GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ליאור שפירא: זה לא חייבים של ההוצאה לפועל; זה כולם.
אורי מקלב: זה קנסות של 400, שנהפכים לכמה אלפי שקלים.
ליאור שפירא: אבל זה לא מסכנים.
קריאה: החייבים שלכם מסכנים?
דוד מדיוני: יש ויש.
אורי מקלב: גם עובד כנסת שמראה לי שביקר אצלו אמבולנס הביתה לאשתו, אמרו לו: לא צריך לפנות אותך, חבל שהכסף הזה – תתפנה לבד, וסחב את אשתו, והוא גר במקום קבוע, ובפעם הראשונה מקבל 2,600 שקל לשלם – גם לו קשה.
אורי מקלב: הוא גם נהפך למסכן.
דוד רותם: אבל זה בסוף השנה ייגמר.
דוד מדיוני: אתה אומר את זה הרבה פעמים.
דוד מדיוני: למה הכוונה?
דוד רותם: כשדנו פה בפקודת המסים, גבייה, הצהיר משרד האוצר, שבסוף שנה זו הם לא יאריכו את זה יותר, רק למדינת ישראל.
דוד מדיוני: אתי עוד לא ישבו על זה, אז הכול ייפול עליי ביום אחד בלי הכנה, עם אותם רשמים ואותם עובדים?
דוד מדיוני: אם לא תהיה להם פקודת מסים, הם יבואו להוצאה לפועל.
דוד מדיוני: מישהו צריך להגיד לי מה הכמויות, שאדע להיערך.
דוד מדיוני: זה לא פשוט.
דוד רותם: חברים, אז שהרשויות המקומיות לא יגבו את הדוחות שלהם.
דוד רותם: אני צריך לתקן להם את הסמכות?
דוד רותם: שילכו לדוד מדיוני.
דוד מדיוני: שיישבו אתנו.
דוד רותם: מי צריך לשבת אתך?
דוד רותם: אני?
דוד מדיוני: הממשלה.
דוד רותם: דבר עם הממשלה.
דוד מדיוני: אלא אם זאת לא הצעת חוק ממשלתית.
ליאור שפירא: אם זאת הצעת חוק ממשלתית, צריך לתקן את החוק, שאפשר לגבות את הקנסות האלה בהוצאה לפועל.
דוד רותם: פקודת המסים, גבייה, הורחבה בצו של שר האוצר גם לרשויות המקומיות.
דוד רותם: הוא לא יאריך את זה יותר.
ליאור שפירא: זה מבורך.
אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אני בימים האחרונים ניהלתי על חובות של רשות השידור, והגיעו גם עובדי כנסת - אנשים שקיבלו חיובים של כמה אלפי שקלים מרשות השידור, על כך שהם קנו בישראכרט שלהם, שילמו לאמא.
אורי מקלב: לאמא יש פטור, קיבלו חיוב, והוא מקבל יום אחד, מזמן שלא היה לו.
אורי מקלב: אנשים קשי יום - החיוב שלהם הגיע מהדלת האחורית.
אורי מקלב: הם לא היו מודעים מעולם.
אורי מקלב: אנחנו לא מדברים רק עליך.
אורי מקלב: אנחנו צריכים לדאוג, אם אתה עושה חוק, שלא ייפלו בחוק הזה אנשים שהם במקור לא אשמים.
אורי מקלב: לא כולם עבריינים ולא כולם יכולים לשלם, ויש הרבה כאלה מתוך חובות, גם רשות השידור, שזה ייכנס – פעלנו שזה ייכנס לחוק, ולא שהם עובדים עם עורכי דין, שעורכי הדין - אתה מבין איך הסגנון שהם פועלים מולם.
דוד מדיוני: אתה מדבר על המסלול המקוצר?
אורי מקלב: דיברנו שאנחנו רוצים כן להעביר אותם, כי כשעובדים דרך עורכי דין חיצוניים, התשלום הוא הרבה יותר יקר.
ליאור שפירא: אם יש עורכי דין שלא פועלים כמו שצריך, צריך לזמן את לשכת עורכי הדין.
ליאור שפירא: גם לדיון הזה לא זימנתם את לשכת עורכי הדין, וחבל שכך.
דוד מדיוני: אז איך ידעת על הדיון?
ליאור שפירא: קראתי בעיתון.
