GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יואב ספיר: אנשים שהם עצורים מובאים תוך 24 שעות לדיון במעצר.
יואב ספיר: השופט שדן במעצר הוא זה שאמור להחליט לגבי איסור הפרסום או לא.
ישגב נקדימון: מה לגבי אלה שלא עצורים?
יואב ספיר: לגבי אלה שלא עצורים צריך לקבוע מועד כלשהו.
יואב ספיר: אני לא שמעתי הצעה למועד הגיוני יותר ממה שהוצע.
יואב ספיר: נשמעו פה כל מיני אמירות שכאילו מדובר פה באיזו שהיא מהפיכה ושזה מעביר אותנו לאיזה שהם משטרים שדומים למשטרים חשוכים.
יואב ספיר: אני רוצה להתנגד לאמירות האלו.
יואב ספיר: מה שהחוק הזה עושה זה לאפשר לאדם לממש את מה שקיים לו גם היום בחוק.
יואב ספיר: החוק הזה לא משנה את האיזונים.
יואב ספיר: בית המשפט ימשיך על פי פסיקתו לתת עדיפות לפרסום ולאסור את הפרסום רק במקרים החריגים.
יואב ספיר: זה בסדר שזה ככה, כי אנחנו במדינה דמוקרטית עם חופש עיתונות וחופש מידע.
יואב ספיר: כל מה שהחוק בא לעשות הוא להתגבר על אנומליה שהייתה.
יואב ספיר: האנומליה שהייתה נבעה מזה שלא נתנו שהות לאותו אדם לממש את האפשרות לפנות לבית המשפט.
יואב ספיר: היו מחכים לו כבר כלי התקשורת.
יואב ספיר: אנחנו חיים במציאות של סימביוזה מאוד בעייתית בין המשטר לכלי התקשורת.
יואב ספיר: הדבר הזה הוא פגיעה מאד אנושה.
יואב ספיר: מהטעם הזה הסנגוריה הציבורית הייתה אחת השושבינות של החוק הזה.
יואב ספיר: אני מקווה שאי אפשר לחשוד בנו שאנחנו באים לשרת אינטרסים של אישי ציבור ושל משטרה.
זהבה גלאון: של חשודים לפני הקורבנות.
זהבה גלאון: אתם נותנים יתרון לחשודים לפני הקורבנות.
יואב ספיר: ההצעה הזאת מינורית, זאת אומרת היא חשובה מאוד כי היא מאפשרת לאדם לממש את אותה זכות שקיימת לו ממילא להביא את עניינו בפני בית המשפט.
יואב ספיר: היא לא משנה סדרי עולם.
יואב ספיר: היו על השולחן כל מיני הצעות לאסור פרטים מחקירה, היו הצעות למשכי זמן ארוכים יותר, היו הצעות לשינוי האיזונים, כלומר להתערב ולקבוע מה בית המשפט צריך להחליט מתי לפרסם ומתי לא.
יואב ספיר: הדברים האלה לא נכנסו להצעה הזאת.
יואב ספיר: אני חושב שזה תיקון של עוול, תיקון של מצב בלתי הוגן שאין לאדם אפשרות לפנות לבית המשפט.
יואב ספיר: כבר מחכים לו, בין אם באולם המעצרים ובין אם בתחנת המשטרה, הצלמים.
יואב ספיר: השם שלו מרוח על כל העיתונות.
יואב ספיר: אחר כך נסגר תיק החקירה.
יואב ספיר: אנחנו יודעים שבין 60% ל-70% - אין נתונים מדויקים - נעצרים.
יואב ספיר: אני לא מדבר על אלה שנחקרים שבכלל לא מוגש נגדם כתב אישום.
יואב ספיר: זה אחר כך לא מפורסם ואין בזה לתקן את העוול שנגרם לאותו אדם.
יואב ספיר: אני חושב שצריך להתייחס לדבר הזה בפרופורציה נכונה.
יואב ספיר: פרק הזמן הזה של 48 שעות בהרבה מקרים יהיה קצר יותר, כי זה 24 שעות לגבי האנשים העצורים עד שמביאים אותם למעצר.
יואב ספיר: כל צד שמעוניין רשאי יהיה בתוך אותם 48 שעות או 24 שעות לפנות מיוזמתו לבית המשפט כשהוא חושב שיש אינטרס דחוף לפרסם את העניין הזה.
יואב ספיר: אני חושב שבמידה מסוימת זה קצת רוב מהומה על לא מהומה.
יואב ספיר: לגבי המועד שממנו נספרים 48 שעות, שזה מה שעלה פה, לא שמעתי מועד אלטרנטיבי שהוא הגיוני יותר.
יואב ספיר: ההיגיון אומר מהרגע שהוא יודע.
יואב ספיר: אם הודיעו לו שהוא חשוד והוא צריך להתייצב לחקירה, אז לא צריך לחכות לאזהרה הפורמאלית בזמן שגובים ממנו את ההודעה.
הלה אדלמן: הוא לא יודע על מה הוא חשוד.
הלה אדלמן: איזה כלים יש לו לבקש בקשה בשלב הזה?
יואב ספיר: הוא אמור לדעת על מה הוא חשוד.
נועה ברודצקי-לוי: כשמזמינים אותו לחקירה לא בהכרח אומרים לו במה הוא חשוד.
נועה ברודצקי-לוי: האם הוא מבין באותה שיחת טלפון במה הוא חשוד כדי שהוא יוכל להתחיל לנסות לממש את הזכות שלו לבקש איסור פרסום?
