GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ענת שיחור: בקשר לשאלה שלך, אם אפשר לקחת את האחריות שנהיה עורכי-דין טובים, אני יכולה להגיד לך, שאנחנו טוענים בעיקר לאפליה.
ענת שיחור: במיוחד בבחינה האחרונה, כי יש בחינות שעוברים בהם 85%.
ענת שיחור: שנה שעברה, באותו מועד, עברו מעל 70%.
ענת שיחור: אחוז העוברים הכללי הוא 70.18%.
ענת שיחור: בבחינה הזאת עברו 48%.
ענת שיחור: זאת אומרת שההסמכה שלנו תלויה במזל.
ענת שיחור: ארבע שנים למדנו, השקענו מאות אלפי שקלים, וההסמכה שלנו תלויה האם נפלנו על ועדה קלה או ועדה לא קלה.
בן קרפל: שלא כותבת את התשובות.
ענת שיחור: החיים שלנו לא יכולים להיות תלויים במזל.
ענת שיחור: הוועדה משתנה מדי שתי בחינות בערך.
ענת שיחור: בקשר לטענה, אחוז המעבר בפעם הראשונה הפעם היה הנמוך ביותר שהיה לפחות בעשר השנים האחרונות.
ענת שיחור: עוד דבר, בנובמבר 2011 גם בקרב האוניברסיטאות נשבר שיא.
ענת שיחור: התקבל הציון הממוצע הנמוך ביותר בעשור האחרון במוסד מצטיין.
ענת שיחור: אין ספק שהבחינה האחרונה היתה קשה מכל הבחינות שהיו.
ענת שיחור: אנחנו טוענים שזו אפליה.
ענת שיחור: אנחנו רוצים תיקון לאפליה הזאת.
ענת שיחור: זה חוסר שוויון.
ענת שיחור: אנחנו מבקשים פקטור.
ענת שיחור: בכל מקום בעולם עושים פקטור.
ענת שיחור: באוניברסיטאות עושים פקטור.
בן קרפל: גם בארץ.
ענת שיחור: בלשכת רואי החשבון עשו פקטור.
דוד רותם: מה טענת האפליה?
דוד רותם: שבשנה שעברה הבחינה היתה קלה יותר?
ענת שיחור: אם בעבר 85% עברו את הבחינה, והפעם רק 48%.
ענת שיחור: האוכלוסייה לא השתנתה, מדינת ישראל לא השתנתה.
ענת שיחור: האנשים שיושבים כאן – הפרופיל שלהם לא השתנה.
קריאה: המכללות היו קיימות.
בן קרפל: אותו אחוז ניגשים מהמכללות.
ענת שיחור: מספרם של הניגשים לבחינה מבין בוגרי האוניברסיטאות הוא קבוע.
ענת שיחור: בארבע הבחינות האחרונות הוא עמד על בין 24% ל-25% בוגרי מכללות.
ענת שיחור: וזה האחוז הכי גבוה שנכשלו בפעם הראשונה.
ענת שיחור: אומרים: טוב, היו הרבה מהפעם השנייה והשלישית.
ענת שיחור: בסדר.
ענת שיחור: אבל בפעם הראשונה – זה האחוז הגבוה ביותר.
ענת שיחור: זאת אומרת, אין ספק שהבחינה הזאת היתה מפלה בצורה קיצונית.
ענת שיחור: ולכן אנחנו דורשים פקטור.
ענת שיחור: למה לא לעשות פקטור?
ענת שיחור: זה שאף פעם לא עשו פקטור, זה לא נימוק.
ענת שיחור: זה שעשו טעות כל השנים לא אומר שעכשיו לא צריך לעשות.
ענת שיחור: אף פעם גם לא היו כאלה ציונים.
דוד רותם: אבל אם יעשו פקטור השנה, יבואו כאלה שנכשלו בשנה שעברה, ויגידו: רגע, למה לא עשיתם פקטור גם שנה שעברה?
דוד רותם: זו אותה אפליה.
דוד רותם: פעם ראשונה שאני שומע טענה, שמבחן קשה יותר מאשר בשנה שעברה הוא טענת אפליה.
ענת שיחור: אנחנו יודעים שכשמחוקקים דברים, הם לא יכולים להיות רטרואקטיביים.
ענת שיחור: וחוץ מזה, הם יכולים גם להיות רטרואקטיביים.
מייק קיסוס: אם יורשה לי, אני מבקש להתייחס.
מייק קיסוס: ראשית, תודה.
מייק קיסוס: אני מבקש לומר דברים שלא נאמרו.
מייק קיסוס: שלושת חברי הכנסת המכובדים, לדעתי, אמרו את רוב הדברים, אז אין טעם לחזור עליהם.
מייק קיסוס: אני רק רוצה להתייחס לשתי נקודות שלא הועלו.
מייק קיסוס: אני בכוונה מציג את עצמי.
מייק קיסוס: התואר השני שלי הוא בדרכי הוראה והכשרת מורים, והערכה ובחינה.
מייק קיסוס: אני בכוונה אומר את זה כדי להגיע לפואנטה של המבחן הזה.
מייק קיסוס: המבחן הזה הוא אנטיתזה לכל תיאוריה, לכל מתודה פדגוגית שהיא.
מייק קיסוס: זה אי-בהירויות לשוניות, זה כפל תשובות סמוכות אחת על השנייה.
מייק קיסוס: אני לא מדבר על שגיאות מהותיות, שכבר נאמר לכם, שפסלו שתי שאלות טרם הפרסום, וכיוצא באלה.
