GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד רותם: זה מסוג הדברים שהנהלת בתי המשפט, לא הסתייגות אחת תגיש, היא תגיש שמונה הסתייגויות.
ירון חנין: כל הרציונאל הוא לאפשר במשך 48 השעות להגיש את מה שהוא רוצה להגיש.
ירון חנין: אני אביא דוגמה ממצב אחר, אם במסגרת אותן 48 השעות, כמו שכתוב בהצעת החוק, בית משפט התיר פרסום שמו של חשוד בשל העניין הציבורי שבפרסום.
ירון חנין: העיתון סבור שיש עניין ציבורי לפרסם את שמו של החשוד, ואנחנו לאחר שעתיים מגישים בקשה.
ירון חנין: אם בית המשפט יקבע את הדיון לשבוע הבא, מה עשינו בזה?
יפעת רווה: זה בטיוטת התקנות.
דוד רותם: אם בית המשפט יקבע את הדיון לשבוע הבא, אז באותו ערב, עברו 48 השעות, גמרנו, אין צו, אלא אם כן השופט נתן צו שהוא - - -
ירון חנין: נכון, אבל כל הרעיון הוא שיש עניין ציבורי גדול כזה ש - - -
יפעת רווה: בטיוטת התקנות נאמר שבית המשפט רשאי – זה לא אוטומטי – להורות על איסור פרסום עד למועד הדיון בבקשה.
דוד רותם: פה יש עניין אחר.
דוד רותם: בתוך 48 השעות הוגשה בקשה, מבקשים לפרסם כי יש בזה עניין ציבורי.
דוד רותם: בית המשפט יקבע את הדיון למתי?
דוד רותם: לעוד שבועיים?
יפעת רווה: לפי איך שאנחנו רואים את זה בתקנות, הוא יכול להחליט החלטת ביניים וגם החלטה סופית על יסוד הבקשה בלבד.
יפעת רווה: הוא לא חייב לקבוע מועד לדיון.
יפעת רווה: הוא יכול להחליט שהוא דוחה את הבקשה או שהוא מקבל אותה, או להחליט שהוא - - -
ניר פלסר: מתי הוא מחליט?
דוד רותם: צריך באיזה מקום בתקנות לקבוע שאם הוגשה בקשה בתוך 48 השעות, שבית המשפט ייתן החלטתו בהקדם האפשרי.
ירון חנין: בהקדם האפשרי בפרק הזמן הזה.
דוד רותם: הם אומנם "חותמות גומי", אבל ל"חותמות גומי" האלה יש קצת שכל.
דוד רותם: בדרך כלל אני פוגש בבתי המשפט אצל השופטים יותר ששכל ממה שאני פוגש במקומות אחרים.
דוד רותם: שופט רואה שיש 48 שעות והוגשה בקשה, אלא אם כן הוא רוצה להכשיל את הבקשה, הוא יקבע את זה מיידית.
דוד רותם: צריך לומר לו: תקבע בהקדם האפשרי.
דוד רותם: לומר לו לקבוע באותו מועד, לא יעבור, כי הנהלת בתי המשפט תגיש הסתייגות ושר המשפטים יתמוך בהם.
דוד רותם: לא מוכנים לקבוע להם זמנים.
דוד רותם: בחוקי הבחירות, כשצריך לתת פסקי דין בזמנים מסוימים, זאת בעיה שבתי המשפט לא יודעים להסתדר אתה.
ירון חנין: אני לא מכתיב כרגע בדיוק מה יהיה הנוסח, אבל צריך להבין שהצעת החוק הזאת מבלבלת את היוצרות.
דוד רותם: זה בתקנות, זה לא בחוק.
ירון חנין: זה מבלבל את היוצרות, זה הופך את החריג לכלל ואת הכלל לחריג.
דוד רותם: התקנות לא יאושרו היום, הן גם לא יונחו בחודש הקרוב.
דוד רותם: אני מציע שתציע למשרד המשפטים נוסח, כדי שאפשר יהיה לעבד אותו.
ירון חנין: זה דבר שהולך ביחד, אי-אפשר לעשות הפרדה כאן.
ירון חנין: זה מעקר.
ירון חנין: אם יש עניין ציבורי ואני רוצה להגיש במסגרת - - -
דוד רותם: תציע נוסח למשרד המשפטים איך אנחנו עושים את זה, כדי שזה יהיה בזמן הנכון.
יפעת רווה: נראה מה ריאלי מבחינת הנהלת בית המשפט.
ניבין עמנואל: בבקשה שאדם מגיש לבית המשפט, הוא יכול לרשום שבית המשפט ייתן צו זמני עד למתן החלטה או קביעת מועד לדיון, ובית המשפט כותב בהחלטתו, כמו שקורה בצווי מניעה אחרים, למשל בצו עיקול זמני, עד לקביעת מועד לדיון הוא ייתן צו זמני לאיסור פרסום.
ניבין עמנואל: נקבע הדיון לפי התקנות, צריך לקיים את הדיון בהקדם האפשרי.
דוד רותם: עורך-הדין דיבר על המצב ההפוך – עוצרים חבר כנסת מכובד.
דוד רותם: אמרתי בכוונה חבר כנסת.
אורי מקלב: יש לא מכובד ויש מכובד?
דוד רותם: אמרתי, חבר כנסת.
דוד רותם: על אחרים אני יודע שתהיה "חותמת גומי".