נועה ברודצקי-לוי: ברורה לנו הכוונה של הצעת החוק, שזה לאפשר את הזכות שכבר קיימת.
יואב ספיר: ככל שברור שאי אפשר במועד שלפני לפרסם זה גם בסדר.
יואב ספיר: אני לא מוצא אלטרנטיבה יותר ברורה.
יואב ספיר: המועד שהוא מגיע לתחנת המשטרה לא נראה לי מועד נכון, כי גם אז לא ברור אם הוא יודע בדיוק במה הוא חשוד.
יפעת רווה: אז גם אין לו זמן ללכת לבית משפט.
נועה ברודצקי-לוי: הבעיה שכלי התקשורת לא ידעו ממתי לספור את 48 השעות.
יפעת רווה: אנחנו רוצים למנוע את הכותרת של X הוזמן לתחנת המשטרה.
נועה ברודצקי-לוי: גם החשש הזה ברור.
נועה ברודצקי-לוי: אנחנו צריכים לחפש איזה שהוא מועד שעונה על שני הקשיים שאנחנו מצביעים עליהם.
נועה ברודצקי-לוי: אולי צריך לאפשר יותר שעות מהרגע שמודיעים לו טלפונית.
דוד רותם: מה עמדתכם לגבי ההצעה של דב חנין על ה-96 שעות?
יפעת רווה: כל מילה פה הייתה 20 אלף פשרות, לכן אני רוצה לעמוד מאחורי זה.
דוד רותם: אני שואל מה עמדתכם.
יפעת רווה: ניסינו לעשות איזה שהוא איזון סביר.
יפעת רווה: בהתחלה דובר על 24 שעות.
יפעת רווה: 48 שעות זה נותן לו זמן לנשום, להבין מי נגד מי.
דוד רותם: מה פתאום נותן לו זמן לחשוב?
דוד רותם: אם הוא מוזמן לחקירה בשעה 9:00 והוא נחקר עד 12:00 בית המשפט כבר נעול.
דוד רותם: עד שהוא ישיג את עורך הדין שלו, עד שהם יכינו את הבקשה וירוצו לבית המשפט יעברו 48 שעות.
יפעת רווה: הוא יכול מיידית ללכת לבית המשפט.
דוד רותם: הוא לא יכול, הוא בחקירה.
יפעת רווה: זה עניין של איזון.
דוד רותם: איזה צורך יש בפרסום כשאדם נחקר?
דוד רותם: ואם זה יקרה יום אחר כך, מה יקרה?
ישגב נקדימון: אני מבקש לחלוק על מה שאמר ד"ר יואב ספיר ולומר שהצעת החוק הזאת משנה סדרי עולם.
ישגב נקדימון: המצב הקיים היום הוא שאפשר לפרסם.
ישגב נקדימון: אם הצעת החוק הזאת תתקבל, אז הכלל יהיה שאסור לפרסם למשך פרק הזמן שייקבע.
ישגב נקדימון: אם ירצו לקצר אותו, בעלי העניין יצטרכו לפנות לבית המשפט ולבקש.
ישגב נקדימון: איפה אנחנו רואים את זה בצורה הברורה והחדה ביותר?
ישגב נקדימון: באותו סעיף שאומר שאיסור הפרסום לא יחול אם בית המשפט התיר את פרסום שמו של החשוד בשל העניין הציבורי שבפרסום.
ישגב נקדימון: אני שואל את עצמי איך בית המשפט ייתן את ההחלטה.
ישגב נקדימון: אם אנחנו הולכים למנגנון של איסור פרסום אוטומטי, מישהו צריך לפנות ולבקש.
ישגב נקדימון: היושב-ראש העלה קודם לכן את הנושא של מגבלות הזמן.
ישגב נקדימון: אפשר להעריך שגם אם תוגש בקשה תוך שעות ספורות אני לא יודע מתי בית משפט ידון בה, אני לא יודע כמה זמן ייקח לדון בה ואני לא יודע כמה זמן ייקח עד שתתקבל החלטה בעניין הזה.
ישגב נקדימון: האפשרות שבית המשפט יתיר את הפרסום קודם ש-48 האלו מסתיימות היא די תיאורטית.
ישגב נקדימון: זה בעצם מדגיש בעיני את כל הבעייתיות.
ישגב נקדימון: הצעת החוק תביא בסופו של דבר למצב שבו המידע על חקירה של איש ציבור בכיר ביותר, שהיום אפשר לפרסם אותו אלא אם כן בית משפט אסר לבקשת המשטרה, יימנע מהציבור לפחות למשך פרק הזמן של 48 שעות.
ישגב נקדימון: לפי דעתנו פרק הזמן הזה ממושך מאוד.
ישגב נקדימון: אני ניסיתי לחשוב על פתרון איך אפשר במסגרת ההצעה הקיימת לפתור את העניין.
ישגב נקדימון: אני לא רואה איך אפשר לפתור את העניין הזה במסגרת איסור פרסום אוטומטי.
ישגב נקדימון: יש קושי מאוד גדול עם הנושא של איסור פרסום אוטומטי, כי התוצאה היא שבהרבה מאוד מקרים גם פרשה שיש בה עניין ציבורי מובהק ורב ביותר, המידע לגביה יימנע מהציבור ל-48 שעות.
ישגב נקדימון: אם היושב-ראש דיבר על 96 שעות, אז אנחנו מגיעים לתקופה עוד יותר ארוכה.
