GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אופיר פינס-פז: ביום כיפור שום דבר לא יהיה פתוח, זה סתם כיסוי - - -
יפעת רווה: ומה עם יום השואה?
אופיר פינס-פז: מי שרוצה – שילך לבית המשפט ויתבע.
אופיר פינס-פז: החוק נשאר אותו חוק.
אופיר פינס-פז: אני חושב שזה נוהל שצריך להיות נדון בבית משפט.
אופיר פינס-פז: אני, באופן אישי, חושב שביום השואה לא צריך לפתוח שום עסק.
אופיר פינס-פז: אני גם לא אלך לשום בית קפה או סרט בתשעה באב, אבל אני חושב שזה לא צריך להיות במסגרת קנסות.
אליעזר דר: ישנם ערכים שאנחנו צריכים בכל מקרה לכפות על הציבור, אפילו מההיבט החינוכי.
אליעזר דר: נוצר מצב שהציבור מקבל עונשים כבדים יותר מבית המשפט מאשר מאכיפה כזו.
אליעזר דר: מדברים כאן על אוכלוסייה סוציו אקונומית לא כל כך חזקה.
אופיר פינס-פז: כל מה שאתה אומר מנוגד לדעה המקצועית שאתה בא משרד המשפטים ומשרד הפנים לוועדה.
אופיר פינס-פז: לגבי הקנסות המנהליים, לא רק באור עקיבא, אומר בדיוק ההפך – יש עומד בבתי המשפט, כל דבר לוקח שנים, וכן הלאה.
אופיר פינס-פז: רוצים קנסות כדי לגמור את העניין.
אופיר פינס-פז: אתה אומר – שאתה רוצה להקל על האזרח, שלא ישלם כל כך הרבה.
אופיר פינס-פז: זה מנוגד לגישה שאתה באה המדינה לוועדה בשורה ארוכה של דברים.
אליעזר דר: אנחנו, כרשות, מקבלים עדיין שירות, למרות העומס.
אליעזר דר: אם בית המשפט צריך להטריח את עצמו לסעיפים שממילא היו יכולים להיות עבירות קנס – אז חבל.
אופיר פינס-פז: תודה רבה, אישרנו את הצו של אור עקיבא.
אופיר פינס-פז: אנחנו עוברים לצו לגבי עירית נתניה.
מיכל מלמד: אני עורכת דין בלשכה המשפטית בעירית נתניה, וגם שימשתי שנים רבות כתובעת.
מיכל מלמד: הנושא של השווקים התעורר אצלנו יום אחד כאשר התברר שלגבי כל החוקים חל אצלנו צו עבירות הקנס, ואילו לגבי השווקים התברר שלא חל שם צו העיריות, ועבירות קנס שנרשמו לא היו תקפות.
מיכל מלמד: המצוקה בשוק היא מאד גדולה.
מיכל מלמד: מדובר בשמירה מאד קשה של הרשות על הסדר במקום.
מיכל מלמד: יש צורך בשמירה והפעלת הסמכויות של הרשות המקומית במקום.
מיכל מלמד: ברירות הקנס מאפשרות לפעול בצורה מסוימת, בהירה יותר, כנגד הרוכלים במקום.
מיכל מלמד: זו הסיבה שביקשנו להעביר את זה לצו העיריות – עבירות קנס, כי ממילא אנחנו סבורים שלהגיש כתב אישום נגד כל רוכל, כל אדם, על כל פרט קטן כזה, יוצר לנו בעיות קשות.
אופיר פינס-פז: מה קורה מסחר אחרים בנתניה?
מיכל מלמד: יש לנו חוק כללי.
אופיר פינס-פז: למה זה לא קשור לשוק?
מיכל מלמד: לגבי השוק יש כללים שהם קשורים יותר לשמירה.
מיכל מלמד: יש דברים ששייכים לחוק הגדול יותר, המקיף.
מיכל מלמד: לי יש בעיה קודם כל מבחינה משפטית שיש חוק שנוגע לשירותים – אם הוא עומד בסתירה כלשהי לחוק פתיחת העסקים הכללי, לדעתי המשפטית יש בעיה לפעול עם סעיף כללי יותר אם יש חוק ספציפי לעניין.
אופיר פינס-פז: אני מסכים לאשר את זה אם ברירת הקנסות תהיה עד 320 ₪. אושר.
אופיר פינס-פז: צו המועצות המקומיות (עבירות קנס)(תיקון), התשס"א-2001 – מועצה מקומית מזכרת בתיה
מולי פרת: אנחנו ביצענו רביזיה בכל חוקי העזר שלנו.
מולי פרת: במסגרת הזו, אנחנו גם מביאים את עבירות הקנס, שעד היום לא הגשנו שום תביעה משפטית.
מולי פרת: אנחנו רוצים לעבוד עם עבירות קנס.
אופיר פינס-פז: לגבי סעיף 20 (א) בעמוד 3 – מה גובה הקנס פה?
יפעת רווה: 320 ₪.
אופיר פינס-פז: לפי דעתי אפשר להוריד ל- 215 ₪.
אופיר פינס-פז: בעמוד 3, ב- 6(א) נעלה את סכום הקנס, ואת סעיף 8 (ב), (ג), (ו), ו(ז) נוריד ל- 215 שקלים.
אופיר פינס-פז: צו המועצות המקומיות (עבירות קנס)(תיקון), התשס"א-2001 –
יריב לוין: אני מוכרח להקדים איזושהי אמירה, לפני שאתייחס לגוף הצו.