מייק קיסוס: זה דבר שהוא פשוט לא יאומן.
מייק קיסוס: ומעל הכול, הרי מה תפקידה של בחינה.
מייק קיסוס: זה אמצעי להערכה לבדיקת הישגים.
מייק קיסוס: בפשטות.
דניאל פלג: לנבא את יכולתו המקצועית של העורך-דין לעתיד.
מייק קיסוס: זו התוצאה.
מייק קיסוס: אתה בודק יכולות.
מייק קיסוס: אתה עושה הערכה מקצועית.
מייק קיסוס: מה השורה התחתונה פה?
מייק קיסוס: מה בדקו?
מייק קיסוס: את שולי השוליים של הדברים?
מייק קיסוס: הרי הבחינה צריכה להיות על ליבת החומר.
מייק קיסוס: בכל תחום דעת שהוא, אתה לא יכול ללכת לבחינה ולקחת את שולי השוליים.
מייק קיסוס: סיפרו לכם פה בדיחה של הכנרת.
קריאה: הכנרת היא גם וגם.
קריאה: היא גם ייעודית וגם ציבורית.
מייק קיסוס: כבוד היושב-ראש, אני באמת לא רוצה לחזור על הלצות מהסוג הזה.
מייק קיסוס: לקחתי את הבחינה וניתחתי אותה בעין פדגוגית, כמו שעשיתי דברים כאלה בעברי.
מייק קיסוס: פשוט נדהמתי.
מייק קיסוס: אני לא מדבר על שאר הדברים שנאמרו – התוצאה, הפקטור.
מייק קיסוס: מה הבושה בפקטור?
מייק קיסוס: דרך אגב, במטותא, אמרת קודם איך תרגיש עם עורך-דין שעבר ב-60, או לא חשוב מה.
מייק קיסוס: אשיב לך תשובה.
מייק קיסוס: בדיוק כמו שהיה לפני חמש שנים, שציון המעבר הוא 60.
מייק קיסוס: זו התשובה.
מייק קיסוס: כשאתה עשית בחינה, ידידי, אם מותר לי לקרוא לך כך - - -
דוד רותם: כשעשיתי בחינה לא היתה בחינה בכתב.
דוד רותם: אותי שאלו שאלה אחת בעל-פה, וכך עברתי.
יעקב אדרי: שאלו אותו, מאיזה כיוון הוא בא.
מירי רגב: יש לך יותר מזל משכל.
מייק קיסוס: כבוד היושב-ראש, סוגיה שנייה שאני מבקש להעלות פה.
מייק קיסוס: נאמר פה על-ידי כולם שצריך לטפל בזה במישור הקונקרטי ובמישור העקרוני.
מייק קיסוס: לרמה העתידית, במישור העקרוני, אנשים פה לא צריכים לשלם את המחיר הקונקרטי.
מייק קיסוס: צריך לתקן את זה.
מייק קיסוס: זה נאמר על-ידי חברי הכנסת בצורה הכי מכובדת, ואני לא רוצה לחזור על זה, אבל אתה לא יכול, כשאתה מפרסם נייר עמדה, לשכת עורכי-הדין – קודם כול, אני נורא מתרעם על זה שיושב-ראש הלשכה לא נמצא פה, עם כל הכבוד למנכ"ל, ואני מאוד מכבד.
דוד רותם: מותר לך להתרעם.
יעקב אדרי: הוא זומן?
מייק קיסוס: זאת סוגיה לא פחותה מהוועדה לבחירת השופטים.
מייק קיסוס: כך אני חושב.
מירי רגב: הוא עסוק בעניינים נורא חשובים.
מייק קיסוס: מה גם, שההכנסות של הלשכה בעניין הזה, הן מטאוריות.
מייק קיסוס: ובכלל, האינטרס מובנה להכשיל.
יעקב אדרי: מהבחינות?
מייק קיסוס: מהבחינות.
יעקב אדרי: כמה משלמים לבחינה?
קריאה: בין 1,000 ל-1,050.
מירי רגב: עוד מעט נגיע למצב, שזה כמו תאגידי המים.
מייק קיסוס: לשכת עורכי-הדין אומרת בנייר העמדה שלה – תראו, אני מקריא לכם את המשפט שלהם, זה מדהים, זה ניתוח תוכן פשוט – "יש לקדם את תזכיר חוק לשכת עורכי-הדין, אשר יישומו יוביל לשמירה על רמת המקצוע, ולעלייה באחוז העוברים את הבחינה".
דוד רותם: הם לא מתכוונים אליך.
דוד רותם: את זה הם שולחים אלי.
יעקב אדרי: שולחים אליך, מתכוונים אליהם.
דוד רותם: לא, שולחים אלי, ומתכוונים אלי.
מייק קיסוס: ניתוח תוכן – מה המסקנה של הטקסט הזה?
מייק קיסוס: שהרמה לא טובה.
מייק קיסוס: הם אמרו.
מייק קיסוס: הם רוצים שיותר אנשים יעברו.
מייק קיסוס: בין סוגריים: תסבירו לי איך זה מסתדר עם ההצהרות שלכם – של לא לעבור או להגביל את הכניסה למקצוע וכולי – שהרמה לא טובה ושהבחינה לא טובה.
מייק קיסוס: ריבונו של עולם, אם אתם רוצים שיעברו יותר – הבחינה לא טובה והרמה לא טובה – אז למה אתם לא עושים את המעשה המתבקש?
מייק קיסוס: אני לא מצליח להבין את זה.