דוד רותם: עוצרים חבר כנסת.
דוד רותם: יש עניין ציבורי, בא אחד מכלי התקשורת ואומר: אני מבקש לבטל את הצו, כי יש עניין ציבורי.
דוד רותם: איך אנחנו מבטיחים פה את הדיון מהר, ולא שיעברו 24 שעות או 48 שעות, כי הוא לא ייתן צו ביניים בינתיים?
ניבין עמנואל: הרי כבר ניתן צו זמני לאיסור פרסום, נכון?
דוד רותם: החוק קובע איסור פרסום.
דוד רותם: אין צו.
דוד רותם: בא כלי תקשורת ואומר שהוא רוצה לבטל את הצו כי יש עניין לפרסם את זה מהר, ויש אפשרות כזאת בחוק.
ניבין עמנואל: בית המשפט יקבע לדיון ויזמן גם את החשוד.
דוד רותם: יוצא מן הכלל, אבל איך אני יכול להבטיח שהוא יקבע את זה לדיון באותו יום ולא אחרי שבועיים?
זהבה גלאון: אתה לא יכול להבטיח.
דוד רותם: את לא יכולה להבטיח, אל תבטיחי; אני אבטיח את זה.
זהבה גלאון: כרגע לא.
ישגב נקדימון: אדוני היושב-ראש, יש גם נושא של ערכאת ערעור, זאת אומרת, יש גם ערעור על החלטת בית המשפט, וזה כמובן ייקח עוד זמן.
דוד רותם: לא בטוח שיש רשות ערעור.
ישגב נקדימון: ברור ש-48 השעות יחלפו.
דוד רותם: אלא אם כן השופט יגיד שהוא נותן אישור לפרסם, ואז יבקש הוא לערער, והשופט יגיד: אני לא נותן צו.
ירון חנין: הוא יבקש עיכוב ביצוע.
דוד רותם: הוא לא ייתן.
דוד רותם: חבר'ה, רק לאחרונה קראתי בכל כלי התקשורת: איזה שופט, הוא נתן עיכוב ביצוע על פסק דין של שבע שנים, זה חמור, זו פגיעה נוראית.
דוד רותם: ראיתי גם את זה, אז לא כל שופט נותן.
ירון חנין: הרי פה אם הוא יגיש ערעור, הסוסים כבר יצאו מהאורווה.
ירון חנין: בדרך כלל במקרים כאלה בתי המשפט ממעטים - - -
דוד רותם: אתה יודע בכמה מקרים ראיתי את הסוסים דוהרים ברחובות אחרי שהוגשו בקשות רשות ערעור או ערעורים?
דוד רותם: ראיתי את זה בהמון מקרים.
דוד רותם: הסוסים דוהרים ברחובות.
ירון חנין: אדוני זאת הפרקטיקה, בדרך כלל בנושאים של איסור פרסום, אם מבקשים עיכוב ביצוע, כדי לאפשר לצד השני את יומו בבית המשפט ולאפשר לו להגיש ערעור, בתי המשפט נוטים לעכב ביצוע, כמובן מגבילים את זה לעיכוב ביצוע למספר ימים.
דוד רותם: כאשר שופט הגיע למסקנה שיש עניין ציבורי בפרסום, אז הוא יגיד: רבותי, אני לא נותן עיכוב ביצוע, תרוצו לבית המשפט עוד היום, שהוא ייתן לכם.
דוד רותם: אני לא אתן לכם.
ישגב נקדימון: הוא ייתן להם עד הגשת הערעור.
דוד רותם: הוא לא ייתן להם בכלל.
דוד רותם: אדוני השופט, הוא לא ייתן להם בכלל.
זהבה גלאון: כמה מקרים כאלה היו?
ישגב נקדימון: אני יכול לומר שבכל המקרים שאני טיפלתי מעולם לא קרה ששופט שהחליט להתיר פרסום לא עיכב ביצוע עד ערעור, ואני מדבר על עשרות מקרים.
דוד רותם: בכמה טיפלת?
ישגב נקדימון: עשרות.
ישגב נקדימון: לא כשופט.
ניבין עמנואל: אני יכולה לצאת להתייעצות עם היועצת המשפטית אם לקבוע בהקדם גם לגבי הבקשה שלהם?
דוד רותם: זה יהיה בתקנות.
ניבין עמנואל: זה לא נקבע בחוק?
יפעת רווה: זה בתקנות.
ישגב נקדימון: מה ייקבע בהקדם האפשרי?
יפעת רווה: הדיון יהיה בהקדם האפשרי.
ישגב נקדימון: ההקדם האפשרי זה - - -
ירון חנין: זה בתקנות.
יפעת רווה: זה בתקנות, אבל לא אוכל לכלול - - -
ירון חנין: החוק מורה 48 שעות.
יפעת רווה: נדבר על זה בהקשר של התקנות.
יפעת רווה: הנהלת בתי המשפט צריכה לבדוק את זה.
ישגב נקדימון: אפשר גם להשתמש בהגדרה של דיון מיידי.
זהבה גלאון: יש לזה קיבוע של זמן?
ישגב נקדימון: גם לא.
זהבה גלאון: ההקדם האפשרי זה עוד חודש, עוד שנה.
דוד רותם: יפעת רווה, הלאה.
יפעת רווה: לעניין התקנות, אנחנו נגבש אותן מחדש, אבל מי שמעוניין לקבל נוסח כדי להעיר הערות לפני שאנחנו מעבירים, תתנו לי את המייל, ואין לי בעיה להעביר ולשמוע הערות מכל מי שמעוניין.