יריב לוין: אנחנו מדברים על חוק עזר חיוני, ושאכיפתו חיונית לקיום חיים תקינים.
יריב לוין: החקיקה של חוק העזר הזה החלה בשנת 1995.
יריב לוין: כמי שליווה את חוק העזר הזה, שהתקבל בשנת 2000, אני שומר במשרדי קלסר מיוחד לגבי העניין.
יריב לוין: זה הולך ובא.
יריב לוין: אני אומר את זה לא לתפארת המליצה, אלא כי נדמה לי שכל המערכת עובדת במין שיטה כזו שאנחנו, כרשות, עובדים בלי חוק.
אופיר פינס-פז: מי אשם בזה?
יריב לוין: דעתי האישית היא שעסק עובד הפוך.
יריב לוין: במקום שיהיה כלל, שאלה חוקי העזר האחידים בכל המדינה, וכל רשות שרוצה לעשות שינוי כזה או אחר בחוק תבקש ותנמק מדוע צריך לשנות או לבטל הוראה מסוימת אצלה – עובדים הפוך.
יריב לוין: לכל נושא, במקום אחד הקנס הוא כזה ובמקום אחר הקנס הוא אחר.
יריב לוין: אנחנו הולכים רשות-רשות ויושבים מול משרד הפנים ומשרדי הממשלה, עורמים את הניירות הלוך וחזור.
יריב לוין: בסוף גם יוצא מצב שהאזרח לא יודע איפה הוא חי, כי בכל מקום אתה צריך להזמין את חוקי העזר הספציפיים של אותה רשות.
יריב לוין: העדכונים הם לא תמיד בנמצא.
יריב לוין: נדמה לי שכאן זה הפורום הנכון להעלות את הבעיה.
אופיר פינס-פז: ההערה מאד נכונה.
אופיר פינס-פז: האמת היא שאני די מיואש ממשרד הפנים.
אופיר פינס-פז: זה אחד המשרדים הבלתי מתפקדים במדינת ישראל.
אופיר פינס-פז: זה בכלל לא עניין פוליטי, אלא ביורוקרטי.
אופיר פינס-פז: לגבי משרד המשפטים עוד לא איבדתי תקווה.
יפעת רווה: קודם כל – הוא צודק לחלוטין.
יפעת רווה: בעבר, חלק מהבעיה היתה גם עם משרד המשפטים.
יפעת רווה: היום אין בעיה במשרד המשפטים.
אופיר פינס-פז: אז מה עושים?
אופיר פינס-פז: למה אי אפשר לקבוע הלכה לכולם, וכל מי שירצה לנסות יעשה זאת בנפרד?
יפעת רווה: אנחנו מוכנים לזה ומסכימים, אך זה מהלך שהוא בסמכות משרד הפנים, והוא המשרד שצריך להוביל את זה.
יפעת רווה: דיברנו על זה בכמה ישיבות שהיו לנו עם משרד הפנים.
יפעת רווה: אנחנו מוכנים לעזור ככל האפשר, ותומכים בזה.
הילית בר: אני נמצאת במשרד הפנים רק 10 חודשים, אבל אנחנו מודעים לבעיה הזו.
הילית בר: מי שמטפל בחוקי העזר זה עורך הדין חמי אבינרי.
הילית בר: שאלתי אותו את השאלה הזו כשהתחלתי לעבוד.
הילית בר: אנחנו בהחלט מודעים לעניין.
אופיר פינס-פז: האמת היא שזו החלטה שצריכה להתקבל לא בדרג של ייעוץ משפטי, אלא בדרג של מנכ"ל משרד.
יפעת רווה: אבל זה צריך להיות מובל על ידי היועץ המשפטי.
אופיר פינס-פז: כן, אבל ההחלטה צריכה להיות בדרגים אחרים.
אופיר פינס-פז: צריכים שכל הרשויות המקומיות בארץ יסכימו שעומד להיות כלל אחיד לגבי כולם.
דורית ואג: יש איזושהי הצעת חוק של חבר הכנסת אמנון רובינשטיין שקשורה לכל העניין הזה של אישור חוקי העזר.
אופיר פינס-פז: אני מבקש מסיגל קוגוט שתוציא מכתב ליועצת המשפטית של משרד הפנים, עם העתקים אלי ואל שר הפנים ומנכ"ל משרדו, גם למשרד המשפטים.
אופיר פינס-פז: אנחנו מציעים לנקוט ביוזמה הזו.
יריב לוין: אני גם משמש כתובע במקרים של רישוי עסקים, בין השאר, וגם בחוקי העזר, ואני יכול לומר שאכיפה באמצעות בתי המשפט היא לא רק ארוכה אלא גם יקרה מאד.
יריב לוין: לכן אנחנו מבקשים את אישור הצו.
אופיר פינס-פז: אתה לא בטוח שמה שאמר מנכ"ל עירית אור עקיבא - -
יריב לוין: לא, לא, אני חולק עליו לחלוטין.
יריב לוין: על כן אנחנו מבקשים את אישור הצו.
יריב לוין: אנחנו התאמנו פה את הדרגות לפי ההנחיות שאנחנו קיבלנו ממשרד הפנים בעניין הזה, על מנת שהעסק יתקדם ולא נעמוד על קוצו של יוד, ונגיע לסיום הפרשה הזו.
