד להגשת ערעור.
דוד רותם: כל מה שאני אומר: רבותי, תנו לשמאי, שהוא האיש שמתעסק, הוא גם רוצה אווירה טובה, הוא רוצה שקט, הוא רוצה שהוא יוכל לדבר עם הצדדים, ולא שהם יהיו תחת איזה מין גרדום שאומר להם: לא הגשתם תוך 21 יום?
דוד רותם: אין בקשה, תלכו הביתה.
נעמה מנחמי: אז אנחנו נגיד "במועד שיקבע בתקנות או במועד שקבע השמאי".
נעמה מנחמי: במועד לפי 4(א), או במועד שקבע השמאי.
דוד רותם: אפשר לעשות את זה ב-(א), לכתוב: "עותק של הבקשה וכן את המסמכים שצורפו לה כאמור בתקנה 2(ב) לידי שמאי פינוי ובינוי ולידי המשיבים בתוך 21 ימים מיום קבלת ההודעה, או במועד אחר שקבע השמאי".
דוד רותם: או תוך מועד אחר שקבע השמאי.
מירי כהן: אם אנחנו אומרים "או במועד אחר שקבע השמאי", זה אומר שהוא יכול להחליט שתוך יומיים צריך להמציא.
נעמה מנחמי: או תוך שנה.
חנה גבאי: זה נשמע כאילו מראש השמאי נותן – אני מציעה אולי להשאיר את (ג), ושם לכתוב שהוא רשאי להאריך את המועד, כי זה אומר את האמירה.
דוד רותם: טוב, אני חושב שזה - - -
נעמה מנחמי: אנחנו נשאיר את זה ב-(ג).
נעמה מנחמי: אז אנחנו נעשה או "במועד לפי 4(א) או במועד אחר שקבע השמאי".
חנה גבאי: את זה אפשר להשאיר בסוף – "אלא אם כן השמאי נתן אורכה", בסוף המשפט.
נעמה מנחמי: "תשובת המשיבים: המשיבים יגישו את תשובתם לשמאי פינוי ובינוי ולמבקשים בתוך 45 ימים, מיום שהומצאו להם הבקשה והמסמכים כאמור בתקנה 4(א), ובצירוף כל המסמכים שהם מבקשים להביא לפניו, ורשאים הם לצרף שומת מקרקעין לתשובה; לא יוגשו מסמכים נוספים לאחר המועד הקבוע בתקנה זו , אלא באישור שמאי לפינוי ובינוי".
כרמית יוליס: רגע, אנחנו ביקשנו 30 ימים, את קוראת את הטקסט שלנו, או את הטקסט שלך?
נעמה מנחמי: נכון, אנחנו - - - ל-45 ימים.
כרמית יוליס: איזה נוסח את קוראת?
נעמה מנחמי: אני קוראת את הנוסח המשולב.
כרמית יוליס: משולב.
כרמית יוליס: הוא לא על דעתנו כמובן, ואנחנו חושבים שזה צריך להיות 30 ימים.
דוד רותם: למה בתוך 30 ימים?
כרמית יוליס: שוב, אדוני, כמו שאתה אמרת, אנחנו רוצים שההליך הזה יהיה יחסית הליך מהיר.
דוד רותם: לא הגשתי תוך 30 ימים, מה קורה?
כרמית יוליס: אותו דבר.
דוד רותם: מה אותו דבר?
נעמה מנחמי: אז ידונו בהדרכה, בלי - - -
כרמית יוליס: יראו בך מישהו שלא הגיב בזמן, והשמאי יעשה עם זה כפי שנראה בעיניו.
כרמית יוליס: כלומר, לא יהיה את הצד שכנגד בהליך.
כרמית יוליס: תמיד אפשר לבקש הארכת מועד, תמיד אפשר לבוא לשמאי להגיד לו זה זמן לא - - -
דוד רותם: את יודעת, אין צד שכנגד בהליך, ואז אין הליך.
דוד רותם: אל תשכחי, שימי לב מה אני צריך: אני צריך להגיש כל מיני מסמכים.
דוד רותם: אני רוצה שומה – את יודעת כמה זמן לוקח לעשות שומה?
דוד רותם: אדוני יושב-ראש השמאים, כמה זמן?
אוהד דנוס: זו שומה מסובכת, זו לא שומה פשוטה.