מייק קיסוס: אני אישית, תואר שני פעמיים, בחיים לא הבנתי איך אני יכול להיכשל בבחינה.
מייק קיסוס: 58 קיבלתי.
מייק קיסוס: סיימתי מכללת "שערי משפט", תגידו את זה לברזילי, ואני לא מתבייש בזה.
מייק קיסוס: ולמדתי בשלוש אוניברסיטאות במדינת ישראל.
מייק קיסוס: הרמה במכללות היא לא פחות טובה.
מייק קיסוס: יש בעיות אחרות שם.
מייק קיסוס: זה גם לא רלוונטי.
מייק קיסוס: תפקח בכניסה.
דניאל פלג: יש לי תואר שני בסוציולוגיה של החינוך.
דניאל פלג: תואר ראשון בחינוך מיוחד.
דניאל פלג: תעודת הוראה של מורה בכיר.
דניאל פלג: עוסק הרבה שנים בחינוך, גם באקדמיה.
דניאל פלג: בן 54, למי שמתעניין.
דניאל פלג: תשובה לשאלה של חבר הכנסת דוד רותם, ואני לא אחזור על כל הדברים.
דניאל פלג: מעבר לעניין של 60 שהיה פעם, ופעם היתה רק בחינה בעל-פה וכן הלאה, נלך חצי שנה אחורה לבחינה האחרונה.
דניאל פלג: בבחינה האחרונה סדרי גודל של 75% עברו.
דניאל פלג: מעל ל-70%.
דניאל פלג: שזה מה שחבר הכנסת אדרי אמר – סביר.
דניאל פלג: אם סביר או לא אפשר להתווכח וזה עניין אחר, אבל - - -
אורון סלמון: וגם נפסלו שש או שבע שאלות.
דוד רותם: רבותי, זה לא לשכת עורכי-הדין פה, וזה לא שיעור במכללות.
דוד רותם: פה מדברים לפי סדר.
דניאל פלג: התרגלנו שזה סביר.
דניאל פלג: בחישוב סטטיסטי פשוט: אם כולנו, כל ה-53%-52% שנכשלו, היינו ניגשים לבחינה לפני חצי שנה, וגם עשינו אותה בסימולציות אגב – מחציתנו – אני אומר סטטיסטיקה כרגע, ויש פה איש לשיטות מחקר – סביר להניח, שהיו עוברים, אם לא יותר ממחצית.
דניאל פלג: כלומר היינו מגיעים ל-70%.
דניאל פלג: לכן התשובה הסטטיסטית והמקצועית לשאלת ה-10% פקטור – להצעה, אני חושב, אני מקבל את זה כהצעה - - -
דוד רותם: לא, זאת לא היתה הצעה, שלא תטעה.
מירי רגב: אני הבאתי את ההצעה.
מירי רגב: גם אני וגם אדרי.
מירי רגב: הבאנו הצעה לעשות פקטור או בחינה נוספת.
דוד רותם: היא יכולה להביא.
יעקב אדרי: היושב-ראש שוקל את זה.
דניאל פלג: ההצעה של 10% שעלתה פה, מעמידה את מצבו של אדם שיוצא ממסלול הלימודים, סטאז' ובחינה, בדיוק כמו לפני חצי שנה.
דניאל פלג: הייתי שואל אותך אותה שאלה, חבר הכנסת רותם, ששאלת אותנו:
דניאל פלג: אדם שהוסמך לפני חצי שנה, האם אני יכול לסמוך עליו?
דניאל פלג: באותה מידה ניתן לסמוך על מי שמוסמך עכשיו, על-פי הבחינה פלוס הפקטור.
דניאל פלג: יש המון שאלות מסביב.
דניאל פלג: מייק דיבר עליהם, ודווקא חברי הכנסת אמרו: בואו נתחם.
דניאל פלג: יש שאלות גדולות ועקרוניות על מכללות ועל אופי הבחינה – האם הבחינה בוחנת באמת, האם מי שעבר אותה יהיה עורך-דין טוב?
דניאל פלג: יודע לטעון, אפרופו המסמך שהכנו?
דניאל פלג: אלה שאלות גדולות, שאני, אישית, חושב שהן ראויות לדיון מקצועי.
דניאל פלג: לא שלא כאן, לא בהזדמנות זאת.
מירי רגב: לא כרגע.
מירי רגב: כרגע אנחנו באים לדיון אחר.
דניאל פלג: יש פה ארגון שקוראים לו לשכת עורכי-דין, שיש לו סמכות על-פי חוק, אבל לפתחו התגלגל איזה משבר.
דניאל פלג: התגלגל או גלגלו – זה לא משנה.
דניאל פלג: הנתונים הם משבר.
דניאל פלג: ארגון אינטליגנטי – אני גם קצת עוסק בייעוץ ארגוני – כשלפתחו מתגלגל משבר, חושב מאקרו בגדול, אבל מיקרו נקודתית לפתור אד-הוק.
דניאל פלג: חוזר להצעה של חברת הכנסת רגב, וגם של חבר הכנסת אדרי, לגבי פקטור, לפתור נקודתית את המשבר הזה.
דניאל פלג: הצדק הזה יעשה צדק טוטאלי עם כל השאלות הגדולות?
דניאל פלג: לא.
דניאל פלג: אבל קודם כל מיישרים קו, ועושים חשיבה מקצועית על כל שאר שאלות המאקרו.
מירי רגב: אחר כך נמשיך הלאה.
יעקב אדרי: רק אל תחזרו על מה שכבר נאמר.