אופיר פינס-פז: השינויים ממה שמבוקש כאן הם: הבערת קוצים – עובר מ-490 ₪ לדרגת קנס של 320 ₪.
אופיר פינס-פז: דבר נוסף – בסעיף 61 – כפי שקבענו לגבי אור עקיבא, זה יובא לבית משפט.
אופיר פינס-פז: בסעיף 16, לדעתי זה צריך להיות 215 ₪.
אופיר פינס-פז: סעיף 32 בעמוד 4 – שוב, "דריכה או טיפוס על דשא, - אנחנו מורידים.
יפעת רווה: ומשאירים לגבי "שער או סורג בגן"?
אופיר פינס-פז: גם גדר.
יפעת רווה: "גדר, שער או סורג בגן".
אופיר פינס-פז: גם סעיף 53 יהיה 215 ₪.
יריב לוין: יש הפרדה בין מקומות ציבוריים למקומות עינוג לאורך כל הקו, מבחינת מה שמותר.
אופיר פינס-פז: מה זה סעיף 45?
אופיר פינס-פז: למה זה נמצא בחוקי עזר עירוניים?
אופיר פינס-פז: יש חוק מדינה ברור.
יפעת רווה: כדי שגם הרשות תוכל לאכוף אותו, כי את חוק המדינה הרשות לא יכולה לאכוף.
אופיר פינס-פז: אבל תקראי את הסעיף: "...
אופיר פינס-פז: למעט עישון במשחק או במופע ספורט..."
יפעת רווה: כיוון שאלה סעיפים קיימים, אנחנו לא יכולים להוסיף.
אופיר פינס-פז: אבל אני לא מבין את הסעיף.
יפעת רווה: זה תקציר שלו.
יפעת רווה: תקרא את הסעיף המקורי, ואז זה יובן.
יפעת רווה: אנחנו לא יכולים להוסיף בצו הזה מה שלא קיים בסעיף הזה.
יפעת רווה: אנחנו מקבלים את הסעיף הקיים כמו שהוא.
יפעת רווה: אפשר לפצל אותו, אבל אי אפשר להוריד סייג שקיים.
יריב לוין: הסעיף המקורי הוא לא אבסורדי כזה.
יריב לוין: מה שכתוב הוא כך: במקום עינוג, באותו חלק שבו מתקיים העינוג, לרבות בשעות ההפסקה, לא יעשן, לא ימכור ולא יכניס אדם, לא יחזיק ולא ירשה למי שפועל מטעמו להכניס או להחזיק בקבוקי זכוכית.
יריב לוין: זו הוראת הסעיף.
אופיר פינס-פז: פה כתוב ההפך.
יריב לוין: הכוונה היא שהנושא של סעיף קטן (3), של הכנסת בקבוקי זכוכית, לא נכנס לגדר הקנס, שהקנס חל רק על הנושא של עישון במקום עינוג אבל לא על עישון במשחק או מופע ספורט.
אופיר פינס-פז: אז נעשה את זה: ".
אופיר פינס-פז: עישון במקום עינוג באותו חלק שבו מתקיים העינוג, לרבות בשעות ההפסקה".
יפעת רווה: צריך לראות את הסעיף המקורי כדי לדעת אם אפשר לעשות את הפיצול הזה.
יפעת רווה: אם הסעיף אומר "למעט" אי אפשר לעשות מה שלא כלול בסעיף.
יריב לוין: אז למעשה זה מיותר, זה ברור מאליו.
מיכל מלמד: אני רוצה להאיר משהו לגבי נושא העישון.
מיכל מלמד: הוא מוגדר היום בחקיקה ארצית, והרשויות המקומיות נקראו לדגל לאכוף.
מיכל מלמד: יש להן סמכות מכוח החוק לאכוף את זה על פי החוק, כך שמה שאני מניחה שזה לא יעמוד בביקורת של בית המשפט אם הקנס שקבוע פה שונה מהקבוע בחוק הארצי.
אופיר פינס-פז: כמה קבוע בחוק הארצי?
מיכל מלמד: אם אני לא טועה זה 270 ₪ ו – 430 ₪.
אופיר פינס-פז: פה זה 215 ₪.
יפעת רווה: נכון, יש פערים, בגלל שמדרג ההכנסות שונה.
אופיר פינס-פז: הפערים הם לא מאד גדולים.
אופיר פינס-פז: נאשר את הסעיף הזה, עד ה "הפסקה".
יפעת רווה: אז אי אפשר להוריד את ה "למעט".
יפעת רווה: רק 45 (1) מאושר, בעצם.
אופיר פינס-פז: החוק הכוללני היום הוא שאי אפשר לעשן בשום מקום.
אופיר פינס-פז: סעיף 38 בעמוד 4 הוא סעיף מוזר, אבל תשאירו את זה.
ז'נט ויסנשטרן: אני היועצת המשפטית של העיריה.
ז'נט ויסנשטרן: החוק הוא חוק שעניינו, במהות, פיקוח וטרינרי בעיקר, ותברואי, על מכירה ושיווק של מוצרי בשר.
ז'נט ויסנשטרן: החוק הזה מחליף חוק קודם, והוא יותר מפורט.
ז'נט ויסנשטרן: החוק הקודם גם קבע עבירות קנס, ודרגות הקנס של העבירות היו דרגה א'.
ז'נט ויסנשטרן: עשינו התאמה של החוק החדש עם הסעיפים החדשים.