דוד רותם: כמה זמן לוקחת שומה?
אוהד דנוס: היא יכולה לקחת חודש, מעל חודש גם.
נעמה מנחמי: כאן גם יש צורך בהתארגנות של המשיבים.
דוד רותם: אתם מבינים, ופה אני כבר רוצה שומה.
נעמה מנחמי: יש צורך בהתארגנות של המשיבים.
נעמה מנחמי: זה גם יכול לקחת זמן.
נעמה מנחמי: כלומר, אנחנו מדברים פה על הרבה מאוד אנשים שלא בהכרח מאוגדים, שכל הקשר ביניהם הוא שהם כולם לא רוצים, או לא חושבים, שאותה עסקה אמורפית, שהיא רק על יסוד אילו שהן אמות מידה, ואפילו לא על יסוד איזושהי שומה, הם צריכים עכשיו למצוא אחד את השני כדי למצוא לעצמם מייצג משותף, ולמצוא לעצמם מישהו שיגיש לכולם שומה משותפת.
נעמה מנחמי: ככל שאני חושבת על זה, גם 45 יום נראים לי מעט, אני חייבת לומר.
כרמית יוליס: אדוני, אני רק רוצה להגיד משהו, שאותם משיבים שלא רוצים את העסקה, הם יודעים על מינוי שמאי פינוי-בינוי.
כרמית יוליס: זה לא שיש להם רק את ה-30 יום.
כרמית יוליס: יש להם 30 יום מאז שהמבקשים הגישו את המסמכים.
כרמית יוליס: הם יודעים על המינוי כבר בעת שהוא קורה.
דוד רותם: בוודאי, אבל אם אין לי את שומת המקרקעין של המבקשים - - -
כרמית יוליס: יותר קשה לך להתארגן.
דוד רותם: אז אני לא אלך לבקש שומה שלי, אני צריך לתת לשמאי שלי משהו לעבוד עליו.
אוהד דנוס: אז סיכמנו שיש שומה ליזם?
דוד רותם: אם יש שומה – הרי, בוא נאמר ככה: יהיה משהו.
נעמה מנחמי: אם אין שומה, זה יהיה עוד יותר קשה להתארגן.
אוהד דנוס: נכון, זה מה שאמרנו.
אורי מקלב: אין ספק שבשלב הזה צריך - - -
דוד רותם: בואי נאמר ככה: אנחנו לא רוצים שיהיה אוטומטית.
דוד רותם: יהיו לי 30 יום, ואז אוטומטית, את יודעת, כל מי שמתעסק בזה אוטומטית מגיש בקשה לאורכה.
דוד רותם: וכל שמאי ייתן, כי אחרת הוא מפוצץ את העסק.
כרמית יוליס: בסדר.
אורי מקלב: מה סוכם, כמה ימים?
נעמה מנחמי: 45.
אורי מקלב: עם אפשרות לערער?
דוד רותם: לא לערער, אפשר לבקש - - -
נעמה מנחמי: אפשר לבקש - - -
קריאה: אפשרות להארכת כל מועד שהוא.
אורי מקלב: מי שיודע, השלב הזה הוא השלב שלוקח הכי הרבה זמן – שלב ההתארגנות של התושבים, מציאת המייצג, התארגנות שלהם, או שלא מתארגנים בקבוצה אחת.
אורי מקלב: זה זמן שלוקח, וצריך לתת אותו.
נעמה מנחמי: אתה יכול להציע גם מועדים יותר ארוכים.
אורי מקלב: תאמיני לי שהתחברתי למה שאת אומרת, ש-45 יום זה לא - - זה נכון.
אורי מקלב: מי שיודע, יודע שאלו שלבים שלוקחים זמן.
אורי מקלב: עם כל הרצון לזרז את - - - אפשר לקצר בימים בשלבים אחרים, יכול להיות, ולא - - -
נעמה מנחמי: לכן שאלתי במקרים קודמים למה היה צריך 15 ימים, לדוגמא, לטובת המינוי, אם כל המטרה היא - -
אורי מקלב: לזרז.
נעמה מנחמי: למנות שמאי לוקח 15 ימים, אבל לארגן את כל התושבים ולמצוא שומה וכולי, כנראה מספיקים 30.