דוד רותם: לא היושב-ראש, אלא דב חנין.
ישגב נקדימון: דב חנין מפיו של היושב-ראש.
ישגב נקדימון: אנחנו מגיעים לתוצאה עוד יותר קיצונית.
ישגב נקדימון: לגבי הנושא הזה של ממתי מונים את ה-48 שעות.
ישגב נקדימון: כמו שנאמר פה בצדק, אנחנו מדברים על סעיף שמטיל אחריות פלילית.
ישגב נקדימון: הוא צריך להיות מוגדר בצורה המדויקת ביותר.
ישגב נקדימון: אם מדברים פה על מנין השעות, אז העיתונאי הפשוט שעושה את מלאכתו ורוצה לפרסם צריך לדעת בצורה הודאית ביותר ממתי מתחיל האיסור ומתי הוא מסתיים כדי שהוא לא ייכשל בעבירה פלילית.
ליאת לב: במסגרת הדיונים אנחנו התנגדנו ל-48 שעות.
ליאת לב: זאת הייתה פשרה.
ליאת לב: ביקשנו 24 שעות.
דוד רותם: אתם לא הייתם בדיון שהתקיים פה בוועדה ב-16 בספטמבר 2008.
דוד רותם: היו פה היועץ המשפטי לממשלה, פרקליט המדינה וכל מיני אנשים שדנו בהדלפות חומרי חקירה.
דוד רותם: הייתה התחייבות לטפל בהן.
דוד רותם: עד היום לא שמעתי מה עשו בעניין.
דוד רותם: אני מבין שהתנגדתם.
דוד רותם: כשהולכים לעשות את החיפוש עוד לפני החקירה כל העיתונאים נמצאים עם הטלוויזיה.
נחמן שי: העיתונאים יהיו שם, יראו, ישמעו, יצלמו ולא יוכלו לפרסם את החומר.
דוד רותם: איך הם יכניסו אותך ללחץ?
נחמן שי: הם יוציאו את זה לחו"ל וזה יחזור אלינו תוך 24 שעות.
ליאת לב: במסגרת התקנות שייקבעו אמור להיות טופס שברגע שהנחקר מגיע לתחנת המשטרה הוא יוכל מיידית למלא את הטופס ולהגיש את הבקשה, הוא לא יהיה צריך להמתין עד סיום החקירה שלו.
ליאת לב: זה יפשט את העניין.
דוד רותם: מתי יהיו התקנות האלו?
דוד רותם: זה היה צריך להיות במסגרת התקנות שלא אושרו.
יפעת רווה: היה שם טופס כזה שממלאים, אבל לא הגשנו מחדש בגלל שידענו שיש פה חקיקה.
יפעת רווה: ברגע שתסתיים החקיקה אין לנו בעיה.
יפעת רווה: נוסח כבר יש.
דוד רותם: אולי נכניס את זה כתוספת לחוק ועל ידי כך נדע מה היידוע.
דוד רותם: לתלות שלט בתחנות המשטרה זה לא זה.
דוד רותם: יהיה טופס, כשעל הטופס יהיה כתוב שצריך להודיע לו שמותר לו להגיש עיכוב.
דוד רותם: נניח שאני נמצא בתחנת המשטרה ואני חותם על הטופס, מי יעביר אותו לבית משפט?
דוד רותם: המשטרה?
דוד רותם: תכתבו לי את זה בחוק.
יפעת רווה: יש תקנות מאוד מפורטות.
יפעת רווה: לגבי אותו סעיף ששאלת אותי על שלטון החוק זה משהו שעשינו בתקנות.
יפעת רווה: זאת הייתה הסיבה לזה.
ליאת לב: על הטופס אין חובת יידוע שלנו.
ליאת לב: חובת היידוע היא באמצעות השלטים או באמצעות הסנגוריה.
דוד רותם: חובת היידוע תהיה בתוך אותו טופס.
יפעת רווה: הטופס לא מיידע.
דוד רותם: יהיה דף נלווה לטופס שבו תהיה חובת יידוע.
דוד רותם: חובת היידוע בשלטים בתחנת המשטרה זה שום דבר, זה לא קיום החובה שלכם.
דוד רותם: אף פעם אני לא יודע איפה השלט נמצא, האם החשוד ראה אותו.
דוד רותם: הוא מגיע לתחנת המשטרה עם הכיסוי על הראש, מי יודע מה הוא ראה ומה הוא לא ראה.
נחמן שי: זה לא דרך ליידע.
יפעת רווה: אני צריכה לבדוק את זה עם המשטרה, כי הייתה התנגדות מאוד חזקה.
נחמן שי: אסירים מקצועיים יחפשו את השלט, אבל אדם שעוצרים אותו בפעם הראשונה בחייו לא ידע מה לעשות, איך להגיב.
נחמן שי: הוא כל כך מבולבל.
יפעת רווה: אני אבדוק את זה עם מיכל.
יפעת רווה: חשבנו שהפתרון לעניין הזה של לא להשאיר חורים יתחיל מהמועד שבו אדם זומן כחשוד ויסתיים 48 שעות מהמועד שאליו זומן.
ליאת לב: השאלה מה קורה אם אנחנו לא אומרים לו בטלפון שהוא חשוד.
יפעת רווה: מהרגע שהוא זומן לחקירה.
נועה ברודצקי-לוי: זה היה החשש שלנו מקודם.