אופיר פינס-פז: קבעתם הכל ל- 490- ₪?
ז'נט ויסנשטרן: גם קודם זה היה 490 ₪.
אופיר פינס-פז: מה שיניתם?
ז'נט ויסנשטרן: אני מבקשת לשבץ את החוק החדש כעבירת קנס, במקום החוק הקודם.
ז'נט ויסנשטרן: החוק הקודם היה משנת 85, וזה חוק חדש מ- 99, וקצת שונה מהקודם.
אופיר פינס-פז: הסעיף מאושר.
נורית ברעם: מדובר בתיקונים שאנו מבקשים לשלושה חוקי עזר: חוק עזר לחיפה (שילוט) שנחקק בשנת 95 לפי חוק קודם.
נורית ברעם: ההוראות שלו הן יותר חדשניות ומפורטות מחוק העזר הקודם, וכדי לאכוף אותו היינו צריכים לשנות את הצו הקודם, שהיה על פי חוק העזר הקודם.
נורית ברעם: חוק העזר השני הוא חוק עזר לדוגמה לרשויות מקומיות (פיקוח על כלבים וחתולים), שאנחנו אימצנו.
נורית ברעם: משרד הפנים והחקלאות המליצו על חוק עזר לדוגמה בנושא הזה, אבל הם לא קבעו לו עבירות קנס.
נורית ברעם: כל רשות מקומית צריכה לדאוג לחוקק צו בנושא הזה.
נורית ברעם: החוק הזה מאד פעיל אצלנו.
נורית ברעם: התיקון השלישי שאנחנו מבקשים הוא תיקון טכני, למעשה, בחוק עזר לחיפה (שמירת הסדר והניקיון), שיש לגביו צו מפורט שקיים היום.
נורית ברעם: בשעתו הוצאו סעיפים וניתנו מספרים.
נורית ברעם: כתוצאה מזה נוצר מצב שבסעיף שקודם היה עבירת קנס הוא היום אינו עבירת קנס.
נורית ברעם: ביקשנו לתקן.
אופיר פינס-פז: הדבר היחיד שאני רוצה לשנות הוא בסעיף 5 – חוק עזר לחיפה (שילוט), תחת 10,16, 18(א), 26 –ב במקום 320 ₪ זה יהיה 215 ₪.
אופיר פינס-פז: אני חושב לגבי הדבקת מודעה בלי אישור – או שהיא חד פעמית, או שהיא לא חד פעמית, לגבי בחירות למשל, ולזה יש חוקים לגבי בחירות.
אופיר פינס-פז: דבר נוסף – הקנסות הם יום יומיים וזה מצטבר למאות אלפי שקלים.
נורית ברעם: יש עוד תופעות- שמפרסמים אירועים, ואז תופסים מקום לאלה שרוצים לשמור על החוק.
נורית ברעם: זאת אומרת, שלא רק שהמפרסם מפרסם ללא היתר, ולא משלם אגרה, אלא גם נגרע מקום שמי שרוצה לפרסם בהיתר לא יכול לפרסם
אופיר פינס-פז: לפי דעתי אתם מטפלים בעניין הזה בקלי קלות.
אופיר פינס-פז: כל מי שתולה תופסים אותו או שמכסים לו את המודעות.
אופיר פינס-פז: הקנס הוא רק מקור הכנסה.
סיגל קוגוט: אני רק ביקשתי לבדוק מה גובה האגרה, שלא יקרה מצב שהקנס הוא יותר נמוך מהאגרה, ואז ישתלם למפרסם לשלם את הקנס.
נורית ברעם: זה נקבע לפי גודל, ולפי מספר הימים.
אופיר פינס-פז: אם זה על לוחות רשמיים של המדינה זה לא מחזיק מעמד אפילו שעתיים.
אופיר פינס-פז: אם זה במקומות שאסורים לתליה – זה תלוי ברמת האכיפה של העיריה, אבל זה לא במקום משהו אחר.
אופיר פינס-פז: אני מאשר את הקנס ל- 215 ₪.
סיגל קוגוט: רציתי לדעת , לגבי הסעיף הראשון, של הצגת שלט ללא רשיון מראש העיריה – האם לפי חוק העזר בכל מקרה שאדם מציג שלט, בכל מקום, הוא צריך רשיון?
סיגל קוגוט: גם לגבי מודעת אבל?
נורית ברעם: על מודעת אבל אין צורך ברשיון.
נורית ברעם: יש סעיפים בחוק שמפרטים.
נורית ברעם: תקנות העבירות המינהליות (קנס מינהלי – עירית תל אביב-יפו)
יפעת רווה: זה סיום של תהליך די ארוך שהתחיל בפסיקת בית המשפט העליון בחודש מרץ לפני שנתיים.
אופיר פינס-פז: מה אתם מבקשים עכשיו?
יפעת רווה: לבטל לחלוטין את העבירות המינהליות לאור העובדה שעירית תל אביב חוקקה את חוק העזר שהיא התבקשה לחוקק בזמן שהתלנו אותם.
אופיר פינס-פז: אני מבין שהעיריה קיבלה ביטול רטרואקטיבי.
רחל אביד: אני מציעה להפסיק להסתמך על התקשורת בעניין הזה.
רחל אביד: בית המשפט לעניינים מקומיים אמר שלדעתו נכון שסעיף 5 לחוק העונשין מחייב שיטילו על העבירות שנעברו בשנה וחצי האחרונות קנס של 70 שקל.