יפעת רווה: הגענו לסעיף 70ב.
יפעת רווה: "משיבים בבקשות בעניין פרסום שם חשוד המפורטות בפסקאות שלהלן, יהיו כמפורט לצדן: (1) בבקשה להתיר פרסום שם חשוד לפי 70(ד1)(2)(א) – החשוד; (2) בבקשה לביטול איסור פרסום שם חשוד לפי סעיף 70ג – החשוד וכל גורם אחר שהיה צד לדיון בבקשה לאסור את פרסום שמו של החשוד לפי סעיף 70(ה) או (ה1).
יפעת רווה: (ב) אין בהוראות סעיף קטן (א) כדי למנוע צירופם של משיבים נוספים בבקשות המפורטות באותו סעיף קטן.
יפעת רווה: (ג) רשות חוקרת לא תהיה צד לדיון בבקשה של חשוד לאסור פרסום שמו לפי סעיף 70(ה1), אלא אם כן ביקשה זאת.
יפעת רווה: " 70ג.
יפעת רווה: "(א) ציווה בית המשפט על איסור פרסום לפי סעיף 70(ד), (ה) או (ה1), רשאי מי שמעוניין בביטול האיסור להגיש לבית המשפט, שנתן את הצו, בקשה לביטולו; בקשת הביטול תידון לפני דן יחיד.
יפעת רווה: (ב) היה מבקש הביטול כאמור בסעיף קטן (א) צד לבקשה לאיסור הפרסום, עליו להראות נסיבות חדשות המצדיקות את בקשת הביטול; לעניין זה, "נסיבות חדשות" – לרבות הזמן שחלף ממועד מתן צו איסור הפרסום.
יפעת רווה: " זה לעניין מה שעלה לפני כן לעניין התקופות הארוכות.
נועה ברודסקי-לוי: לעניין סעיף 70ב(ב) "אין בהוראות סעיף קטן (א) כדי למנוע צירופם של משיבים", אולי יש מקום לכתוב של "מבקשים או משיבים נוספים".
נועה ברודסקי-לוי: כתוב "אין בהוראות סעיף קטן (א) כדי למנוע צירופם של משיבים נוספים".
נועה ברודסקי-לוי: אולי יש מקום לכתוב של מבקשים או משיבים נוספים"?
יפעת רווה: אוקיי, אלא אם כן מישהו מתנגד.
דוד רותם: חבר הכנסת נחמן שי, אין לך מה לומר על 70ב?
נחמן שי: אם הגענו לסעיף 70ב, אני אומר שאני אצביע נגד החוק הזה בסופו של דבר, אחרי התלבטויות.
נחמן שי: ממילא היה לי רעיון כלשהו לתקן פה תיקון מסוים, שאני מוותר עליו.
זהבה גלאון: אל תוותר.
זהבה גלאון: אנחנו מציעים את הסעיף הזה.
נחמן שי: הוא יופיע כהסתייגות.
זהבה גלאון: אתה מצביע נגד החוק, אבל אנחנו מוסיפים את זה כהסתייגות של סיעות מרצ וקדימה.
זהבה גלאון: סעיף ב70ב אנחנו מבקשים להוסיף את כלי התקשורת.
דוד רותם: מי זה מרצ וקדימה?
דוד רותם: את יושבת פה בשם קדימה.
נחמן שי: אני צריך לומר בכל הכנות שיש צדדים חיוביים לחוק הזה, אני לא יכול להתעלם מהם, אבל הם לא מצליחים להתמודד עם העיקרון הבסיסי, שהשקעתי בו גם הרבה משנות חיי, של חופש הדיבור ושל זכות הציבור לדעת.
נחמן שי: זו התנגשות ידועה, מוכרת ולא בפעם הראשונה, אבל כשאני רואה אותה פה לנגד עיני אני בוחר בחופש העיתונות ובמה שאני מאמין בו ולא מוכן לוותר על כך.
נחמן שי: אם יש לזה מחיר, אז יש לזה מחיר.
נחמן שי: היה לי תיקון מסוים כי אני לא יכול לחיות עם כל הדברים האלה ביחד, אני אביא את זה כהסתייגות והכנסת תחליט מה שהיא תחליט.
נחמן שי: בנושא הזה אני אצביע נגד.
ירון חנין: בהשלמה לזה צריך לעשות תיקון דומה גם בסעיף 70א.
ירון חנין: הכותרת תהיה "בקשה לאסור או להתיר פרסום שם של חשוד".
נועה ברודסקי-לוי: בסעיף 70א כבר הוספנו א זה.
נועה ברודסקי-לוי: זה כבר עלה בדיון הקודם והוספנו.
יפעת רווה: צדיקים – מלאכתם נעשית בידי אחרים.
יפעת רווה: 70ד.
יפעת רווה: "(א) החלטה בכל אחת מהבקשות המפורטות להלן (בסעיף זה – בקשה בעניין פרסום), ניתנת לערעור בתוך 45 ימים ובית המשפט של ערעור יידון בערעור בדן יחיד.
דוד רותם: אומר לי השופט נקדימון דבר נורא פשוט.
דוד רותם: הוא אומר: אדם ביקש איסור פרסום, בית המשפט דחה לו את הבקשה.