מירי רגב: בדיוק, תגידו דברים חדשים.
אמיר קרן: אני אציג את עצמי, קודם כול, מבחינת הרקע שלי.
אמיר קרן: אני דוקטורנט למערכות מידע, אני איש אקדמיה מעל 20 שנה, מרצה באין-סוף מקומות – אוניברסיטאות, מכללות וכן הלאה.
אמיר קרן: שאלונים כאלה אני חיברתי בעצמי, במאות, בכמות אין-סופית.
אמיר קרן: אני נמצא כאן כיוון שהלשכה, בכל הפרסומים שלה – אני גם תיכף אסביר למה – מציגה נתונים מגמתיים, שגויים, לא נכונים.
אמיר קרן: מעבר לכך, הם עסוקים כל הזמן בלקטול את המכללות, שזה דבר שהוא לא נכון, גם מבחינת הנתונים כאן.
אמיר קרן: קודם כול אני בוגר מכללה, אני בוגר "הקריה האקדמית אונו", ואני גאה בזה, ואני מאוד שמח שלמדתי שם, כי זה מוסד יוצא מן הכלל.
אמיר קרן: וחשוב לי להזכיר כאן כמה דברים.
דוד רותם: סליחה, כמה פעמים בשבוע למדת?
אמיר קרן: בין פעמיים לשלוש.
דוד רותם: כמה שעות כל יום?
אמיר קרן: בדרך כלל ברמות של שש-שבע שעות.
דניאל פלג: לפי מה שאושר על-ידי המוסדות הרלוונטיים, כשטובי המרצים, פרופסור ידידיה שטרן - - -
דוד רותם: אתה שם לב שאני שואל אותו?
דוד רותם: עוד לא עברת את בחינות הלשכה, אתה לא צריך לייצג אותם.
מירי רגב: גבריאלה שלו היא לא משהו.
מירי רגב: רק ייצגה אותנו באו"ם, חס וחלילה.
מירי רגב: היא לא אחת ה"תותחיות" שיש.
קריאה: המל"ג מפקח עליהם.
דוד רותם: למדת בערך 15 שעות בשבוע.
אמיר קרן: סדרי גודל, מבחינת לימודים פרופר.
דוד רותם: ולמדת שלוש וחצי שנים.
אמיר קרן: שלוש שנים.
אמיר קרן: זו בדיוק הנקודה שרציתי לתקן כאן.
דניאל פלג: רצופות.
אמיר קרן: הסיבה לזה היא פשוטה.
אמיר קרן: וזאת עוד נקודה מעניינת.
אמיר קרן: המסלול שלמד אתי זה מסלול אקדמאים.
אמיר קרן: אולי אני אלך אפילו צעד אחורה.
אמיר קרן: אני, בגלל שאני דוקטורנט, בגלל שהציונים מאוד גבוהים – אגב, התארים שלי באוניברסיטאות בישראל – התקבלתי ללימודים ב"בר-אילן", והתקבלתי ללימודים גם ב"תל-אביב".
אמיר קרן: מבחירה לא הלכתי לשם.
אמיר קרן: מסיבות אישיות שלי העדפתי ללמוד במכללה.
אמיר קרן: התקבלתי בפועל, לא אמרתי שזה מה שקרה.
אמיר קרן: המסלול שלי הוא מסלול אקדמאים.
אמיר קרן: זאת אומרת, המינימום שהיה אצלי במחזור זה תואר ראשון, עם הרבה מאוד תואר שני, והרבה מאוד דוקטורים.
אמיר קרן: היתה אצלנו רמת דיונים וויכוחים אקדמאיים מול מרצים, שבאוניברסיטת תל-אביב, בחלום הכי טוב, לא היו קורים דברים כאלה.
אמיר קרן: עם כל הכבוד, ויש לי המון כבוד למוסד הזה.
אמיר קרן: הרמה האקדמית היא יוצאת מן הכלל.
אמיר קרן: אני כמרצה, איש שמעביר את הדברים הרבה מאוד שנים, אין לי mode אוניברסיטה ו-mode מכללה.
אמיר קרן: כשאני נכנס למוסד אקדמי ואני מלמד, אני מלמד את הטוב ביותר.
אמיר קרן: אגב, דיברו על פרופסור גבריאלה שלו ומרצים אחרים.
מירי רגב: אחת הטובות שיש.
אמיר קרן: הם קולגות שלי הרבה מאוד שנים.
אמיר קרן: אין לאף אחד מהם mode מכללה – עכשיו אני במכללה, אה, אני אדבר ברמה נמוכה והבחינה תהיה קלה.
אמיר קרן: אה, אני באוניברסיטה, אני אעלה את זה.
אמיר קרן: יותר מזה, סוד שרבים יודעים אותו, מרצים שמלמדים גם באוניברסיטה וגם במכללה, לוקחים את אותה בחינה.
אמיר קרן: גם מכוונים את זה, ולא במקרה, לאותו יום – אני גם עשיתי את זה לא פעם – שזה יהיה גם באוניברסיטה וגם במכללה.
יעקב אדרי: מקבלים גם אותו כסף.
יולי תמיר: אפילו באותה שעה.
אמיר קרן: באותה שעה, כדי שלא יעבירו אחד לשני.
אמיר קרן: אז להגיד שיש הבדלים כאן, אני חושב שזה דבר שהוא לא נכון.
אמיר קרן: מבחינת הנתונים עצמם, הלשכה מציגה נתונים מגמתיים.
אמיר קרן: אני אומר את זה בצורה עדינה.