רחל אביד: זה עדיין בית משפט לעניינים מקומיים, ועדיין לא עבר המועד לערעור.
אופיר פינס-פז: תודה רבה, התקנות אושרו.
דידי לחמן מסר: אני אקדים בהערה כללית לגבי מה שעשינו כאן.
דידי לחמן מסר: יש כמה חידושים בחוק החברות שאין בהרבה מדינות.
דידי לחמן מסר: אחד החידושים המרכזיים הוא בסוגיה של מניות רדומות.
דידי לחמן מסר: פעם שוחחנו על השאלה איך אוכפים את חוק החברות.
דידי לחמן מסר: דרך אכיפה אחת לגבי חלוקה אסורה היא לומר שזו עבירה פלילית.
דידי לחמן מסר: אמרנו שהמשטרה הרי לא תרדוף אחרי אף אחד בעניין הזה.
דידי לחמן מסר: לפיכך הפכנו, בסיטואציות מסוימות של אכיפה, את המניות שנרכשו שלא כדין, למניות רדומות.
דידי לחמן מסר: למשל – בנושא של הצעת רכש, וגם בנושאים אחרים – רכישה אסורה, וכיוצא באלה.
דידי לחמן מסר: לכן, מתעוררת השאלה איך מחלקים דיבידנד, כאשר חלק מהמניות הן רדומות, ולא יודעים של מי המניות הרדומות, כי בעליהן לא רשומים בפנקסי החברה.
דידי לחמן מסר: גם זה חידוש של חוק החברות.
דידי לחמן מסר: על מנת לאפשר את המסחר בבורסה, בעל המניות לא רשום ככזה בספרי החברה.
דידי לחמן מסר: אז מי יודע שהוא בעל מניות?
דידי לחמן מסר: – יודע את זה בעצם, אותו חבר בורסה, שבאמצעותו ניקנו המניות.
דידי לחמן מסר: אם כן – בעל המניות הוא בעל מניות, יש לו זכויות של בעל מניות, אבל אף אחד,
דידי לחמן מסר: זולת חבר הבורסה שבאמצעותו הוא מחזיק את המניות, לא יודע שאותו אדם הוא בעל מניות.
דידי לחמן מסר: לפיכך, כאשר נרכשות מניות אסורות, והן רדומות, רק חבר הבורסה ובעל אותן מניות יכולים לדעת מי בעלי המניות.
דידי לחמן מסר: כאשר החברה מחליטה לחלק דיבידנד, מולה עומדת כמות של 100 אחוז מניות, והיא לא יודעת בוודאות כמה מתוך המניות הללו הן מניות רדומות וכמה לא, אבל מי שכן צריך לדעת הוא אותו חבר בורסה.
דידי לחמן מסר: לכן עשינו את התקנות, וגם הן חידוש, וחבל שאין לנו הזדמנות להציג את החידושים הללו.
דידי לחמן מסר: עשינו חידוש מסוים, כאשר אפשרנו את חלוקת הדיבידנד, שלמרות שיש מניות רדומות.
דידי לחמן מסר: חלוקת הדיבידנד תתבצע כמו שהיום, דרך מסלקת הבורסה, באותה צורה, אבל יש בתקנות הוראות מסוימות שמאפשרות לחברה לחלק את ה- 100 אחוז, אבל שה- 100 אחוז לא ישולם הלכה למעשה לבעלי המניות הרדומות.
מרים אילני: אני קוראת את התקנות: "בתוקף סמכותי לפי סעיפים 305, 335 ו – 366 לחוק החברות, התשנ"ט-1999 (להלן-החוק), לאחר התייעצות עם רשות ניירות ערך, ובאישור ועדת חוקה, חוק ומשפט של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה: 1.
מרים אילני: בתקנות אלה - "בעל מניה" – כמשמעותו בסעיף 177(1) לחוק; "דיבידנד" – לרבות מניות הטבה; "המועד הקובע" – המועד האמור בסעיף 182(א) לחוק; "חברה" – חברה אשר הון מניותיה כולל מניות רדומות; "יום עסקים" – יום שבו רוב הבנקים בישראל פתוחים לקהל; "מניות רדומות" – כמשמעותן בסעיף 304, לרבות מניות כאמור בסעיפים 181, 333, ו-340 לחוק.
מרים אילני: "מסלקת הבורסה" – מסלקה של בורסה בישראל 2.
מרים אילני: העברת דיבידנד חברה המחלקת דיבידנד לבעלי מניותיה באמצעות מסלקת הבורסה, תעביר למסלקת הבורסה, באמצעות החברה לרישומים, סכום שאינו כולל דיבידנד לבעלי מניות רדומות, ובלבד שהגישה, ביום העסקים הראשון לאחר המועד הקובע, למסלקת הבורסה ולחבר הבורסה שבאמצעותו מוחזקות המניות הרדומות, הודעה בכתב הכוללת פרטים אלה: (1) של חבר הבורסה המחזיק במניות הרדומות; (2) מספר החשבון אצל חבר הבורסה אשר בו מוחזקות המניות הרדומות; (3) כמות המניות הרדומות ביום הקובע בכל חשבון שבו מוחזקות המניות הרדומות;" קיבלנו כאן הערה מאיגוד הבנקים שהם מבקשים שההודעה הזו תועבר גם לחברה לרישומים.