אורי מקלב: תראה איך מגיע החיוב – אדם קנה טלוויזיה בחנות, וברגע שקנה, על החנות חובה לדווח לרשות השידור.
אורי מקלב: הוא לא ידע בכלל שנעשתה הפעולה הזאת – אף אחד לא שאל אותו למי הוא קנה, והוא קנה לאמא שלו, והיא פטורה, היא קשישה.
קריאה: זה לא אגרת הרדיו?
אורי מקלב: יכול להיות ששניהם יחד.
אורי מקלב: הוא אומר - הוא לא חייב.
ענת הר-אבן: קיבלנו.
ענת הר-אבן: נשלח בדואר רשום.
ענת הר-אבן: נעשה הזמנה לדיון עם תאריך ספציפי, ואם החייב לא מתייצב לדיון, הרשם רשאי לדון בבקשה, ולהטיל הגבלות.
נועה ברודסקי-לוי: נקודה נוספת היא לנושא של אחת ההגבלות שאפשר להטיל מכוח הסעיף הזה, היא הגבלה לעניין חוק כרטיסי חיוב.
נועה ברודסקי-לוי: עשינו תיקון לחוק ההוצאה לפועל, ואני חושבת שראוי שנעשה תיקון דומה כאן לגבי אותם כרטיסים נטענים של הביטוח הלאומי, שניתנת בהם רק גמלה – שאפשר יהיה לעשות בהם שימוש, והם לא ייחשבו לצורך העניין ככרטיסי חיוב.
דוד רותם: הביטוח הלאומי.
אורי מקלב: נניח שלאדם היו ההגבלות, ושילם את החוב.
אורי מקלב: כמה זמן- - -
נועה ברודסקי-לוי: יש סעיף 7ב, שמדבר על ביטול הגבלות, שאם נפרע החוב – עוד לא הגענו לסעיף הזה.
דוד רותם: זה יבוטל יחד עם עיכוב היציאה מהארץ...
אורי מקלב: תוך כמה זמן?
דוד מדיוני: בעיקרון, ברגע שתקבול נכנס לתיק, ההגבלה מתבטלת אוטומטית.
אורי מקלב: בחוק צריך להיות תוך כמה זמן.
דוד רותם: כן, זה צריך להטיל עליך חובה להודיע על הסרת ההגבלות, כי אם לא תסיר את ההגבלה, אנחנו רוצים שיהיה לנו את מי לתבוע.
ענת הר-אבן: 7ב.
נועה ברודסקי-לוי: זה סעיף שעוד לא דיברנו עליו, רק לפני כן, לגבי 7א, שתי נקודות נוספות שעליהן דיברנו קודם ועוד לא הוכרעו- - -
דוד רותם: "הגבלת החייב כלקוח מוגבל" וגומר – צריך לנסח את זה אחרת.
דוד רותם: ננסח את זה כך שאותן הגבלות, הרשם יהיה רשאי להטיל את ההגבלות, לא יהיה כתוב: בחוק צ'קים ללא כיסוי.
יוסף זינגר: אנחנו לא רוצים.
דוד רותם: ואז תמשכו את החוק?
דוד רותם: תגידו לי עכשיו.
דוד רותם: אני אשמח להפסיק להמשיך לדון בו, עד שתחליטו.
דוד מדיוני: נרצה לעשות דיון פנימי, ולחזור אליך.
דוד רותם: בסדר, אבל אי-אפשר, כי חוק צ'קים ללא כיסוי זה לצורך מסוים.
אשרה רודב: אבל הרציונל מאוד דומה.
דוד רותם: בכלל לא.
אשרה רודב: גם כאן מדובר שאנשים לא יחלקו התחייבויות, כאשר הם לא עומדים בהתחייבויות הכספיות שיש להם.
דוד רותם: זה לא אותו דבר; צ'קים ללא כיסוי זה עבירה נפרדת, מחלה שהיתה במדינת ישראל.
דוד רותם: לכן אמרו: מה נעשה למישהו - עד שנרוץ לבית המשפט ונוציא נגדו צווים ונעצור אותו ונחייב וכו', בינתיים נעשה דבר אוטומטי – יש לך יותר מדי צ'קים, גמרת עם הסיפור, לא תחלק יותר צ'קים.
דוד רותם: זה שאני נוסע במהירות מופרזת, ואני חייב על קנס למדינה, לא קשור לזה שאתן צ'קים.