נועה ברודצקי-לוי: אני חושבת שהפתרון הזה עונה על החשש הזה, כי הוא למעשה קובע שמהרגע שהוא זומן לחקירה, גם אם לא אמרו לו שהוא חשוד, הוא נקרא לבוא.
שירה בריק-חיימוביץ: ואם זה חשוד בבריחה?
יפעת רווה: אז יש את החריג.
יפעת רווה: צריך את הפרסום לצורך האיתור שלו.
שירה בריק-חיימוביץ: כן, אבל אז את לא פותרת את עניין מניין הזמנים.
יפעת רווה: לכן אנחנו מציעים שזה לא יהיה מהמועד שהוא הגיע לחקירה כי אנשים יכולים להתחמק אחר כך שבועות שלמים, אלא מהמועד שאליו הוא זומן.
יפעת רווה: יום ראשון אני מוזמנת ליום שני, אבל אני לא מגיעה ביום שני.
יפעת רווה: מתחילים לספור את זה מיום ראשון ועד 48 שעות מיום שני.
שירה בריק-חיימוביץ: מה אם אין לך את יום ראשון?
שירה בריק-חיימוביץ: מה אם זה אדם שאת לא מצליחה להודיע לו, הוא חשוד בבריחה?
שירה בריק-חיימוביץ: לא הצלחת להרים לו טלפון ולהגיד לו: אדוני, אתה חשוד, אנא סור לתחנת המשטרה הקרובה למגוריך.
שרון ישי: אם לא הודע לו איסור הפרסום לא חל.
יפעת רווה: במקרה כזה אין איסור פרסום.
יפעת רווה: אני מניחה שאיסור הפרסום יחול מרגע שתפסו אותו, כי ברגע שתפסו אותו זה כבר הודע לו.
שירה בריק-חיימוביץ: מה התסריט שלך במצב של חשוד בבריחה, חשוד שלא הצלחת להרים לו טלפון ולומר לו: אדוני, תתייצב בתחנת המשטרה?
דוד רותם: במצב כזה אין איסור פרסום.
דוד רותם: איסור הפרסום הוא מרגע שהודיעו לו.
דוד רותם: אם לא הודיעו לו אין איסור פרסום.
הלה אדלמן: זה מצב בעייתי, כי אז אם לתקשורת נודע לפני שאנחנו מזמינים כרשויות חקירה הם יכולים לפרסם את שמו של החשוד.
דוד רותם: איך נודע לתקשורת שאתם רוצים לזמן מישהו לחקירה?
הלה אדלמן: בתוך עמנו אנחנו חיים.
דוד רותם: אני בעם הזה לא יושב.
דוד רותם: תתחילו לחיות באופן כזה שאנשים לא ידליפו.
הלה אדלמן: אני מסכימה.
יפעת רווה: זה כבר במישור של הדלפות.
דוד רותם: זה במישור שאני לא יכול לטפל בו.
הלה אדלמן: אי אפשר שהחוק יתקן משהו מעוות.
דוד רותם: החוק צריך לתקן משהו מעוות, אבל אי אפשר שהחוק יתקן מה שהוא לא מסוגל לתקן.
יפעת רווה: השלב הזה מופנה כלפי הרשויות החוקרות ולא כלפי העיתונות.
יפעת רווה: האיסור הוא איסור שחל כלפי התקשורת.
יפעת רווה: אם לכתב יש מזל ומישהו הדליף לו זה לא נפתר בהצעה הזאת.
נועה ברודצקי-לוי: זה משהו שהיה בעבר בדיון פה בוועדת חוקה.
דוד רותם: הזכרתי קודם איפה זה עומד.
מיכל גולד: יש לנו הצעת חוק בקנה שמטפלת בהדלפות.
דוד רותם: איפה נמצאת הצעת החוק הזאת?
דוד רותם: האם זה כבר תזכיר, או שזה עדיין בהכנה?
מיכל גולד: זה טרום תזכיר.
דוד רותם: אתם שמים לב שאנחנו מדברים על דיון שהתקיים פה ב-16 בספטמבר 2008.
דוד רותם: אנחנו נמצאים 3 שנים אחר כך.
דוד רותם: זה בסדר, אתם ממשיכים לטפל.
יפעת רווה: זה לא דבר שנזנח.
יפעת רווה: זה משהו שפשוט היו בו הרבה מאוד מחלוקות, הרבה מאוד ויכוחים, הרבה מאוד ישיבות.
דוד רותם: זה תמיד כך.
דוד רותם: אתם אף פעם לא מזניחים.
דוד רותם: לגבי הנושא של ה-48 שעות ביקש דב חנין לבוא ולהסביר.
דוד רותם: יש לו הסתייגות לגבי ההצעה הממשלתית.
ליאת לב: מצאנו פה את הפתרון.
ליאת לב: זה מעבר ל-48 שעות כי זה מהרגע שאנחנו מודיעים לו.
דוד רותם: הוא רוצה להאריך את התקופה ל-96 שעות.
דוד רותם: אני רוצה להבין למה המשטרה מתנגדת להארכה.
דוד רותם: אני יכול להבין שהתקשורת מתנגדת.
דוד רותם: למה המשטרה מתנגדת?
דוד רותם: אין לכם עניין לפרסם חשדות, אין לכם גם עניין לספר על מישהו שנחקר.
דוד רותם: זה שהתקשורת מתנגדת אני מבין.
דוד רותם: הם אחראים על זכות הציבור לדעת.
דוד רותם: אנחנו חוזרים לדיון של ה-16 בספטמבר 2008.
דוד רותם: מה האינטרס של המשטרה בפרסום?