מרים אילני: אין לנו בעיה עם זה.
אופיר פינס-פז: מה זו החברה לרישומים?
דידי לחמן מסר: איך מתבצעת הנפקת מניה, בכלל?
דידי לחמן מסר: – זו גם שיטה ישראלית.
דידי לחמן מסר: מה חברה עושה?
דידי לחמן מסר: – היא לוקחת את כל סכום המניות ורושמת אותן על שם חברה לרישומים.
דידי לחמן מסר: זו בעצם לא חברה, כי אין לה דירקטורים.
דידי לחמן מסר: זו כספת שיש בה תעודה, שאומרת שסך המניות - -
אופיר פינס-פז: זו חברת קש?
דידי לחמן מסר: לא.
דידי לחמן מסר: זו חברה שאין לה פעילות עסקית, לחלוטין.
דידי לחמן מסר: בכספת שלה יש תעודה שאומרת שכל המניות מוקצות.
דידי לחמן מסר: בחוק החברות קבענו שהחברה לרישומים היא אינה בעלת מניות, אך יש לה איזה שהם רישומים, ולכן מבקשים שהודעה כזו תימסר גם לה.
אופיר פינס-פז: סביר.
מוריה הופטמן: השאלה שמתבקשת היא: החברה לרישומים היא התחנה שאליה החברה שמספקת את הדיבידנד מעבירה את הכספים קודם כל, כדי שמשם הם יועברו למסלקת הבורסה, ומשם יופצו לכולם.
מוריה הופטמן: היא בעצם תחנת מעבר מרכזת.
אופיר פינס-פז: זו בקשה סבירה.
מרים אילני: מה שקורה לפי התקנה הזו – מעבירים את כל הפרטים.
מרים אילני: אם לא רוצים לתת את הפרטים, יש את האופציה לפי תקנה 3: "חברה לא תהא חייבת להגיש למסלקת הבורסה ולחבר הבורסה הודעה כאמור בתקנה 2, אם במועד העברת הדיבידנד למסלקת הבורסה, תעביר החברה, באמצעות החברה לרישומים, סכום הכולל דיבידנד לכל בעלי המניות".
דידי לחמן מסר: זה אומר בעצם שאם החברה לא יודעת מי הם בעלי המניות הרדומות, או שהיא לא מעונינת לדעת – ואנחנו יוצאים מנקודת הנחה שחברה כן רוצה לדעת, אך אין לנו דרך לכפות עליה – יש כאן איזשהו "באג".
דידי לחמן מסר: למעשה, אם ביצעתי רכישה אסורה, ולא דיווחתי, לא לרשות לניירות ערך ולאף אחד, אז אף אחד לא יידע שהמניות שלי רדומות, גם לא החברה.
דידי לחמן מסר: אם החברה לא יודעת היא לא מסוגלת למסור את הפרטים, לפי תקנה 2.
דידי לחמן מסר: תקנה 2 היא דרך המלך, אבל אנחנו חייבים להתמודד עם המציאות, לפיה החברה לא יודעת מי הם בעלי המניות הרדומות.
דידי לחמן מסר: ואז התוצאה היא שהיא תיתן דיבידנד בעבור 100 אחוז מבעלי המניות, למרות שחלק מהם רכשו שלא כדין אחוז מסוים.
אופיר פינס-פז: אבל מחובתה לברר.
דידי לחמן מסר: היא לא יכולה לברר.
אופיר פינס-פז: איך היא לא יכולה?
אופיר פינס-פז: נניח שהיא לא יודעת מי הם בעלי המניות הרדומות, היא עדיין רואה שיש לה רק אחוז מסוים מכלל בעלי המניות.
דידי לחמן מסר: לא, היא לא רואה, כי בעל המניות הרדומות הוא רמאי.
דידי לחמן מסר: הוא מצביע עם מה שיש לו.
אופיר פינס-פז: האם התקנות האלה נועדו להלבין משהו?
סיגל קוגוט: גם לא כתבתם שהיא לא יודעת, כתבתם: "לא תהא חייבת".
מרים אילני: אם היא לא רוצה למסור את הפרטים, היא לא חייבת.
דידי לחמן מסר: אני מקבלת את ההערה הזו.
דידי לחמן מסר: אני העליתי את העובדה שחברה לא יודעת.
דידי לחמן מסר: יש מציאות, והיא מציאות קשה.
דידי לחמן מסר: אנחנו צריכים לאפשר חלוקת דיבידנד.
דידי לחמן מסר: אנחנו לא רוצים לפגוע ב- 96 אחוז בגלל ש- 4 אחוז לא בסדר.
דידי לחמן מסר: מה אתם אומרים?
דידי לחמן מסר: שהחברה לא יודעת.
דידי לחמן מסר: אני מוכנה לקבל את ההערה של היועצת המשפטית, ולומר : "לא היה ידוע לחברה מי הם בעלי המניות הרדומות.
דידי לחמן מסר: ." – ורק אז היא תוכל ללכת לתקנה 3.
דידי לחמן מסר: ולכן, לא היה ידוע לחברה מי הם בעלי המניות הרדומות, היא לא תהיה חייבת להגיש הודעה כאמור - -
אופיר פינס-פז: זה צריך להיות: לא היה ידוע לה, והיא ניסתה לברר.