דוד רותם: הוא אומר: תעכב לי ביצוע כי אני רוצה להגיש ערעור, ואז 45 יום אין פרסום.
דוד רותם: למה שלא יגיש ביום האחרון?
יפעת רווה: נראה לי שאפשר לקצר את זה.
יפעת רווה: עשינו את זה כסטנדרט, אבל זו אכן הערה נכונה.
יפעת רווה: "(1) בקשה לאסור פרסום לפי סעיף 70(ד), (ה) או (ה1); (2) בקשה להתיר פרסום לפי סעיף 70(א), (ב) סיפה, (ג) או (ד1)(2)(א) או בקשה להתיר צילום לפי סעיף 70(ב) רישה; (3) בקשה לביטול איסור פרסום לפי סעיף 70ג; (ב) החלטת בית משפט מחוזי בערעור על החלטה בבקשה בעניין פרסום, ניתנת לערעור ברשות לבית המשפט העליון" – אני מניחה שגם פה רוצים לקצר, וזה בסדר גמור אם אין מישהו שחושב אחרת – "בית המשפט העליון ידון בבקשת רשות הערעור בדן יחיד והוא רשאי לדחותה על הסף בלא דיון בנוכחות הצדדים; ניתנה רשות הערעור, ידון בית המשפט העליון בערעור בדן יחיד.
דוד רותם: כמה אפשר להעמיס על בית המשפט העליון?
יפעת רווה: הרעיון היה שבדברים האלה עשויות להיקבע הלכות.
יפעת רווה: זאת הסיבה שאנחנו כן אפשרנו, וזה ברשות.
דוד רותם: אנחנו מנסים להגביל את הפניות האלה לבית המשפט העליון.
דוד רותם: למה שנעמיס עליו?
יפעת רווה: זה אומר שהדברים האלה, שיש לעשות עליהם חשיבות עקרונית, אף פעם לא יגיעו לבית המשפט העליון, אף פעם לא יגיעו לפסיקה עקרונית.
יפעת רווה: זאת הסיבה שעשינו את זה.
יפעת רווה: האיזון הוא שזה ברשות, זאת אומרת, בית המשפט העליון יכול לנפנף את זה, אבל כן חשבנו שנכון שייקבעו כאן כללים.
ניר פלסר: אפשר הערה, אדוני?
דוד רותם: לגבי העניין של דחייה על הסף ללא נוכחות הצדדים.
דוד רותם: עם כל הכבוד, כשדנים בעניין הזה, נוכחות הצדדים הרבה פעמים היא גם חשובה.
דוד רותם: כאשר דוחים בקשה, אפילו בצורה מנומקת, זה נותן הרגשה לא רעה, לשני הצדדים אני חושב.
דוד רותם: עצם העובדה שאדם מעלה את הטענות שלו בעל-פה, הרבה פעמים, בסופו של דבר, בדיון בעל-פה, אפשר לשכנע הרבה יותר טוב.
דוד רותם: במקרה הזה אפשר למחוק את הסעיף של "בלא דיון בנוכחות הצדדים".
דוד רותם: הייתי מעדיף שבכל הדיונים בית המשפט יוכל לקבל החלטות בהיעדר הצדדים.
דוד רותם: זה בדרך כלל רק מועיל.
ניר פלסר: חוץ מיעילות הדיון, מה ההיגיון בעניין הזה, אדוני?
ניר פלסר: אדוני ישכיל אותי בעניין הזה.
דוד רותם: ההיגיון הוא נורא פשוט.
דוד רותם: לא נעים לי להגיד בקול רם מה אני חושב שעושים עורכי-הדין בדיונים.
ניר פלסר: טוב.
דוד רותם: מותר לי לחשוב, נכון?
זהבה גלאון: זה מידע אישי?
דוד רותם: ידע אישי, בהחלט.
דוד רותם: ידע אישי של הרבה שנים.
ליאת קליין: אני מצטרפת לאמירה הזאת, כי אם מדובר פה בבקשה שמגיש חשוד לאיסור פרסום, ואז יש צד שני, בהרבה מקרים יש גם נפגע עבירה שרוצה להשמיע את הטענות שלו, הוא יכול גם שלא להישמע בכלל בפני בית המשפט.
ליאת קליין: זה מוותר על המקום הזה שזה מקום חשוב.
זהבה גלאון: זה יותר חשוב מעורך-הדין שמופיע.
יפעת רווה: אנחנו מדברים רק על ערעור שני.
יפעת רווה: זה האיזון בין העומס וזה שההליכים יתמשכו - - -
זהבה גלאון: אנחנו רוצים לאפשר ערעור בכל זאת.
יפעת רווה: יצא מזה ערעור ברשות, והכול בשיקול דעת של בית המשפט.
יפעת רווה: הוא יכול לקיים כמובן דיון במעמד הצדדים, אבל הוא לא חייב אם הוא רואה שעל פניו אין שום בבקשה.
גלעד סממה: מדובר ברשות ערעור על ערעור.
דוד רותם: אני מבקש שכל הדיונים האלה יהיו בדלתיים סגורות, אחרת מה שקורה שזה דיווח עיתונאי על הליך משפטי.
יפעת רווה: לא כתבנו את זה?
נועה ברודסקי-לוי: לא.
נועה ברודסקי-לוי: זה לא מופיע.
ירון חנין: יש צו איסור פרסום.
דוד רותם: אתה לא מפרסם את שם החשוד, אתה מפרסם שהתנהל הליך בבית המשפט.