נעמה מנחמי: תקנה 6: "דיון לפני שמאי פינוי ובינוי: שמאי פינוי ובינוי יקיים דיון לא יאוחר מ- 45 ימים מיום הגשת תשובת המשיבים אם הוגשה, או מיום שנקבע להגשתה, לפי המוקדם, ויודיע לצדדים על מועד הדיון ומיקומו" – אני חושבת – "21 ימים לפחות מהמועד שבו הוא עתיד להתקיים", כלומר- - -
דוד רותם: עשרה ימים.
נעמה מנחמי: אתה זוכר – הם צריכים גם מייצג וגם שמאי.
דוד רותם: זה כבר 45 יום אחרי שנתתי את התשובה.
נעמה מנחמי: בסדר, אבל אני צריכה להתארגן למועד ספציפי.
דוד רותם: לא, די.
דוד רותם: יש לי 45 יום להגיש תשובה, ואחר-כך עוד 45 יום לקבוע תאריך.
דוד רותם: "לא יאוחר מ-45 ימים" - -
אוהד דנוס: לקיום הדיון.
דוד רותם: - - " מיום הגשת תשובת המשיבים אם הוגשה".
נעמה מנחמי: אין לי בעיה, מבחינתי, שיקבע את זה גם אחרי שבועיים, אבל רק שיהיה שבועיים, או זמן סביר לבן אדם לדעת שהוא צריך להגיע ביום ספציפי.
דוד רותם: עשרה ימים הם זמן סביר לחלוטין.
אורי מקלב: הם לא צריכים שמאים - - -
נעמה מנחמי: הם צריכים שמאי, והשמאי צריך לדעת שהוא צריך להגיע - - -
דוד רותם: אדוני היקר, אז הם יביאו שמאי.
דוד רותם: יש להם 45 ימים לתת תשובה, ואחרי-כן עוד עשרה ימים שיביאו את האיש.
דוד רותם: אני לא מבין, גם היומן של עורכי דין תמיד מלא.
מירי כהן: אדוני, האמת היא שלעורכי דין, עשרה ימים לדעת לפני דיון – לדעתי, ברור שיבקשו דחיות.
דוד רותם: אז אני מקווה שהשמאי לא ייתן להם.
מירי כהן: אבל אדוני, אם - - -
דוד רותם: בואי נאמר ככה: עורכי דין צריכים בדרך כלל חצי שנה מראש, לפחות, הודעה.
דוד רותם: הם צריכים להתחיל ללמוד את התיק.
מירי כהן: אבל אדוני, אבל זה רק להודיע לנו.
מירי כהן: זה לא מאריך את - - בתוך 45 ימים, שנקבע שהוא צריך לקבוע דיון – טווח הזמנים הזה לא משתנה.
דוד רותם: מיום שהשמאי קיבל את החומר ואתם קיבלתם את החומר, מאותו רגע, תתחילו לעבוד.
מירי כהן: אין בעיה, רק להודיע על הדיון - - -
דוד רותם: עשרה ימים מראש, מה יש?
אורי מקלב: נעשה פשרה של 14 יום.
מירי כהן: לדעתי זה מאוד קצר.
דוד רותם: איזו פשרה?
דוד רותם: מה הפשרות האלה?
דוד רותם: כל הזמן אנשי הפשרות.
נעמה מנחמי: הוא מבקש ממך עוד ארבעה ימים.
דוד רותם: אתה רוצה 14 יום?
אורי מקלב: מציע.
דוד רותם: קיבלת 14 יום.
נעמה מנחמי: "מקום הדיון: הדיון יערך במשרדי שמאי פינוי ובינוי או במקום אחר המאפשר קיום דיון הולם, ואולם לא יתקיים דיון במשרדו של אחד הצדדים אלא אם כן הסכימו לכך שאר הצדדים".
נעמה מנחמי: אני חושבת - - -
דוד רותם: לא, אני לא רוצה "הסכימו לכך שאר הצדדים".
נעמה מנחמי: - - שאפשר למחוק את הסעיף הזה.
דוד רותם: לא רוצה הסכמה, ואני לא רוצה רק במשרדו של אחד הצדדים לדיון, אלא במשרדו של אחד הצדדים לדיון או של מייצגו.
דוד רותם: אני זוכר שניהלתי פה דיון במשרדי עורכי בדיון של אחד הצדדים, ואחר-כך זה היה מאוד לא נעים.