אמיר קרן: מה הכותרת של הפרסומים של הלשכה?
אמיר קרן: הסתכלתי על הפרסומים של חמש ועשר שנים אחורה.
אמיר קרן: כל הזמן הם לוקחים את הנתונים של התפלגות הציונים בקרב אלה שעברו בפעם הראשונה.
אמיר קרן: כשמפרסמים התפלגות ציונים שלי כמרצה, גם מועד ב' הוא מועד בפני עצמו, אני לא בודק מי עבר במועד א' ומי לא.
אמיר קרן: יש התפלגות ציונים, נקודה, ולא מדגישים את הפעם הראשונה.
אמיר קרן: זאת נקודה אחת.
אמיר קרן: דבר שני, כל פעם בכותרת, הלשכה מציגה את הנתונים כטוב בעיניה באותו רגע.
אמיר קרן: דוגמה פרקטית במקרה שלנו.
אמיר קרן: יום למחרת הפרסום של הציונים, כמובן התחילה צעקה לא נורמלית.
אמיר קרן: מה הלשכה עושה, ואני מצטט: 90% מבוגרי "אוניברסיטת תל-אביב" ו"האוניברסיטה העברית" עברו את הבחינה?
יעקב אדרי: יש פה דוברים משומנים, זה ברור לי.
אמיר קרן: הם שכחו את "אוניברסיטת בר-אילן" ואת " אוניברסיטת חיפה" כי לא נעים, כי זה היה כבר מוריד להם את זה ל-80%, ותיכף נגיע לכמה.
ענת שיחור: שכחו להגיד, שבדרך כלל עוברים 98%.
ענת שיחור: הפעם עברו רק 90%.
ענת שיחור: הם היו צריכים לכתוב: רק 90% עברו.
אמיר קרן: זה מצד אחד.
אמיר קרן: מצד שני, בנייר העמדה שהם הגישו לדיון של הוועדה הזאת, מה הם עשו?
אמיר קרן: הם לקחו את האוניברסיטאות, וניכסו גם, לצורך העניין, את "המכללה למינהל" ואת "המרכז הבינתחומי".
אמיר קרן: מוסדות נפלאים, אבל סליחה, אלה מכללות, אלה לא אוניברסיטאות.
אמיר קרן: אז כדי להעלות את האחוזים בכל נייר העמדה המפורט עם הדברים, מציגים את "המכללה למנהל" ואת "המרכז הבינתחומי" כאילו זה אוניברסיטה.
אמיר קרן: אני מאוד מכבד את המוסדות הללו.
אמיר קרן: יש מקרים שהם קיבלו יותר, יש מקרים שהם קיבלו פחות, אני בכלל לא מדבר על המוסד עצמו.
אמיר קרן: אלה מכללות, נקודה.
אמיר קרן: כן טוב, לא טוב, זה דיון בפני עצמו.
אמיר קרן: אז קודם כל, זו מגמתיות.
אמיר קרן: מעבר לדברים הללו, מבחינה סטטיסטית, אם היו לוקחים – עוד פעם, זה מה שאני עושה היום, אני חוקר היום – את הדברים הללו, ומגישים לי את זה בתור מנחה – אני מנחה הרבה מאוד פרויקטים – הייתי מכשיל אותם על הסף, מכיוון שאלו נתונים שגויים.
אמיר קרן: הם מוכרים לתקשורת אלף ואחת נתונים, שמבחינה סטטיסטית-אקדמית הם קשקוש מוחלט.
אמיר קרן: זה הבל הבלים, כי זה לא נכון להציג את זה.
אמיר קרן: אין לי את הנתונים שיש לאנשי הלשכה, מן הסתם, רק לקחתי את עשרת הפרסומים האחרונים, כדי לנסות ולנתח מה קורה שם.
דוד רותם: איפה היו הפרסומים?
אמיר קרן: באתר של הלשכה.
אמיר קרן: הם מפרסמים כל פעם.
קריאה: אותנו.
יעקב אדרי: לא, הוא ייתן לך את ההסבר שלהם לנתונים.
דוד רותם: הם ייתנו את ההסברים.
יעקב אדרי: להם יש הסבר אחד, ולהם יש הסבר שני.
אמיר קרן: אלה הנתונים שעמדו בפני.
אמיר קרן: ניסיתי להסתכל על הנתונים, כי אחת הטענות שלהם למשל היא שאחוז בוגרי המכללות ואחוז אלה שניגשו בפעם השנייה והשלישית הוא גבוה במיוחד, ובגלל זה אחוז הכישלון הפעם הוא גבוה במיוחד.
אמיר קרן: הבל הבלים.
אמיר קרן: יש לי כאן גרף מסודר, מי שרוצה, על סמך נתוני הלשכה.
אמיר קרן: אני אשמח להסביר את זה לכל מי שרק רוצה.
אמיר קרן: אפשר לראות את זה באופן מאוד ברור.
אמיר קרן: אם מסתכלים למשל, מה אחוז הנבחנים פעם שנייה?
אמיר קרן: במועד הנוכחי – 33%.
אמיר קרן: במועד נובמבר 2009 למשל – 30%.
אמיר קרן: במועדים אחרים – 30%, 26%.
אמיר קרן: זה לא מה שמשנה את זה.
אמיר קרן: אם אני מסתכל למשל על אחוז בוגרי אוניברסיטה, שניגשו בפעם הראשונה – פרסומים של הלשכה: הפעם 24% מבוגרי האוניברסיטה הם אלה שעברו בפעם הראשונה.
אמיר קרן: כמה היה במאי 2011?