ירון חנין: החוק לא מדבר על זה, החוק מדבר על איסור פרסום שמו.
ירון חנין: אין שום הצדקה שזה יהיה תחת דלתיים סגורות.
דוד רותם: אני רוצה שזה יהיה בדלתיים סגורות.
זהבה גלאון: היום הדיונים בדלתיים סגורות הם כשאתה רוצה להגן על קורבנות עבירה או כשזה בעניינים ביטחוניים.
זהבה גלאון: אפשר לסגור את העיתונים.
ירון חנין: המשמעות בדלתיים סגורות שאי אפשר לדווח בכלל.
דוד רותם: לכן אני אומר שבית המשפט רשאי לקיים את הדיון בדלתיים סגורות ויחליט השופט אם הוא רוצה שתפרסם או לא.
ירון חנין: זה סותר את החוק.
יפעת רווה: צריך להוסיף את זה לסעיף 68, בין המקרים שהם אינדיקציה לשיקול דעת בדלתיים סגורות.
יפעת רווה: זאת אומרת, זה הרי לא יותר חמור מכל מיני דברים אחרים של נפגעי עבירה וכן הלאה.
יפעת רווה: 70ד(ג).
יפעת רווה: "בית משפט שנתן החלטה בבקשה בעניין פרסום או בית משפט שדן בערעור כאמור בסעיף קטן (א) או (ב), רשאי להורות על עיכוב ביצועה של ההחלטה שעליה מערער אדם או מבקש לערער, לפרק זמן שייקבע ובתנאים שייראו לו.
יפעת רווה: " (ג) (3) בחוק בית הדין לעבודה - - -
ירון חנין: אולי גם כאן
ירון חנין: כדאי שתהיה הגבלה – עיכוב ביצוע עד לכך וכך.
יפעת רווה: כתבנו "לפרק זמן שייקבע".
ירון חנין: שבתקנות תהיה התייחסות גם לעניין הזה.
ירון חנין: "פרק זמן שייקבע" לצורך העניין הוא יכול לקבוע עיכוב ביצוע למשך 45 ימים.
ישגב נקדימון: אם הערעור שבעה ימים - - -
דוד רותם: הוא יכול עד שבעה ימים.
יפעת רווה: כל הערעור קוצר, בצדק.
יפעת רווה: אבל מרגע שהוא קוצר, לא הגיוני לעכב לשישה ימים כשביום השביעי יפרסמו ומתקיים הערעור.
ירון חנין: אם זה יקוצר לשבעה ימים, זה בסדר.
יפעת רווה: כן, זה קוצר לשבעה ימים.
יפעת רווה: הסכמנו וזה נכון וזה מוצדק.
יפעת רווה: הוא יגיד שהוא מעכב את הביצוע לשלושה ימים, מה עשינו בזה?
יפעת רווה: "בחוק בית הדין לעבודה, התשכ"ט-1969, בסעיף 43(ב), אחרי פסקה (10) יבוא "(11) בית הדין שתהא נתונה לו הסמכות המקומית לדון בבקשה לאסור פרסום שם חשוד לפי סעיף 70(ה) או (ה1) לחוק בתי המשפט, לרבות בקשה כאמור המוגשת לאחר שעות העבודה הרגילות של בית הדין; תקנות כאמור" – הסמכה לעניין התקנות – "יכול שייקבעו אף בסטייה - - -".
דוד רותם: אותו נוסח כמו בסעיף הקודם.
ירון חנין: כן יש חשיבות, כי למשל זה המצב היום שמבקשים בקשה להתיר פרסום ובית המשפט מקבל את הבקשה והצד השני רוצה לערער, אז בית המשפט הרבה פעמים אומר שהוא מעכב את הביצוע ליומיים, לשלושה ימים, כדי לאפשר לו.
יפעת רווה: זה אפשר.
יפעת רווה: אני רק לא אומרת לבית המשפט שהוא לא יכול ליותר משלושה ימים כשהערעור הוא שבוע.
ירון חנין: בסדר, אבל לא להגביל אותו.
יפעת רווה: לפרק זמן שייקבע.
יפעת רווה: זה מנחה את בית המשפט שים לב - - -
דוד רותם: הוא גם יכול להגיד: אדוני, אם אתה רוצה שאני לא אפרסם את שמך, תפקיד פה ערבות.
נועה ברודסקי-לוי: יש תיקון לחוק השיפוט הצבאי.
רווית דנינו מויאל: בחוק השיפוט הצבאי קיימים סעיפים מקבילים לסעיפים (ה) ו-(ה1)(1) לחוק בתי המשפט.
רווית דנינו מויאל: קיבלנו את הפנייה לבחון את האימוץ של התיקון הנוכחי גם בחוק השיפוט הצבאי.
רווית דנינו מויאל: אנחנו לא רואים כאן שום סיבה להבדיל בין ההליכים האזרחיים לבין ההליכים הצבאיים, לכן העתקנו את סעיף (ד1) המוצע לחוק השיפוט הצבאי.
רווית דנינו מויאל: יש רק שתי נקודות שלגביהן יש שוני.
רווית דנינו מויאל: לא העתקנו את ההוראות לגבי מחוז השיפוט שבו ייערך הדיון, מכיוון שבשיטה הצבאית הדיון מתקיים לפי השיוך הפיקודי, לפי היחידה שבה משרת החייל, לכן אין צורך בהוראה גיאוגרפית באיזה בית דין יתקיים דיון.