דוד רותם: אל תעשו פה הסכמה מסיבה מאוד פשוטה – אנשים לא באמת - - אתה יודע, זה כמו – לא נעים להגיד – שאישה מסכימה שהדיון בעניינה יהיה בבית הדין הרבני.
דוד רותם: זו לא הסכמה.
כרמית יוליס: אנחנו פשוט חשבנו על מצב שבו השמאי גר באזור אחר לגמרי של המדינה, והוא ירצה להקל עליהם, והדרך היחידה להקל עליהם היא להתדיין אצל אחד הצדדים.
דוד רותם: אבל זה דבר נוראי.
כרמית יוליס: נכון שזה לא נעים בכלל, אבל לכן חשבנו - -
דוד רותם: אז עזבו.
כרמית יוליס: - - שאם יש הסכמה, זה בסדר.
דוד רותם: אנחנו הולכים פה לנושא שהוא כל-כך עדין - - -
אוהד דנוס: לא הבנתי.
כרמית יוליס: שלא יתקיים לא במשרד של אחד הצדדים, ולא של המייצג.
נעמה מנחמי: "דיון בהעדר צד".
נעמה מנחמי: הנוסח שהציע משרד המשפטים היה: "הוזמנו הצדדים לדיון ואחד מהם לא התייצב לדיון, רשאי שמאי פינוי ובינוי לקיים את הדיון גם בהעדרו, ובלבד שחלפו 30 דקות מהמועד שבו אמור היה להתחיל הדיון".
נעמה מנחמי: אני חושבת שדיון בהיעדר צד זה משהו שהוא חמור מידי, ואני מציעה את הנוסח שיש בחוק הבוררות לגבי דיון בהיעדר צד: "צד שהוזמן כדין לישיבה פלונית ולא התייצב, רשאי שמאי פינוי ובינוי באותה ישיבה לדון בסכסוך בהעדרו; צד שנדרש לטעון טענותיו במועד שנקבע לכך ולא עשה כן, רשאי השמאי לפסוק בסכסוך בהעדרו".
נעמה מנחמי: "החלטה שניתנה אחרי דיון שהתנהל בהעדר צד או בהעדר טענותיו, רשאי שמאי פינוי-בינוי, על-פי פניית בעל-דין שהובאה לפניו תוך שלושים יום מהיום שנמסר לו העתק ההחלטה, לבטלו ולחדש את הדיון, אם שוכנע שבעל-הדין נעדר או לא טען טענותיו מסיבה מוצדקת.
נעמה מנחמי: שמאי פינוי ובינוי לא יקיים ישיבה בהעדר צד, אלא אם הזהיר אותו, בכתב או בעל-פה, שידון באותה ישיבה בהעדרו אם לא יתייצב".
דוד רותם: (ג) הוא דבר טכני לחלוטין.
דוד רותם: כשאני ניהלתי בוררויות, אוטומטית, בישיבה הראשונה הייתי מודיע לכל הצדדים שמי שלא יופיע לישיבה, אני אקיים בהיעדרו, הזהרתי אתכם.
נעמה מנחמי: נכון, אבל זה אומר שהיתה איזושהי אזהרה.
דוד רותם: בסדר, אז היתה אזהרה.
דוד רותם: אז אני יכול לעשות את האזהרה בתקנות, ואז לא צריך להזהיר אותם פעם נוספת.
נעמה מנחמי: לא, אבל אתה זוכר שאנחנו מדברים הרבה פעמים על צדדים שהם לא מיוצגים.
דוד רותם: כשאת מדברת על (ב), אני חושב שגם משרד המשפטים, במה שהוא כתב, הוא התכוון לזה.
דוד רותם: אוי ואבוי אם לא.
כרמית יוליס: אדוני, ברור שבמצבים המאוד חריגים אין ספק שתהיה השלכה לזה שאם בן אדם פתאום לא הגיע כי היתה לו תאונת דרכים בדרך לדיון, אני מניחה שיהיה לזה השלכה על התוצאות שיתקבלו שם - -
נעמה מנחמי: אולי לא חייבים תאונת דרכים דווקא בדרך - - -
כרמית יוליס: - - אבל, מצד שני, זה ברור שכולם לא רוצים לתמרץ מצב שבו אנשים לא יתייצבו לדיון.
דוד רותם: יש הוצאות על צד שלא מופיע לדיון?
כרמית יוליס: לא אדוני.