דנה צ'רובלסקי: אין כאן אינטרס מובהק של המשטרה.
דנה צ'רובלסקי: הטעמים הם לאיזון שנעשה.
דנה צ'רובלסקי: בסופו של דבר נקבע שזה 48 שעות.
דנה צ'רובלסקי: אלה לא טעמים של איזון בין הפרטיות של החשוד לחופש העיתונות וזכות הציבור לדעת.
דנה צ'רובלסקי: לפעמים יש טעמים שבעטיים למשטרה יש אינטרס לפרסם.
דנה צ'רובלסקי: הם מקבלים גם ביטוי בחריגים.
קריאה: כמו עבריין נמלט.
דוד רותם: זה בחריגים, אין לכם בעיה.
דנה צ'רובלסקי: אנחנו חשבנו שזה האיזון הנכון.
יפעת רווה: הצעתי הצעה שפותרת את הבעיה.
ישגב נקדימון: עדיין לא מצאנו פתרון לקושי איך העיתונאי ידע ממתי נמנית התקופה.
יפעת רווה: מאותו מקור שממנו הוא מקבל את המידע על עצם החקירה.
שילה דהבר: ואם המקור שוגה?
יפעת רווה: אם הוא שוגה אין שום בעיה, מפני שהעבירה הפלילית היא שצריך להוכיח יסוד נפשי, זאת אומרת צריך להוכיח ידיעה של אדם.
יפעת רווה: לא קבענו פה ולא הצענו לקבוע שזאת עבירה של אחריות קפידה.
יפעת רווה: צריך להראות שבאמת ידעת.
יפעת רווה: אם ידעת ופרסמת אתה נכנס לעבירה.
ישגב נקדימון: אז אנחנו נכנסים למה שנקרא טיעוני הגנה לשאלת היסוד הנפשי.
דוד רותם: יש לך אפשרות אחרת לגמרי.
דוד רותם: הגיע מידע לעיתונאי על כך שפלוני הוזמן לחקירה והעיתונאי רוצה לפרסם.
דוד רותם: הוא יפנה לדובר המשטרה ויאמר לו: אדוני, תן לי בבקשה ידיעה ממתי מתחיל מרוץ הזמן.
דוד רותם: אם יגיד לו דובר המשטרה שהוא לא הוזמן לחקירה, אז חבר'ה, תפרסמו מה שאתם רוצים, הוא לא הוזמן, אין לכם את תחילת 48 השעות.
דוד רותם: זה פותר את הבעיה?
ישגב נקדימון: צריך לחשוב על זה.
הלה אדלמן: אני לא בטוחה שבכל פנייה כזאת לדובר המשטרה או לדובר הרשות החוקרת ירצה הדובר לאשר לעיתונאי שאכן אדם הוזמן לחקירה.
הלה אדלמן: אני לא רוצה לדבר בשם דוברי הגופים, אני רק מעלה את הקושי שעשוי להיות אם זה הפתרון.
ישגב נקדימון: יכול להיות שהוא יגיד שהוא לא רשאי למסור פרטים על החקירה.
דוד רותם: אתה לא שואל אותו על חקירה.
שילה דהבר: האם תהיה חובה להשיב לשאלת העיתונאי?
דוד רותם: זאת שאלה טובה.
דוד רותם: אנחנו נמצאים במצב שאנחנו מעמידים את התקשורת במצב בלתי אפשרי.
דוד רותם: הם לא יכולים לדעת אם כן הוזמן או לא הוזמן.
יפעת רווה: מאיפה העיתונאי יקבל את המידע?
דוד רותם: העיתונאי קיבל הדלפה מקצין בכיר.
יפעת רווה: שאותו קצין בכיר יגיד לו גם את המידע הזה.
ישגב נקדימון: ואם הוא לא יגיד לו?
שירה בריק-חיימוביץ: מה אם למשטרה יש אינטרס לא להגיד מתי מכיוון שאולי זה חשוד שהוא שוטר?
דוד רותם: יש פה בעיה.
דוד רותם: אנחנו לא קובעים הגדרות ברורות.
דוד רותם: אני, בניגוד לחברתי, חברת הכנסת זהבה גלאון, בעד שאיסור הפרסום יהיה למשך 90 יום.
דוד רותם: אני בכלל חושב שכל זמן שלא הוגש כתב אישום לא צריך לפרסם, אבל אני יודע שאני במיעוט בנושא.
שילה דהבר: מה קורה אם זאת לא משטרה, אלא רשות אכיפת חוק אחרת?
יפעת רווה,: זה חל.
שילה דהבר: רשות ניירות ערך תאשר שפלוני זומן לחקירה תוך או יותר מ-48 שעות?
שילה דהבר: הלוואי.
שילה דהבר: אם אפשר בחקיקה לחייב אותם להשיב, אדרבא.
זהבה גלאון: תחזרו בכם מההצעה שלכם.
זהבה גלאון: תשאירו את המצב הקיים על כנו, שגם הוא לא משהו.
יפעת רווה: (2) על אף הוראות פסק (1), לא יחול איסור פרסום שמו של חשוד בכל אחד מהמקרים המפורטים להלן: (א) בית המשפט התיר את פרסום שמו של החשוד בשל העניין הציבורי שבפרסום;
נועה ברודצקי-לוי: יש כאן גם הסתייגות של סיעת חד"ש, להוסיף את המילים: "ובלבד שניתנה לחשוד הזדמנות להשמיע את טענותיו בעניין".