אמיר קרן: 24%.
אמיר קרן: כמה היה לפני זה?
אמיר קרן: 26%.
אמיר קרן: זה לא שהפעם אלה היו 24%, ופעם קודמת היו 35%, ובוגרי המכללות – סליחה, המטומטמים, כמו שנאמר עלינו.
אמיר קרן: זה קשקוש.
אמיר קרן: התמהיל של כמה ניגשו מהאוניברסיטאות וכמה ניגשו מהמכללות, ופעם שנייה ופעם שלישית, הוא זהה.
אמיר קרן: 3%-2% לא משקף שום דבר בעניין הציונים.
קריאה: בטח לא בתוצאה כזו.
אמיר קרן: בוודאי.
יניב לנקרי: חבר הכנסת רותם.
אמיר קרן: רק אסיים את הדברים, משפט אחרון.
אמיר קרן: בתור מרצה אני חושב שכשיש איזושהי תקלה בבחינה, כגון הבחינה ההזויה הזו, מאוד מקובל לתת פקטור.
אמיר קרן: אני אף פעם לא הרגשתי שלמטה מכבודי – אם אני חיברתי, קרה גם לי, כמרצה, שטעיתי – ולי אין ועדה של תשעה, ועדה שבוחנת ובודקת את הדברים.
אמיר קרן: אני עושה את זה לבד, עם מתרגל לכל היותר.
אמיר קרן: במקרה הזה מודים בשגיאה, מתקנים את זה באמצעות פקטור, שמנרמל את הציונים.
אמיר קרן: בכל האקדמיה, בכל רמות המחקר בעולם, גם בהרווארד, מקובל לתת פקטור.
אמיר קרן: זו לא מילה גסה.
אמיר קרן: תודה.
יניב לנקרי: שמי יניב לנקרי.
יניב לנקרי: בעל תואר ראשון במשפטים ותואר שני במשפטים.
יניב לנקרי: למדתי במכללה.
יניב לנקרי: תנאי הקבלה שלי אפשרו לי ללמוד בכל מוסד אקדמי אחר.
יניב לנקרי: אני רוצה, באמצעות חברי הכנסת הנכבדים, להעביר איזשהו מסר שמאוד מציק לי, לחברי הלשכה – אני פשוט לא מכיר אתכם באופן אישי, ולכן יותר נוח לי להסתכל לקדמת הבמה.
יניב לנקרי: בנתונים האחרונים – כידוע, 52% נכשלים – לקחה הלשכה הנכבדת את הנתון הזה, ופשוט זרקה אותו כרפש לעיני הציבור, בכך שידעה לעשות פילוח, אגב מאוד סקסיסטי.
יניב לנקרי: מכללות, אוניברסיטאות.
יניב לנקרי: מאוד נעים.
יניב לנקרי: אה, החבר'ה מהמכללות.
יניב לנקרי: אני באופן אישי יכול להגיד, שגם הציונים שלי, גם תנאי הקבלה, אפשרו לי.
יניב לנקרי: רק במסגרת תעסוקתית זו או אחרת, נמנעה ממני הגישה לאוניברסיטה.
יניב לנקרי: ולכן כל ההובלה של התהליך הזה של מכללות, אוניברסיטאות – בעיני הוא פסול.
יניב לנקרי: הטיעון שלכם אינו אלא זורה חול בעיני הציבור, נקודה.
יניב לנקרי: החליטה לשכת עורכי-הדין והיושבים בראשה, שישנו היצף במקצוע.
יניב לנקרי: וזה בסדר.
יניב לנקרי: הציבור גם את זה רואה.
יניב לנקרי: יש כמה תשובות בעניין הזה.
יניב לנקרי: התשובה הפשוטה אומרת: מי שטוב יצליח.
יניב לנקרי: החליטו כן לתת איזשהו טיפול שורש לעניין הזה, רק לא מהמקום הנכון.
יניב לנקרי: הדילמה שלכם, רבותי, היא לא מולנו, לא מול הסטודנטים.
יניב לנקרי: אני, במקרה שלי, שבע שנים אחרי כל הלימודים בגלל התואר השני.
יניב לנקרי: אבל אחרי תואר ראשון ואחרי התמחות, כשאני מגיע לקצה – ואז שם לשחק אתי במשחקי הזיכרון.
יניב לנקרי: לכו, רבותי, תידיינו עם המל"ג.
יניב לנקרי: יש לנו מספיק מודלים, המצאנו לכם גם את זה בחומרים שלנו: המודל האמריקאי, הצרפתי, הגרמני, הקנדי – איך לסנן את תנאי הקבלה למוסדות האקדמיים.
יניב לנקרי: בדלת האחורית זה גם ישרת אתכם – המכללות, איך כן לקבל או לקבל.
יניב לנקרי: הדיון שלכם הוא מול המל"ג – את מי לקבל ואיך לקבל.
יניב לנקרי: לא אותנו, כסטודנטים שלמדו, נתנו את מיטב מרצם, מגיעים לקצה, ומרגישים מראש שהמשחק מכור.
ענת שיחור: ואם זה לא כך, שיעשו פקטור.
יניב לנקרי: אני עוד רגע אגע באיזושהי הצעה שעלתה אצלנו לפני כמה ימים בעניין הזה.
יניב לנקרי: ראשית, בתור גוף שאנחנו מתיימרים להיות חברים בו, לשכת עורכי-הדין, חשוב שאני אגדיש, שהטענה פה היא לא אישית, כנגד החברים עצמם.
יניב לנקרי: אני לא מכיר אתכם אישית.