כרמית יוליס: סמכויות לפסוק הוצאות הן בסימן שאלה מבחינתנו, בגלל המהות של הגוף הזה, שמצד אחד, יש לו סמכויות מעין שיפוטיות אבל זה עדיין לא בית משפט.
כרמית יוליס: הוא גם מעין - - -
דוד רותם: אני רוצה להגיד לכם משהו, תחשבו על דבר אחד, אני אחד התובעים או המשיבים לא חשוב מה – אני לוקח עורך דין – ולמיטב ידיעתי, עורכי דין לא עובדים בחינם – אנחנו מגיעים לדיון, והצד השני לא הגיע.
דוד רותם: עורכי דין עובדים על שתי שיטות: או ישיבות, או שעות.
דוד רותם: אם הוא עובד על ישיבה, אז היא היתה ישיבה, הוא היה.
דוד רותם: אם הוא עובד על שעות, אז את יודעת, כל מה שהוא פחות מרבע שעה מרגע שיצאתי מהמשרד שלי נחשב שעה.
דוד רותם: אם זה יותר מרבע שעה, זה נחשב שבע שעות.
דוד רותם: אז אני בכל מקרה אשלם.
דוד רותם: למה לא מגיע לי, כשלא קרה כלום?
דוד רותם: אני לא יודע, אני הייתי שוקל את זה.
דוד רותם: אתם מבינים, ברגע שאדם יודע שהוא מקבל מכה בכיס אם הוא עושה צחוק מההליך, הוא מתייחס אליו אחרת.
עינת גנון: השכר של השמאי נקבע כנגזרת מ - - -
אוהד דנוס: אבל הוא לא דיבר על השמאי.
דוד רותם: רגע, סליחה, האם השמאי לא מקבל לפי ישיבות?
עינת גנון: לא, השכר של השמאי - -
אוהד דנוס: הוא לפי הפרויקט.
עינת גנון: - - נקבע בהתאם למספר יחידות הדיור בפרויקט.
נעמה מנחמי: זאת אומרת שלשמאי יש אינטרס לגמור את הדיון הזה - - -
דוד רותם: בישיבה אחת.
נעמה מנחמי: - - בישיבה אחת.
אוהד דנוס: בוודאי.
דוד רותם: מה שקורה זה שלשמאי יש אינטרס, ואז יש צד אחד שלא בא, פעמיים – שלוש.
אוהד דנוס: הצד הסרבן, לצורך העניין.
דוד רותם: לא יודע, תקרא לו סרבן או לא סרבן, הוא לא בא.
דוד רותם: הוא לא הרגיש טוב.
נעמה מנחמי: זה פשוט לא ידון.
דוד רותם: אז הוא לא ידון.
נעמה מנחמי: - - - יעיף אותו מכל המדרגות בלי לשמוע.
דוד רותם: אני לא חושב שהוא יעשה את זה, השמאי הוא איש מקצוע, הוא לא - - -
אוהד דנוס: עושה שומה.
דוד רותם: זה לא שופט.
דוד רותם: לשופט יש הוראות בחוק – לא הופיע הצד שכנגד, אתה פוסק לרעתו.
דוד רותם: שמאי לא צריך את הצד.
דוד רותם: אני יכול לעשות שומה ולהגיד אם זה שווה או לא שווה בלי לשמוע אף אחד.
אלעזר במברג: לכן הסנקציה האמיתית היא שהוא לא ייוצג יותר בהליך הזה.
כרמית יוליס: הוא לא יוכל לטעון את הטענות שלו, אבל זה שהשומה שפסק השמאי לא צריכה להיות - - -
דוד רותם: אבל השמאי לוקח את ההצעה שהציע.
דוד רותם: הוא מסתכל על הפרויקט, ואומר: חבר'ה, עובדים עליו פה, מה אתם רוצים.
דוד רותם: איך אמר קודם היושב-ראש?
דוד רותם: הוא אמר: בלי שומה אני יכול להגיד לך מראש שהשומה היא - - -
אלעזר במברג: אבל ההנחה היא שאנשים רוצים לעמוד ולהגן גם בעל-פה על זכותם.
כרמית יוליס: תינתן להם הזכות.
דוד רותם: אתם אומרים שיש בעיה אם אפשר להטיל הוצאות - - -
כרמית יוליס: כן, אני חושבת שיש בעיה יותר עקרונית עם הדבר הזה – איזה גוף ואיזה סוג של סמכויות שיש לגוף שרשאי להטיל הוצאות.