נועה ברודצקי-לוי: זאת תוספת ראויה.
ישגב נקדימון: הסיכוי שתינתן החלטה בתוך פרק הזמן של 48 שעות הוא לא תמיד ממשי ומעשי.
דוד רותם: יכול להיות, אבל אנחנו נותנים את האפשרות.
יפעת רווה: כתבנו בסעיף 70ב: "משיבים בבקשות בעניין פרסום שם חשוד המפורטות בפסקאות שלהלן, יהיו כמפורט לצדן (1) בבקשה להתיר פרסום שם חשוד לפי סעיף 70(ד1) (2)(א) – החשוד;
נועה ברודצקי-לוי: אני חושבת שיש מקום להבהיר את זה גם בסעיף הזה.
יפעת רווה: למה צריך להעלות את זה פעמיים?
דוד רותם: זה נכון, אבל זה גם רמז לבית המשפט שיקשיב גם לחשוד, שיש פה עוד אספקט שצריך לקחת פרט לזכות הציבור לדעת.
דוד רותם: דב חנין הוא מסוג אלה שכשהוא מגיש הסתייגויות הוא חושב על הדברים האלה.
יפעת רווה: השאלה רק אם הוא מודע לקיום של הסיפא.
דוד רותם: מכיוון שאני מכיר את חבר הכנסת דב חנין, תאמיני לי, הוא מכיר כל סעיף שקיים בחוק.
מיכל גולד: אם הוא זומן לדיון והוא לא יכול היה להגיע מאיזו שהיא סיבה זה נקרא שניתנה לו הזדמנות, לא ניתנה לו הזדמנות?
מיכל גולד: נועה ברודצקי-לוי אם הוא במעצר ובגלל זה לא הביאו אותו אני חושבת שזה לא ניתנה לו.
דוד רותם: אם לא הבאתם אותו לבית המשפט כי הוא עצור.
מיכל גולד: ואם הוא לא עצור?
דוד רותם: אם הוא לא הגיע זאת בעיה שלו.
דוד רותם: זה כמו במתן פסק דין לאחר שהנאשם זומן ו-45 יום מתחילים.
יפעת רווה: (ב) רשות חוקרת פרסמה או ביקשה לפרסם את שם החשוד, לאחר שקצין בדרגת ניצב משנה ומעלה מאגף חקירות ומודיעין במשטרת ישראל, או עובד ציבור האחראי על תחום חקירות ומודיעין ברשות חוקרת אחרת, לפי העניין, אישר כי בנסיבות העניין, מטעמים מיוחדים שנרשמו, התקיימו שני אלה.
דוד רותם: מה זה אישר כי בנסיבות העניין מטעמים מיוחדים שיירשמו?
דוד רותם: איפה הטעמים המיוחדים יירשמו?
דוד רותם: בתיק החקירה, או בתיק בית המשפט?
יפעת רווה: אין תיק בית משפט.
יפעת רווה: זה החריג בלי בית המשפט, לכן נזהרנו בו מאוד.
יפעת רווה: (1) הפרסום נדרש לצורך איתור חשוד או עד תפיסת עבריין נמלט, אזהרת הציבור מפני אדם העלול לסכנו או לצורך חיוני אחר; (2) עיכוב הפרסום שייגרם מהצורך בקבלת אישור בית המשפט לפי פסקת משנה (א), עלול לסכל את מטרת הפרסום האמורה בפסקת משנה (1); (ג) החשוד ביקש לפרסם את שמו או הסכים פרסום שמו, ובלבד שהבקשה או ההסכמה ניתנו בדי החשוד עצמו, בכתב.
שירה בריק-חיימוביץ: לגבי ההסכמה של החשוד לפרסום שמו.
שירה בריק-חיימוביץ: אנחנו הצבענו על קושי מסוים לקבל תמיד את הסכמת החשוד עצמו בכתב.
שירה בריק-חיימוביץ: אנחנו סבורים שצריך להחזיר את האופציה של באמצעות בא כוחו.
שירה בריק-חיימוביץ: יש חשודים שנמצאים במעצר ולא ניתן לקבל הסכמה שלהם בכתב.
שירה בריק-חיימוביץ: אנחנו חושבים שכפי שעו"ד מוסמך לייצג את האינטרסים של החשוד ובקשותיו בכל עניין אחר, כך גם בעניין הזה.
שירה בריק-חיימוביץ: יש עניינים חשובים יותר שעורכי דין נותנים הסכמה בשם לקוח.
שירה בריק-חיימוביץ: הטלת החיוב עלינו להשיג גם הסכמה בכתב וגם שזה יהיה רק ממנו עצמו, תעקר במקרים רבים את המצבים שבהם אפשר להתיר את פרסום שמו של חשוד, אפילו לפי בקשתו, אפילו כשזה אינטרס שלו.
שירה בריק-חיימוביץ: אנחנו לא חושבים שזאת כזאת מהפיכה לוותר על דרישת הכתב במקרה הזה.
שירה בריק-חיימוביץ: גם לחשוד בעורכי דין שנותנים הסכמה ללא גמירות דעת של לקוח זה מרחיק לכת.
יפעת רווה: כן היה חשש שלא תמיד האינטרס הוא אינטרס זהה.
שירה בריק-חיימוביץ: אני לא מכירה תביעות של לקוחות נגד עורכי דין.
דוד רותם: ראיתי איך מגיעים להארכת מעצר ועורך הדין אומר שהוא מסכים להארכת מעצר ל-15 יום.