רווית דנינו מויאל: עניין נוסף לגבי החריג שנותן סמכות לקצין משטרה בדרגת ניצב משנה ומעלה לאשר את פרסום שם החשוד, לענייננו מפקד מצ"ח הוא אלוף משנה, ולכן אנחנו סבורים שכדי לבצע את ההגבלה יש צורך לתת את הסמכות לקצין בדרגת סגן אלוף ומעלה, כשאצלנו מפקדי המחוזות הם סגני אלופים.
רווית דנינו מויאל: זה התיקון שאנחנו הכנסנו.
רווית דנינו מויאל: קיבלנו בקשה מהייעוץ המשפטי להוסיף סעיף נוסף שהוא מקביל לסעיף (ה1)(2) לחוק בתי המשפט כיום, שמדבר על היידוע של החשוד לגבי זכותו לבקש איסור פרסום.
רווית דנינו מויאל: הסעיף הזה לא הוחל בחוק השיפוט הצבאי בתיקון הקודם, ככל הנראה מתוך הכרה שמדובר בדברים שיוסדרו בפקודות הצבא.
רווית דנינו מויאל: אנחנו לא רואים מניעה להכניס את הסעיף הזה לחוק השיפוט הצבאי, רק שכמובן לא יהיה מדובר בתקנות של שר המשפטים, אלא בפקודות הצבא בהתאם.
דוד רותם: ב-325(ג) זה יהיה שבעה ימים ולא 15 ימים.
רווית דנינו מויאל: בסדר.
נועה ברודסקי-לוי: למי שאין הנוסח מול העיניים, מוצע להחיל את אותם הסדרים גם לגבי חוק השיפוט הצבאי, גם לגבי הסעיפים האחרים: דן יחיד, כל הנושא של בקשה לביטול איסור פרסום, כל הנושא של הערעור.
נועה ברודסקי-לוי: הסעיף היחיד שלמעשה לא הוצע להכניס זה הנושא של הצדדים לבקשה.
נועה ברודסקי-לוי: למעשה אני מבינה שאין לכם התנגדות שנכניס גם את זה.
רווית דנינו מויאל: אין לנו התנגדות, אנחנו לא רואים צורך מיוחד.
רווית דנינו מויאל: אין אצלנו מעמד לרשות החוקרת בפני בית הדין.
רווית דנינו מויאל: מי שמופיע זה התביעה, הסנגוריה ובמקרים האלה כמובן כלי התקשורת.
רווית דנינו מויאל: אין מבחינתנו מניעה שיוכנס סעיף כזה לשם הבהרה.
דוד רותם: חברת הכנסת גלאון.
דוד רותם: בבקשה, הסתייגויות.
זהבה גלאון: ההסתייגויות מוגשות בשם חברי הכנסת נחמן שי, שלמה מולה, אילן גילאון, ניצן הורוביץ ואני.
זהבה גלאון: לשם החוק אנחנו מבקשים לבטל את הסעיף שאומר "ביטול זכותו של חשוד לבקש איסור פרסום".
זהבה גלאון: אנחנו מבקשים לבטל את סעיף (1), 48 שעות, ולהשאיר את המצב הקיים היום; בסעיף (2), לבטל דן יחיד; אנחנו מבקשים להוסיף "צו איסור פרסום מוגבל לתקופה של לא יותר משבוע" – כל מה שהיה בסעיפים של נחמן שי; כל הסוגיה שאני לא יודעת מה נסגר בה לגבי העובדה שצווי איסור פרסום יפקעו, כתוב כאן "בעת הגשת כתבי אישום" – מה הוחלט?
נועה ברודסקי-לוי: הוחלט שכן.
זהבה גלאון: אנחנו מבקשים להתייחס לסוגיה הזאת, גם אותה לשנות.
זהבה גלאון: איך ניסחת את זה נחמן שי?
זהבה גלאון: צו האיסור יפקע מתי?
נחמן שי: במקור היה מדובר על שבוע של צו איסור פרסום, ואחרי שבוע הגורם המבקש צריך להופיע בפני בית משפט ולהסביר למה הוא רוצה להמשיך את צו איסור הפרסום.
דוד רותם: בהצעה המקורית שלך היה שכל שבוע בית המשפט יקיים על זה דיון, לא צריך להגיש בקשה.
נחמן שי: אמרנו שנהיה מוכנים להיות יותר גמישים לגבי משך הזמן, אבל שצו פרסום לא יהיה בלתי מוגבל, שיהיו עליו הגבלות מסוימות, אחרת אנחנו נמצאים בסיטואציות של "1984", כמו שכבר קרה לצערי הרב בכמה מקרים.
נחמן שי: ניסינו לעשות תחנות עצירה.
נחמן שי: אני מאמין שנגיע לזה, זה לא יהיה רחוק, נתייחס לאותה סיטואציה שדיברתי עליה שבלתי אפשרי לשמור על צווי איסור פרסום, והמידע מתגלגל ברשתות.
דוד רותם: החוק שלך קיים, החוק שלך לא הלך לעולמו.
נחמן שי: החוק שלי צר מאוד, הממשלה התנגדה לו, היא הסכימה לאמץ רק תיקון מסוים אחד, שהוא התיקון שאיננו היום.