כרמית יוליס: יש ועדות ערר, יש על זה פסקי דין.
כרמית יוליס: זה שנוי מאוד במחלוקת, האם ועדת ערר – שעוד יש לה כובע מעין שיפוטי אפילו עוד יותר חזק מאשר שמאי פינוי בינוי – רשאית להטיל הוצאות.
כרמית יוליס: אני לא בטוחה שבלי הסמכה בחוק ראשי ניתן לעשות את זה, ולכן אני לא בטוחה שניתן לקבוע את זה כאן.
כרמית יוליס: למרות שבמהות אני מסכימה עם אדוני לגמרי; כלומר, ככל שתהיה סנקציה שאנשים ירגישו בכיס, שהם לא הגיעו על-אף שהם היו צריכים ולא היתה להם סיבה מספיק טובה.
כרמית יוליס: מצד שני, מאוד יכול להיות שיהיה לזה ביטוי בעצם ההחלטה.
כרמית יוליס: אם לאדם יש איזה טענה מאוד חזקה, והוא לא הגיע לדיון, אז הטענה שלו לא תילקח בחשבון בהחלטה של אותו שמאי.
דוד רותם: בואי נאמר ככה: איזו טענה אני צריך לטעון בפני שמאי, כאשר שמאי מעצם טבעו עושה שומה?
דוד רותם: אני מדבר איתו על ערכים.
דוד רותם: הוא לא צריך אותי.
דוד רותם: הוא יכול לקחת את התוכניות ולשבת בבית, ולעשות את השומה.
דוד רותם: הם לא צריכים אף אחד בעיניים.
דוד רותם: הם בטח לא צריכים עורכי דין שיטענו בפניהם.
כרמית יוליס: אדוני, אתה צודק, אבל מצד שני זה ברור שככל שמתקיים דיון, אתה מאפשר להם - - -
דוד רותם: כרמית, זה שאת אומרת כל פעם שאני צודק, את זה כולם יודעים.
כרמית יוליס: זה מה שרצינו הרי להשיג.
כרמית יוליס: כל המטרה של התקנות האלה היא לקבוע גוף מקצועי.
כרמית יוליס: זה באמת לא משנה מה יאמרו לו הדיירים הסרבנים.
כרמית יוליס: הוא יודע האם העסקה הזאת כדאית לו או לא.
אוהד דנוס: לא, זה לפעמים משנה.
כרמית יוליס: אבל, אתה צריך לאפשר להם לטעון, אם פתאום הם יביאו איזושהי טענה - -
אוהד דנוס: הם יכולים להעיר נקודות מסוימות.
כרמית יוליס: - - מאוד משכנעת, מידע שלא היה בפניו.
כרמית יוליס: יעירו נקודות כאלה, נקודות אחרות.
כרמית יוליס: אי-אפשר לקיים הליך בלי לאפשר להם.
נעמה מנחמי: "איחוד דיונים: שמאי פינוי ובינוי הדן בבקשה, רשאי להזמין לאותו דיון גם את מי שמתדיין לפניו במחלוקת אחרת, אם ראה שיש בכך כדי לייעל את הליכי הדיון בבקשות אלה, ולאחר שהודיע לצדדים על איחוד הדיונים וקיבל את תגובותיהם בכתב".
כרמית יוליס: אני לא צופה שהסיטואציות האלו יקרו כדבר שבשגרה, זה עשוי להיות הליך מאוד חריג.
כרמית יוליס: אבל במקרה התיאורטי של שני מתחמי פינוי-בינוי סמוכים, ויש פה מבקשים ושם מבקשים באותו שמאי פינוי-בינוי, יכול להיות שהוא יחשוב שלשם היעילות, הוא לא ידון בשניהם בנפרד, אלא יאחד אותם.
כרמית יוליס: הרי ההבדל האם מתחם נחשב מתחם אחד או שני הוא שאלה תכנונית – איך חילקו את זה בתוכנית, האם זה - -
דוד רותם: אם חילקו לשניים, אז זה שני דיונים, זה לא דיון אחד, זה לא יכול להיות.
דוד רותם: אל תסבכו לי את החיים.
דוד רותם: כמו שאמרנו קודם, אני משלם לעורך הדין שלי לפי ישיבות.