דוד רותם: למה שם אתם לא חושדים?
יפעת רווה: גם העניין של בכתב זה לא מה hardcore של ההצעה.
יפעת רווה: אנחנו חשבנו ככה, אפשר גם אחרת.
דוד רותם: אני מסכים שזה צריך להיות בכתב.
יואב ספיר: קראתי את המכתב של נציגי התקשורת ושמעתי את הדברים.
יואב ספיר: אכן יכול להיות קושי מסוים להגיע לאותו אדם שיאשר בכתב.
יואב ספיר: ישנם מקרים שהוא לא מתנגד לפרסום.
יואב ספיר: אני מבין גם את מה שעמד מאחורי.
יואב ספיר: שוב בזהירות הנדרשת - מדובר במקרים חריגים ביותר - יכול להיות מצב של איזה שהוא ניגוד עניינים דווקא בהקשר התקשורתי.
יואב ספיר: אני חושב שאם הולכים לשנות מההצעה הזאת, ההיגיון אומר להשאיר לפחות את דרישת הכתב.
יואב ספיר: בא כוח יוכל לתת הסכמה, אבל שזה יהיה בכתב כך שלפחות יהיה מישהו שיעמוד מאחורי זה, לא שיבוא אחר כך ויגיד לי שאישר לו עורך הדין ועורך הדין יכחיש.
דוד רותם: ודאי שזה צריך להיות בכתב.
דוד רותם: ב-(ג) צריך לכתוב שהחשוד ביקש לפרסם את שמו או הסכים לפרסום שמו, ובלבד שהבקשה או ההסכמה ניתנו בידי החשוד או בא-כוחו, בכתב.
יפעת רווה: (2) בסעיף קטן (ה1), במקום סעיף קטן (3) יבוא: "(3) שר המשפטים רשאי לקבוע, באישור ועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת, את אופן הגשת הבקשה לבית המשפט לאסור פרסום שמו של חשוד לפי הוראות סעיף זה, ואת דרכי הדיון בבקשה.
יפעת רווה: ";
נועה ברודצקי-לוי: לעניין פסקה (3) אנחנו כן סבורים שצריך לקבוע איזו שהיא חובה ליידע את החשוד ולא להשאיר בצורה כזאת לתקנות.
נועה ברודצקי-לוי: זה או להכניס טופס לחוק, או לקבוע חובה ברורה.
יפעת רווה: הטופס הוא מכוח סעיף אחר.
נועה ברודצקי-לוי: יש את פסקה (2) ו-(3) שהתייחסו לנושא הזה כבר בעבר.
נועה ברודצקי-לוי: עדיין אין טופס כזה.
דוד רותם: אני רוצה שהטופס יהיה נספח לחוק, תוספת לחוק.
נועה ברודצקי-לוי: צריך לקבוע חובה לתת את הטופס הזה לכל חשוד שמגיע לתחנת המשטרה.
יפעת רווה: אלו שתי שאלות נפרדות.
דוד רותם: אני אקבע בחוק את חובת היידוע של המשטרה.
דוד רותם: שר המשפטים רשאי לקבוע.
דוד רותם: אני הייתי רוצה ששר המשפטים יקבע, כי אני לא רוצה שהתקנות האלו יימשכו 80 שנה.
דוד רותם: מחר בבוקר מזמינים אדם לחקירה, הוא רוצה להגיש בקשה, אין תקנות ואף אחד לא יודע מה לעשות.
שרון ישי: תקבע בתקנות.
שרון ישי: המילה "תקנות" לא כתובה.
יפעת רווה: אם זה ייקבע זה רק בתקנות.
יפעת רווה: (3) בסעיף קטן (ה2), אחרי ההגדרה "חשוד" יבוא: "רשות חוקרת" – משטרת ישראל או רשות חוקרת אחרת המוסמכת לחקור על פי דין.
נועה ברודצקי-לוי: אני רוצה לחזור לסעיף (ה1) שקיים כבר היום.
נועה ברודצקי-לוי: אין כאן הצעה לתקן אותו.
נועה ברודצקי-לוי: רצינו להעלות לדיון את האפשרות לקבוע הוראה שבית המשפט ישקול בין יתר הדברים את חומר הראיות שנאסף עד אותו שלב שבו נידונה הבקשה.
דוד רותם: אין כלום.
דוד רותם: אני הוזמנתי היום לחקירה.
קריאה: אולי נאסף חומר לפני החקירה.
דוד רותם: אולי כן ,אולי לא.
יפעת רווה: זה הולך להיות הליך נפרד.
יפעת רווה: הנהלת בתי המשפט לא ביקשו מאיתנו עד עכשיו תקציב לחוק הזה.
יפעת רווה: ברגע שאת מוסיפה תוספת כזאת.
יואב ספיר: יש מגוון של שיקולים שבית המשפט צריך לשקול.
יואב ספיר: הוא צריך לשקול את חומרת העבירה, את היותו איש ציבור, אלף ואחד דברים.
יואב ספיר: לציין דווקא את הנושא הזה.
דוד רותם: יואב, לא צריך לשקול שום דבר, רק לשקול אם הוא איש ציבור או לא.
דוד רותם: אם הוא איש ציבור צריך לפרסם וכל היתר לא חשוב.
נועה ברודצקי-לוי: רצינו לדון באפשרות לקבוע הוראה לפיה אם ניתן צו איסור פרסום הצו יפקע ברגע שמוגש כתב אישום, אלא אם בית המשפט ייתן הוראה אחרת.