מישל אוחיון: דווקא בסעיף 3, שהיא משלמת וזה חוזר אליה, זו הדרך הנוחה מבחינת - -
אופיר פינס-פז: אנחנו נמשיך עם סעיף 4 –שמירת זכויות, אך נחזור אחר כך לדיון.
מרים אילני: "4.
מרים אילני: אין בתקנות אלה משום מתן זכות לקבלת דיבידנד על ידי מי שאינו זכאי לכך על פי כל דין ואין בהם כדי לפגוע בזכות לתבוע השבת דיבידנד ממי שלא היה זכאי לקבלו על פי כל דין".
דידי לחמן מסר: נקודת המוצא בתקנות האלה היא לאפשר חלוקת דיבידנד.
דידי לחמן מסר: לא משהו מהותי.
מרים אילני: סעיף 5 – תחילה: "תחילתן של תקנות אלה שלושים יום מיום פרסומן".
אופיר פינס-פז: האם למישהו יש הערות לסעיף ההגדרות?
מישל אוחיון: ללשכת עורכי הדין יש.
דידי לחמן מסר: אני רוצה להקדים ולומר: אלה הן תקנות.
דידי לחמן מסר: אנחנו הפצנו אותם לכל הגורמים לפני כחודש ימים.
דידי לחמן מסר: עד היום לא קיבלנו הערה אחת מלשכת עורכי הדין.
דידי לחמן מסר: יש נוהל בוועדת חוקה שאם לגורמים כלשהם יש הערות הם מגישים אותם לפני כן.
אופיר פינס-פז: המחאה היא מוצדקת, כי כל הפרוצדורה נועדה להידבר עם המערכות השונות, ולבוא לכאן יותר מתואמים.
אופיר פינס-פז: כך זה היה אמור להיות.
אופיר פינס-פז: מדוע לשכת עורכי הדין לא העבירה השגות במועד?
גד סואן: אנחנו קיבלנו את החומר ב- 20 לדצמבר.
דורית ואג: הישיבה הזו תוכננה למועד של לפני שבועיים, ובוטלה ברגע האחרון.
דורית ואג: אתם קיבלתם את החומר לפני המועד הראשון שנדחה.
דורית ואג: לא השתנה בחומר כלום.
דורית ואג: ב- 20 לדצמבר שלחנו לכם את החומר בפעם השניה, ליתר ביטחון.
מישל אוחיון: לגבי סעיף ההערות – בהגדרה של "דיבידנד" הוסיפו את מניות ההטבה.
מישל אוחיון: אני חושב שזו טעות.
דידי לחמן מסר: הן גם מחולקות לבעלי מניות רדומות.
מישל אוחיון: את התוצאה הבנתי, אבל אני רוצה להתגבר על הרציונל.
מישל אוחיון: השלילה של זכויות שיש להם ממניות שהן מניות רדומות מתייחסת לזכות לדיבידנד ולזכויות ההצבעה.
מרים אלוני: כל הזכויות.
מרים אלוני: "לא תקנה המניה זכויות כלשהן".
אופיר פינס-פז: אני רוצה להבין בדיוק את ההגדרה של "מניות רדומות".
דידי לחמן מסר: אני קוראת מסעיף 308: "לא תקנה המניה זכויות כלשהן כל עוד המניה הרדומה היא בבעלות החברה".
דידי לחמן מסר: כשעוברים להצעות רכש, ההסדר הוא אותו הסדר, כי הוא מפנה לסעיף 308.
דידי לחמן מסר: מדוע?
דידי לחמן מסר: – כי זה נכס אסור, זה הפרי המורעל, ולכן לא יכול להיות שאיזושהי זכות כלשהי תוקנה למי שרכש נכס שלא כדין.
אופיר פינס-פז: כל המושג הזה של מניות רדומות, שאף אחד לא יודע בדיוק של מי הוא, מה ההיקף שלו, מי שולט בו, איפה הוא נמצא - זה נראה לי דבר אבסורדי.
אופיר פינס-פז: אני עד הרגע הזה לא הבנתי למה התופעה הזו לא נשלטת ואי אפשר לטרפד אותה, לטפל אותה או לסיים אותה.
דידי לחמן מסר: יש מקרים שאפשר.
ליזה חיימוביץ: מקרה אי הידיעה הוא המקרה הזניח ביותר של הצעת הרכש.
ליזה חיימוביץ: המקרה השכיח של מניות רדומות הוא מקרה של מניות שהחברה רוכשת, ואז אין מצב של אי ידיעה, כי לא יכולים לומר שהחברה לא יודעת שהיא רכשה.
דידי לחמן מסר: חוק החברות אפשר לחברה לרכוש את המניות של עצמה, ואמר שדין רכישה עצמית של מניות – כדין חלוקת דיבידנד.
דידי לחמן מסר: דיברנו על כך בפעם שעברה.
דידי לחמן מסר: דהיינו – צריכים להתקיים מבחנים.
דידי לחמן מסר: אם החברה רכשה מניות שלא בהתאם למבחנים שנקבעו בחוק, היא ביצעה רכישה אסורה, ולכן אומרים לה: יש דין אחר על המניות האלה.
דידי לחמן מסר: גם כאשר החברה רוכשת רכישה מותרת, הרי מה היא עשתה?
דידי לחמן מסר: – היא רכשה את המניות של עצמה.
דידי לחמן מסר: היה 100 אחוז לציבור, והיא רכשה 20 אחוז- זה נמחק.