דוד רותם: אז אני לא רוצה שהוא יישב שם כשדנים בתיק השני, מה זה מעניין אותי?
דוד רותם: ואת עוד אומרת לי: זה לא יקרה.
כרמית יוליס: אני לא צופה שזה יקרה, כי העסקאות האלה לא עד כדי כך נפוצות - - -
דוד רותם: אם זה לא יקרה, אז למה אתם צריכים את זה?
דוד רותם: אני אומר לכם, זה מיותר לחלוטין, סתם לסבך את החיים.
אוהד דנוס: אבל זה גם יכול לחסוך כסף.
אוהד דנוס: כשאותו עורך דין ייצג בשני מתחמים, והוא ירצה את - - -
דוד רותם: אתה יודע, עורך דין אחד מייצג בשני מתחמים, תאמין לי – בוא נבדוק.
כרמית יוליס: זה עשוי להיות עילה להפחתת שכר הטרחה, אם באמת יש שני מתחמים עם מאפיינים תכנוניים וסביבתיים זהים, אז הוא יקיים דיון אחד.
דוד רותם: אני לא רוצה להוריד שכר טרחה לאף אחד.
דוד רותם: אני אומר, תנו לי לדון בתיק שלי, ושמישהו אחר ידון בתיק שלו.
דוד רותם: אגב, הסיכוי שזה יקרה הוא אפס, משום שאתם לא תמנו את אותו שמאי בכל מקרה בשני המקרים האלה.
דוד רותם: יש לכם רשימה מספיק ארוכה כדי שבדיוק בשני מתחמים תואמים תמנו את אותו שמאי.
כרמית יוליס: אפשר למחוק את זה, אין בעיה.
נעמה מנחמי: "10.
נעמה מנחמי: ביקור בנכס: שמאי פינוי ובינוי יבקר לצורך מילוי תפקידיו לפי חוק זה בדירה אחת לפחות מכל סוג אופייני של דירה במתחם בנוכחות הצדדים, זולת אם הסכימו הצדדים כי הביקור ייערך שלא בנוכחותם", או שאולי יסכימו הצדדים שאין צורך בביקור.
אוהד דנוס: לא, זה לא קשור.
אוהד דנוס: חייב לבקר – או הוא או מי מטעמו.
אוהד דנוס: אלו תקנות האתיקה של שמאי מקרקעין.
נעמה מנחמי: רק שנייה, אני אסיים לקרוא.
נעמה מנחמי: "טען אחד המבקשים כי דירתו בעלת שווי גבוה יותר משווי דירה אופיינית באותו מתחם – יבקר שמאי פינוי ובינוי גם בדירתו".
כרמית יוליס: נעמה, מאיפה את קוראת?
נעמה מנחמי: מהנוסח המשולב שנשלח לכם.
קריאה: היא קוראת את שלה.
כרמית יוליס: אני יודעת שהיא קוראת את שלה.
דוד רותם: אנחנו תמיד קוראים את שלנו.
אלעזר במברג: אולי בהתייחס לעניין הזה, הנקודה היא כזו – עשינו ישיבה עם נציגי איגוד השמאים, ובנינו באופן שנראה לנו הכי נכון את אופי העבודה שיעשה בסוף אותו שמאי פינוי-בינוי.
אלעזר במברג: הנחת העבודה היתה כזו שהשמאי צריך לבוא ולראות – כנקודת מוצא – אנשים שחיים בדירת ארבעה חדרים, שמציעים להם מחר דירת חמישה חדרים.
אלעזר במברג: הנחת העבודה היתה שדירת ארבעה חדרים טיפוסית – שכנגדה מקבלים דירת חמישה חדרים מסוימת – כולם אותו הדבר, צריכים להימדד באותם כלים שמאיים.
אלעזר במברג: אפשר לנתח אותם באופן דומה, מה שכמובן, מפשט מאוד את העבודה ומוזיל את העלויות, זה ברור.
אלעזר במברג: עדיין, מכיוון שהמתווה של כל התיקון לחוק שנעשה – וגם התקנות – היה מצד אחד למנוע סחטנות או סרבנות לא סבירה, אבל עדיין לשמור על זכויותיהם של אותם אנשים שבדין, בצדק, טוענים שיש קיפוח, ויכול להיות שהם צודקים.