הלה אדלמן: היא נשארת היום בבתי המשפט.
יואב ספיר: אני חשבתי שמעצם זה שכתוב חשוד הסטטוס שלו הופך לנאשם.
יפעת רווה: אני הנחתי שזה מובן מאליו.
יפעת רווה: יש החלטות הפוכות?
יפעת רווה: איך תופסים את זה בפועל היום?
נועה ברודצקי-לוי: אני לא בטוחה שבפועל זה פוקע ברגע שמוגש כתב אישום.
הלה אדלמן: יש כמה עמדות בדיונים בבתי המשפט.
הלה אדלמן: אני יודעת שנתקלנו בזה כשהגשנו את כתב האישום.
הלה אדלמן: הייתה החלטה בזמן המעצר בבית משפט שלום.
הלה אדלמן: כשהגשנו את כתב האישום במחוזי ביקשנו להתיר והשופט אמר שאנחנו לא צריכים להתיר, זה פקע ברגע.
הלה אדלמן: לעומת זה, במקום אחר, היה בדיוק הפוך, שופט שהחליט הפוך.
הלה אדלמן: לפי לשון החוק כתוב חשוד שטרם הוגש.
ליאת לב: ברגע שמוגש כתב אישום זה פוקע.
הלה אדלמן: זאת צריכה להיות הנחת הבסיס.
ליאת לב: אז הפרקליטות מגישה בקשה לצו איסור פרסום.
דוד רותם: לא תמיד השופטים מבינים בתקשורת.
יפעת רווה: אחרי סעיף 70 לחוק העיקרי יבוא: "בקשה לאסור פרסום שם חשוד 70א(א) בקשה לאסור פרסום שם חשוד לפי סעיף 70(ה) או (ה1) (בסעיף זה – בקשה לאסור פרסום שם חשוד) תוגש לבית משפט שלום כמפורט להלן, לפי העניין, ותידון לפני דן יחיד: בקשה לפי סעיף 70(ה) – לבית משפט השלום שבאזור שיפוטו נעברה לי החשד העבירה שבקשר אליה מוגשת הבקשה, כולה או חלקה, או נמצאת היחידה הממונה על חקירת העבירה ברשות החוקרת; (2) בקשה לפי סעיף 70(ה1) – לבית משפט השלום שבאזור שיפוטו נמצא מקום מגורי החשוד.
יפעת רווה: (ב) על אף הוראות סעיף קטן (א), בקשה לאסור פרסום שם חשוד המוגשת לפי סעיף 70(ה1) בידי חשוד המוחזק במעצר, תוגש לבית המשפט שדן במעצר; טרם התקיים דיון במעצר – תוגש הבקשה לבית משפט המוסמך לדון במעצר לפי סעיף 3(א) לחוק סדר הדין הפלילי ) (סמכויות אכיפה – מעצרים), התשנ"ו-1996.
דוד רותם: עצרו אותי, אין לי עורך דין, אני סומך על עצמי.
דוד רותם: איך אני אגיש את הבקשה?
יפעת רווה: בטיוטה של התקנות התייחסנו לדבר הזה.
יפעת רווה: אמורים לתת את הטופס למשטרה והיא אמורה לשלוח את זה בפקס לבית המשפט.
דוד רותם: תוך כמה זמן הם אמורים לשלוח את זה?
דוד רותם: אני הולך ושולחים את זה לבית המשפט.
דוד רותם: עד שהפקידה הולכת לפקס, בינתיים השופט הלך ועברו 48 שעות.
דוד רותם: זה לא דבר רציני.
יפעת רווה: אני אוכל בישיבה הבאה לראות.
דוד רותם: תחשבו על העניין הזה.
שירה בריק-חיימוביץ: יש לי הערה ניסוחית שנוגעת לאחידות המינוחים בתיקונים שהוצעו.
שירה בריק-חיימוביץ: אנחנו ביקשנו ב-70א(א) וב-70א(ב) בכותרת ובלשון הסעיף להפוך בקשה לאיסור פרסום שם חשוד לבקשה בעניין פרסום שם חשוד, בקשה לאסור או להתיר פרסום חשוד, או לחלופין, בקשה לאסור פרסום שם חשוד או לבטל.
שירה בריק-חיימוביץ: הסעיף הה מסדיר את האינסטנציה שאליה יש לפנות בכל בקשה לאסור ולהתיר.
דוד רותם: התקשורת צודקת.
שירה בריק-חיימוביץ: ממילא בסעיף 70ב ננקט המינוח "צדדים לבקשה בעניין פרסום חשוד".
שירה בריק-חיימוביץ: אנחנו מבקשים שכך יהיה גם כאן.
דוד רותם: רשמנו.
יפעת רווה: (ג) שר המשפטים רשאי לקבוע, אף בסטייה מהראות סעיף זה, הוראות מיוחדות לעניין בית המשפט שתהא נתונה לו הסמכות המקומית לדון בבקשה לאסור פרסום שם חשוד, לרבות בקשה כאמור המוגשת לאחר שעות העבודה הרגילות של בתי המשפט.
יפעת רווה: כל מה שקובע הסעיף הזה זה כל מה שכתבנו לעניין השעות ולעניין בית המשפט.
דוד רותם: את שמה לב שב-70א(א) ו-(ב) קבעתם לאן מגישים כל בקשה.
דוד רותם: עכשיו אתם באים ואומרים שהשר רשאי.
יפעת רווה: הכוונה הייתה בית הדין לעבודה.