נחמן שי: נאלצתי לרדת מזה, כי אני לא רוצה להחזיק שתי ידיים כמו שמקובל: יד ימין בעד ויד שמאל נגד.
זהבה גלאון: עשו לך לחוק קבורת חמור.
זהבה גלאון: הוא לא הלך לעולמו, אבל קברו אותו קבורת חמור.
נחמן שי: אני לא אוהב לדבר על בתי עלמין בימים האלה.
נחמן שי: אני מקווה שאני עוד אחזור לוועדה הזאת עם חוק חדש, אדוני היושב-ראש.
נחמן שי: אני לא רואה שזה סוף הדרך.
נחמן שי: על איזה סעיף אנחנו מדברים עכשיו?
זהבה גלאון: 70(ה1).
זהבה גלאון: אנחנו מקבלים את מה שהצעת בהצעה הזאת.
זהבה גלאון: זהו, אדוני.
דוד רותם: רבותי, מי בעד ההסתייגויות?
דוד רותם: בעד – 2
זהבה גלאון: אנחנו מבקשים הסתייגויות דיבור למליאה.
דוד רותם: לא הסתייגויות דיבור.
דוד רותם: יש לך הסתייגות אמיתית.
זהבה גלאון: הפלת את זה פה.
דוד רותם: ברגע שזה נופל פה, זה עולה למליאה כהסתייגות.
דוד רותם: שם יש לך לא הסתייגות דיבור, אלא הסתייגות מהותית.
זהבה גלאון: אתה רוצה להוסיף אנשים אצלכם להסתייגויות דיבור?
זהבה גלאון: אני כבר הוספתי את כל הסיעה שלי.
נחמן שי: שלמה מולה מופיע שם.
זהבה גלאון: אין לכם עוד חברי כנסת שרוצים להגן על חופש העיתונות?
דוד רותם: עכשיו תחפש את כל אלה שהם חותמות גומי.
נחמן שי: דוד רותם, יש לנו איזה חוק משותף, גם בגללו אני לא ישן בלילות.
נחמן שי: אני מוכרח לתת עכשיו את השמות?
נחמן שי: אני אבדוק בין חברי בסיעה מי עוד רוצה להצטרף להסתייגויות.
נחמן שי: אני בכל זאת חושב שיהיו כמה צדיקים.
דוד רותם: הצדיקים האלה יאחרו את המועד, כי אני הולך להצביע על החוק.
זהבה גלאון: מתי?
דוד רותם: אחרי שנפלו ההסתייגויות.
דוד רותם: רבותי, מי בעד לאשר את הצעת החוק לקריאה השנייה והשלישית?
אורי מקלב: לפני זה דיברנו, זה לא ממש הסתייגויות, אבל אמרנו גם כשמותר לפרסם – אני חושב שאולי זה המקום וזה הזמן – צריך לאסור לפרסם אנשים לפי השתייכות העדתית או האמונית, או לחילופין כשאתה לא מפרסם - - -
דוד רותם: השאלה אם זה בחוק הזה.
דוד רותם: צריך לתקן לא בחוק הזה.
אורי מקלב: לאסור פרסום.
דוד רותם: לאסור פרסום לזמן מסוים.
דוד רותם: לא יעזור לי שאחרי 48 שעות יפרסמו שהוא עם כיפה שחורה.
דוד רותם: לא זה מה שאתה רוצה.
אורי מקלב: כשלא מפרסמים, אתה אומר: אני לא מפרסם את שם החשוד, אבל הוא אדם כך וכך.
דוד רותם: זה לא מזהה.
דוד רותם: זה מזהה כנופיה לא בן-אדם.
נחמן שי: יש כיסוי לנושא הזה.
נחמן שי: התקשורת מאוד-מאוד זהירה באותן חלוקות פנימיות.
אורי מקלב: ממש...
נחמן שי: אני רואה את זה.
נחמן שי: יש קודים, אבל מול זה קשה מאוד להתמודד.
אורי מקלב: גם אנסטסיה מיכאלי תסכים אתי שיש לזה מקום.
יפעת רווה: הגדרה של שם חשוד כוללת כל פרט אחר שיש בו כדי לזהות את החשוד.
יפעת רווה: נכון שזה לא פותר את עניין המגזר, ובחוק לשון הרע יש - - -
דוד רותם: מה ההסתייגות שאתם רוצים להגיש?
ליאת לב: ההסתייגות שלנו שיידוע החשוד לא יהיה במעמד החקירה באזהרה, אלא בדרכים אחרות שייקבעו בתקנות.
דוד רותם: בעד – אין
אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אתה לא מפרסם שם חשוד, אבל אתה אומר "רב חרדי נעצר".
דוד רותם: אתה יודע כמה רבנים חרדים יש?
דוד רותם: אני לא מכיר רב שהוא לא חרדי.
דוד רותם: כתוב שאסור פרטי זיהוי.
אורי מקלב: השאלה אם פרטי זיהוי, צריך להתייחס גם לזה.
זהבה גלאון: אתה רואה, אם היית מתנגד אתנו לחוק - - -
אורי מקלב: יש כאן הרבה דברים טובים.
זהבה גלאון: אין דבר אחד טוב בזה.
דוד רותם: שום דבר לא טוב בזה.
דוד רותם: כרגיל, את תצליחי לשכנע את המליאה...
אורי מקלב: אני מסתכל מנקודת מבט של האדם הפרטי, אני חושב שיש כאן הרבה.