דידי לחמן מסר: מתמטית כבר אין 20 אחוזים לציבור, כי הם אצל החברה, ואז המניות צריכות להתבטל.
דידי לחמן מסר: הדבר הכי פשוט היה לבטל אותן.
דידי לחמן מסר: אנחנו רצינו להקל על החברות, ואמרנו : המניות לא תתבטלנה, כדי שהחברה תוכל לשוב ולהציע אותן ללא תשקיף, ועל ידי כך לאפשר סחירות.
דידי לחמן מסר: זו נקודה מאד חשובה, גם בארצות הברית.
דידי לחמן מסר: בואו ניקח דוגמה – החברה יודעת שזה נכס מצוין, היא רוכשת את המניות.
דידי לחמן מסר: אם נקבע לה שאם היא רכשה 5 אחוז היא לא רשאית לשוב ולמכרן אלא בדרך של תשקיף, אנחנו פוגעים בסחירות של הנכס, ומקטינים את הרצון לרכוש אותו.
דרור שליט: אם מותר להעיר משהו, מבחינה כלכלית – אז אחרי ה- 11 לספטמבר אפשרו בארצות הברית לחברות לרכוש אפילו יותר ממה שמותר בארצות הברית - -
מישל אוחיון: לא רק זה, אלא שפטרו אותן מהצגת המניות האלה כמניות בהוצאה.
דרור שליט: זה רק מראה את הרציונל הכלכלי החשוב של הנושא.
דידי לחמן מסר: אלה לא מניות בהוצאה.
דרור שליט: אני רק מדגים את החשיבות הכלכלית.
דידי לחמן מסר: כל הזמן מותר לקנות מניות.
דידי לחמן מסר: החוק הישראלי מאפשר לשוב ולמכרן, ולכן מתעוררת השאלה מה דין המניות האלה בתקופה שהחברה רכשה, ועד שהיא שבה ומכרה.
דידי לחמן מסר: זו הסיטואציה המצויה של רכישת מניות, שאותה באנו להסדיר גם בחלוקת הדיבידנדים.
דידי לחמן מסר: ברור שכאשר חברה מחלקת את הדיבידנד, כאשר 20 אחוז מהמניות הן שלה, אם היא מחלקת לעצמה- זה חסר משמעות.
דידי לחמן מסר: אם, לעומת זאת, היא לא רוצה לחלק את ה- 20 אחוז הנוספים כדי לא להוציא כסף ולהכניס כסף – יש לזה איזשהו ביטוי חשבונאי – אז היא רשאית גם לא לעשות את זה.
דידי לחמן מסר: היא בוודאי יודעת שהיא רכשה 20 אחוז.
דידי לחמן מסר: ואולם, יש עוד סיטואציה, שבה מניות הופכות לרדומות, וזה כאשר מישהו מחליט להשתלט על חברה.
דידי לחמן מסר: חוק החברות קובע הוראות מאד מיוחדות כיצד מותר להשתלט על חברה, בסיטואציות מסוימות, ואומר: אם בוצעה השתלטות שלא בהתאם להוראות החוק, המניות שנרכשו שלא כדין תהיינה רדומות.
דידי לחמן מסר: זו סיטואציה שמי שמאד מתוחכם יכול לעשות את זה עם אחרים, ואז החברה לא תדע.
דידי לחמן מסר: זאת אומרת – בדרך הרגילה של הרכישה המותרת, אין לי בעיה להוסיף, והחברה יודעת.
דידי לחמן מסר: אם יד דיווח לבורסה, והכל תקין, אז בוודאי שהחברה יודעת, ולכן אין בעיה לרשום את זה.
דידי לחמן מסר: אם, לעומת זאת, ביצעת את זה באמצעות אחרים, למרות שהמניות שלך רדומות, לא תגלה שהן רדומות, ואז נוצר פה loop.
נתי שילה: אבל בהטבה, לגבי מניות שיודעים עליהן – מקצים את ההטבה והן מצטרפות למניות הרדומות.
דידי לחמן מסר: חוק החברות הכריע בשאלה הזו, ואמר: מניות רדומות לא זכאיות לכלום.
מישל אוחיון: זו פשוט טעות בהבנה הבסיסית של מה זה "מניות הטבה".
מישל אוחיון: בעולם שבו אנו חיים היום, בחוק החברות, אני יכול ליצור מניות הטבה על ידי split של מניה.
מישל אוחיון: אין לזה שום משמעות.
מישל אוחיון: מניית ההטבה לא עושה שום דבר כלכלי, כלום.
מישל אוחיון: כשאת מקצה 100 אחוז הטבה לחברה, ומנית ההטבה נגררת על המניה הרדומה, לא קורה שום דבר לאחר מכן.
מישל אוחיון: ניקח סיטואציה שיש עכשיו מניה רדומה אחת, והמניה נסחרת בבורסה בשער של 5 שקלים.
מישל אוחיון: חילקתי 100 אחוז הטבה.
מישל אוחיון: יש לי מניה רדומה.
מישל אוחיון: כל המניות בשוק קיבלנו מניה נוספת, כל המחיר של המניות בשוק ל- 2.5 שקלים, המניה הרדומה נמכרת, והשווי הכלכלי שלה עכשיו הוא לא 5 שקלים, אלא – 2.5 שקלים.
דידי לחמן מסר: אני מסכימה אתך, אבל זה לא אומר - -
נתי שילה: אז את מדללת בעצם את המניות הרדומות.