יניב לנקרי: אבל צריך להבין שהרעיון פסול מעיקרו.
יניב לנקרי: לקחתם כלי שיש לכם ביד, כל הקלישאה, סלחו לי על הביטוי, על ועדה סטטוטורית, אינה אלא כלפי חוץ.
יניב לנקרי: היא הנותנת, מה שנקרא.
יניב לנקרי: אתם אלה שקובעים, אתם אלה שמסמיכים, שמפקחים, שממיינים.
יניב לנקרי: אתכם לצערי אף אחד לא בודק.
יניב לנקרי: רק לאחר מכן התגלה לנו, שהמבחן, השאלות שלו, במסגרת העומס כנראה שאתם מצויים בו, מופרט גם החוצה.
יניב לנקרי: מופרט לעורכי-דין פרטיים.
יניב לנקרי: נתתי שלושה חודשים בערך מהחיים שלי רק לאותו מבחן עצמו.
יניב לנקרי: לי אגב חסרה נקודה.
יניב לנקרי: נקודה תעשה אותי כנראה עורך-דין טוב יותר, או עורך-דין פחות טוב.
יניב לנקרי: זה פשוט מביש.
יניב לנקרי: אם אנחנו נוגעים במבחן עצמו, גופא.
יניב לנקרי: מה המבחן הזה בא ובדק מאיתנו, רבותי?
יניב לנקרי: אני לא מעלה פה אגב טיעונים חדשים, אבל חשוב לסבר את האוזן.
יניב לנקרי: כי אני מרגיש שאותה לשכה, שאני כמה להיות חבר בה, מטעה את הציבור, בגלל שיש לה יחידת דוברות מסודרת.
יניב לנקרי: אנחנו פה לא בתור מסכנים, אנחנו לא נטל על החברה.
יניב לנקרי: למדנו כי אנחנו מרגישים שבעורקינו זורמים הנתונים או היכולות לעסוק במקצוע.
יניב לנקרי: זו זכות.
יניב לנקרי: אבל ברגע שלשכת עורכי-הדין לוקחת את הסמכויות שניתנו לה, מרחיבה את תכולתן, אומרת: בגלל שיש לי פער מבחינת היצף המקצוע, אז 52% נראה לי בסדר, ככה אבנה את המבחן.
יניב לנקרי: באיזה מבחן אני נבחנתי?
יניב לנקרי: משחק זיכרון?
יניב לנקרי: מה בעצם הוא מנבא לי?
יניב לנקרי: הרי בעזרת השם, עוד כמה ימים, יהיו לנו את המבחנים בעל-פה.
יניב לנקרי: כולנו תקווה שרובנו נצליח להציג תוצאות, וכן לעבור את המועד הזה.
יניב לנקרי: אני יכול לומר לכם דבר אחד מהזווית שלנו, כמתמחים.
יניב לנקרי: המבחן בעל-פה היקפו בערך חמש דקות עד חצי שעה.
יניב לנקרי: הוא מבחן מצוין.
יניב לנקרי: הוא יודע לנבא משהו.
יניב לנקרי: אני בא לפני חבורת מכובדים שפשוט רואה איך אני מתבטא, איך אני חושב, איך אני מפעיל, ולא בודקת לי זיכרון שבכל טאבלט במחשב אני מסוגל לעלות את זה בזה הרגע.
יניב לנקרי: שאלתי אגב את המאמן שלי: אתה יודע מה ההבדל בין מקרקעי ציבור-ייעוד?
יניב לנקרי: זה אחד.
יניב לנקרי: והדבר השני: קרקעית אגם הכנרת או תשלום האגרה לחברה הציבורית.
יניב לנקרי: הוא אמר לי: יניב, אני לא צריך לזכור את זה.
יניב לנקרי: אני פשוט בודק.
יניב לנקרי: ולכן הכלי עצמו שנתנו לכם, הכלי היקר הזה, אתם עושים בו, לצערי אני אומר את זה, שימוש לרעה.
יניב לנקרי: לכו תידיינו עם המל"ג, תקבעו על-פי חקיקה מהם הקריטריונים להתקבל ללמוד משפטים.
יניב לנקרי: אקח את המודל הכי פשוט, המודל הקנדי.
יניב לנקרי: הוא אומר שתואר במשפטים לעולם יהיה כתואר נוסף – הצלחתם למיין.
יניב לנקרי: ולא פגעתם באף אוכלוסיה.
יניב לנקרי: ויותר מכך, לא זריתם חול כשפילחתם את זה למכללות, אוניברסיטאות.
יניב לנקרי: זו הרמה של גוף שאני מצפה להגיע אליו?
יניב לנקרי: לא הייתי רוצה להיות בכזה גוף.
יניב לנקרי: או לפחות, אם להיות, ללכת משם ולשנות.
יניב לנקרי: זה בעניין הזה.
יניב לנקרי: חברי הכנסת הנכבדים, יושב פה פורום של אנשים שאיכפת להם.
יניב לנקרי: אגב, אני פותח פה עוד פתח – הייתכן באמת, אני מדבר למשל על המועד הקודם, אני מקווה שאני לא טועה בעובדות – שמונה שאלות נפסלו באותה בחינה.
קריאה: שש נפסלו, ועוד שתיים קיבלו חלופות.
מייק קיסוס: ועוד אחת בית-המשפט פסל שבוע לפני המבחן.
דניאל פלג: תשע שאלות ב"טוטל".
ענת שיחור: חשוב להבין, שהוועדה הבוחנת לא מנותקת מהלשכה.