אורי מקלב: אני לא אומר שהחוק הזה לא פוגע בכלי התקשורת, אבל אם מסתכלים במבט של האדם הפרטי, ואנחנו אמונים להסתכל על כך, יש כאן תיקון.
אורי מקלב: אנחנו יודעים היום על אנשים שפרסמו עליהם והם יגידו לך מה הם יעברו, ואחרי זה אף אחד לא מפרסם שבכלל לא קרה שום דבר בחקירה.
יפעת רווה: הנהלת בתי המשפט רוצים לבדוק את הנושא של הטופס בחוק, אם להגיש הסתייגות.
דוד רותם: גם על זה אני אצביע, ואפיל את זה.
דוד רותם: אחר-כך תוכלו להגיש הסתייגות למליאה.
דוד רותם: ההסתייגות של המשרד לביטחון פנים.
דורית ואג: היא תעלה למליאה.
ליאת לב: הסתייגות נוספת שלא ציינו, שהחוקר לא הוא זה שייתן את הטופס לחשוד.
ליאת לב: החשוד מיוזמתו יבקש את הטופס.
ליאת לב: כך זה גם נקבע בתקנות.
דוד רותם: מי בעד ההסתייגות הזאת?
דוד רותם: רבותי, גם ההסתייגות הזאת נפלה.
דוד רותם: מה ההסתייגות של הנהלת בתי המשפט?
ניבין עמנואל: זו עדיין לא הסתייגות, אני צריכה להתייעץ.
דוד רותם: תגידי לי מה זה, כדי שנפיל את זה.
ניבין עמנואל: העניין של הטופס שלא יהיה בחוק, אלא בתקנות.
דוד רותם: מי בעד ההסתייגות האפשרית של הנהלת בתי המשפט?
דוד רותם: בעד אף אחד.
דוד רותם: נגד.
זהבה גלאון: אני לא מבינה.
זהבה גלאון: אתה מצביע על הסתייגות טנטטיבית שאולי תהיה?
זהבה גלאון: איפה נשמע דבר כזה?
דוד רותם: נחמן שי, אתה בעד ההסתייגות?
נחמן שי: לא, הייתי נגד ההצעה שהמשטרה יזמה.
דוד רותם: נגד ההסתייגות הזאת של הנהלת בתי המשפט?
נחמן שי: זה פחות מעניין אותי.
דוד רותם: רבותי, ההסתייגויות נפלו, הן יעלו למליאה.
דוד רותם: מי בעד אישור הצעת החוק לקריאה השנייה והשלישית?
דוד רותם: בעד הצעת החוק – 3
דוד רותם: הצעת החוק אושרה ותעלה למליאה לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.
דוד רותם: הצעת החוק אושרה לקריאה שנייה ושלישית.
דוד רותם: בסעיף העוסק במי שרשאי לפנות לביטול צו, סעיף 70ב, יהיו רשאים לפנות גם כלי תקשורת וכל צד מעוניין.
דוד רותם: בעד הרביזיה – רוב
דוד רותם: שלושה בעד.
אברהם מיכאלי: על סדר היום החלת רציפות על הצעת חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (תיקון מס' 15) (הליך חלופי), התשס"ח-2008.
אברהם מיכאלי: ספרי לפרוטוקול מה היה עד עכשיו והיכן אנחנו עומדים.
נועה ברודסקי לוי: למעשה זאת הצעת חוק שעברה קריאה ראשונה בכנסת הקודמת.
נועה ברודסקי לוי: מדובר על עיגון האפשרות להפנות להליך חלופי להליך הפלילי, אפשרות של קצין המבחן, בהסכמתו של קצין המשטרה, להפנות קטין להליך חלופי במידה שהקטין הסכים להשתתף בהליך החלופי, שהוא מכיר במעורבות שלו בעבירה ומסכים להליך.
נועה ברודסקי לוי: במידה שיסתיים ההליך החלופי, קצין המבחן ימליץ לאחר מכן כיצד לפעול בעניינו של הקטין.
נועה ברודסקי לוי: למעשה כל יתר ההסדרים ייקבעו בנוהל שיוציא השר לביטחון פנים בהסכמת שר הרווחה ושר המשפטים.
נועה ברודסקי לוי: כפי שציינתי בהתחלה, הצעת החוק עברה קריאה ראשונה בכנסת הקודמת וכעת מוצע להחיל עליה רציפות.
אברהם מיכאלי: זה החוק שבזמנו הוביל אותו חבר הכנסת זבולון אורלב.
נועה ברודסקי לוי: שתי הצעות חוק שאוחדו.
דורית ואג: שתי הצעות חוק פרטיות שאוחדו.
זבולון אורלב: ההצעה השנייה הייתה של דב חנין.
אברהם מיכאלי: אני מבין שהממשלה דנה ומביעה כרגע עמדה.
זבולון אורלב: נכון, אבל אולי קודם אני אומר כמה מלים על החוק.
אברהם מיכאלי: חבר הכנסת אורלב וחבר הכנסת חנין, תתייחסו.
זבולון אורלב: מידע אישי ומקצועי, גם בתפקידי כשר הרווחה לשעבר, אני יודע שאנשי המקצוע בשירותי הרווחה וגם בשירותי האכיפה, כמו משטרת ישראל, סבורים שמבחינה מקצועית ישנם מקרים לא מעטים בהם מנקודת מבטו של הקטין טוב לנקוט בהליך חלופי מול חלופת מאסר.