ענת שיחור: הלשכה ממנה אותה.
יניב לנקרי: ענת, זה ידוע.
יניב לנקרי: תשע שאלות ב"גלובל", יכול להיות שאני טועה נקודה לכאן או לכאן, זה 9% מבחינה.
יניב לנקרי: יושבים תשעה חברים מאוד מכובדים, שכותבים את הבחינה הזאת – מתיימרים לכתוב, כי אחרי זה גילינו שמפריטים את השאלות לצערנו – ולאחר זמן קצר, אם במסגרת בית-משפט, אם במסגרת השגות, תשע שאלות נפסלו, 9%.
יניב לנקרי: רבותי, אם זה היה מפעל פרטי, זה אומר שבעל המפעל מוריד מההכנסות שלו כמעט 10%.
יניב לנקרי: עשירית מההון שלו יורדת.
יניב לנקרי: כתבנו בחינה, הגשנו אותה, וקיבלנו תשע השגות.
יניב לנקרי: לגבי ההצעה שלנו, איך אנחנו כן חושבים לרפא את הפגם שנוצר כאן.
יניב לנקרי: באנו גם עם הצעות.
יניב לנקרי: לא רק כדי לשטוח, כי בשביל זה יש את הכותל פה בירושלים.
יניב לנקרי: באנו עם הצעות פרקטיות, כדי לנסות למצוא את הסעדים הנכונים.
יניב לנקרי: מעבר לחקיקה – מבחינתנו, המבורכת, עד כמה שזה יישמע כואב, שמובילים חברי הכנסת הנכבדים שנוגעים בדבר – לא יעלה על הדעת שלשכת עורכי-הדין תפעיל באיזושהי דרך, מסורבלת או שלא, את אותה ועדה.
יניב לנקרי: לא המצאנו את הגלגל בעניין הזה.
יניב לנקרי: הרופאים, רואי החשבון, השמאים וכולם – יש גוף במשרד המשפטים, גוף ממלכתי.
יניב לנקרי: ולכן החקיקה הזאת היא חקיקה מאוד מבורכת.
יניב לנקרי: לענייננו גופא, לאותו נתון מאוד מזעזע של 52% נכשלים, שלא היה.
יניב לנקרי: שאף אחד לא ינסה לסבר את האוזן – לא היה.
יניב לנקרי: כי היתה מטרה להכשיל.
יניב לנקרי: לגבי התרופה שאנחנו יכולים להציע.
יניב לנקרי: אמרה פה חברתי: פקטור או נרמול – זה סעד מבורך מאוד מבחינתנו.
יניב לנקרי: אבל אם כולנו רוצים לשבת בתוך עמנו, הצענו רעיון כזה: מחר, אוזניים מוסרות לי שלא בכדי, אמורות להתפרסם ההשגות.
יעקב אדרי: תסביר.
יניב לנקרי: ההשגות אומרות דבר כזה: בחינה נערכה, הלשכה מפרסמת את התוצאות שלה.
יעקב אדרי: יש השגות על הכישלון?
הדס קרמניצר: ערעור נקודתי על שאלות.
יניב לנקרי: ואז הלשכה, ברצותה, תקבל את אותן השגות שהשיגו עליה, ברצותה, לא.
יניב לנקרי: אף אחד אגב לא יודע איך הדברים עובדים.
יניב לנקרי: כי אני, באופן אישי, לא נחשפתי לכך שיש איזושהי רגולציה, יש איזושהי ביקורת על הוועדה, איך בודקים.
קריאה: אין שקיפות.
יניב לנקרי: אבל נעזוב את זה.
יניב לנקרי: זה במסגרת החוק שלכם.
דוד רותם: יש לכם הצעה, שהלשכה תקבל את ההשגות?
יניב לנקרי: לא.
יניב לנקרי: ההצעה שעלתה בימים האחרונים היא הצעה מאוד פשוטה.
יניב לנקרי: יש הליך של השגות.
יניב לנקרי: מחר עתידות התוצאות להתפרסם.
יניב לנקרי: מעבר לכך, להקים עוד ועדה, במסגרת הוועדה הבוחנת, מי שבודק את הבחינה, ועוד נציגים מטעמנו – משפטנים, עורכי-דין בפועל – לא מתמחים "פושטים" כמונו, לא נחשבים.
יניב לנקרי: הוועדה הזו תהיה מורכבת משני החברים הללו שבהם תהיה עוד אפשרות של השגה.
יניב לנקרי: מה זאת אומרת?
יניב לנקרי: אם מחר עתידות להיפסל X שאלות, תקום עוד ועדה מיד אחרי זה, בתוך סד זמנים מאוד קצר – עשרה ימים, לא יודע מה – יישבו נציגים מטעמנו.
יניב לנקרי: אז אנחנו יודעים שבוועדה הבוחנת ישנם כרגע נציגים מטעם החברים כאן, מומחים כמובן מטעמנו - - -
דוד רותם: עצור שנייה.
דוד רותם: הבנתי את מה שאתה מציע.
דוד רותם: מי מבין המתמחים תומך בהצעה הזאת?
מייק קיסוס: אני לא תומך בהצעה הזאת.
דוד רותם: לא ביקשתי שתנמק.
דוד רותם: שאלתי מי כן תומך.
דוד רותם: אני אגיד לכם למה.
דוד רותם: בואו נעשה יותר מזה.
יניב לנקרי: אני לא בא בשם עצמי פה.
דוד רותם: רבותי, אני מציע שאתם תכתבו את המבחן.