דוד רותם: כל הצ'קים שלי כובדו, תמיד יש לי יתרת זכות.
אשרה רודב: אבל יש לך כאן התחייבות כספית, שאתה לא עומד בה.
דוד רותם: אז נאמר אחרת - יש לי גם התחייבות כספית לשלם כל חודש לאשתי מזונות, בלי שיש פסק דין; אני צריך לפרנס את אשתי – כך התחייבתי לה בכתובה.
דוד רותם: אז אם אני לא מפרנס אותה, יגבילו לי את הצ'קים?
יוסף זינגר: חוק צ'קים ללא כיסוי, לקוח מוגבל מיוחד הוא מוגדר ככזה, והמידע עובר ככזה.
יוסף זינגר: זה לא שאנחנו אומרים: מי שלא שילם את חובו, הפך להיות חייב, כמי שנתן צ'ק ללא כיסוי; לאורך כל הדרך יש לו שם אחר, הוא מוגדר ככזה.
יוסף זינגר: גם ביררנו, שהמידע אכן עובר ככזה.
דוד רותם: זה לא יכול להיות כמשמעותו בחוק צ'קים ללא כיסוי.
דוד רותם: תכתבו פה מה אתם רוצים.
ענת הר-אבן: - - -בנק ישראל?
דוד רותם: אני לא קובע בחוק מי יסדר את זה.
יוסף זינגר: אבל המקום התפעולי הנכון, וגם בנק ישראל אמר את זה פה בתחילת הדיון – הוא לא רוצה- - -
דוד רותם: בנק ישראל לא רוצה שזה יהיה צ'קים ללא כיסוי, והוא צודק, ולכן אני אומר שאת הסדרים התפעוליים – אשרה תגיע אתם להסכם, הם ירצו בשביל זה כסף, יש לה פנקס הצ'קים הגדול, של מדינת ישראל.
דוד רותם: יהיו לכם אותן אפשרויות.
ענת הר-אבן: זה לא נכון שאנחנו נשלח לבנקים, כי אין לנו יכולת הפיקוח על הבנקים.
דוד רותם: תשבו אתם ותגיעו אתם להסכמות.
דוד רותם: אתם רוצים שאני אפתור לכם בעיות תפעוליות?
דוד רותם: אני לא אעשה את זה.
דוד רותם: אני אכתוב בחוק שאתם תהיו רשאים להגביל אותו מלקבל מפה ומשם.
דוד רותם: אתם תשבו עם בנק ישראל, ותגיעו אתם להסכמה, מי מתפעל את זה.
דוד רותם: אני לא אכתוב פה, מי מתפעל את זה.
אריאל לנגה: מעבר לנושא התפעולי, חוק צ'קים ללא כיסוי יוצר בתוכו איזונים ובלמים, מתי כן ומתי לא.
דוד רותם: לא, מתי כן ומתי לא של חייב מוגבל מיוחד - זה לא נמצא פה; פה זה צו של הרשם, ובזה נגמר הסיפור.
דוד מדיוני: ואם כן, נצביע על החוק היום, כבודו?
דוד רותם: לא, כי אמר לי ספי, שהם צריכים להתייעץ.
דוד רותם: אני לא מצביע על חוקים בפגרה בכלל.
נועה ברודסקי-לוי: נקודה נוספת שהסכמנו קודם – נפגעי עבירה, אדוני אמר שנעשה סעיף נפרד, וצריך להחליט, מהו אותו סכום, מהם התנאים שנקבע בסעיף הזה.
דוד רותם: מה הממוצע שמטילים פיצוי לנפגעי עבירה?
דוד מדיוני: 5,000 שקלים.
דוד רותם: אז תעשו מ-2,000 שקלים ומעלה.
גלי ונטורה: ההצעה המקורית היתה חצי שנה.
גלי ונטורה: מבחינתנו, שיהיה מהיום הראשון, כי זה כבר בא אחרי תהליך של משפט שהתנהל, ואחרי שזה ישב בגזברות של בית משפט ולא שולם, עד שזה הגיע לרשות - גם מבחינת הזמן, חצי שנה.
נועה ברודסקי-לוי: חצי שנה מאז שזה מגיע למרכז לגביית קנסות או מרגע הטלת ה- - -
ענת הר-אבן: מרגע שאצלנו.
גלי ונטורה: יש לכם התנגדות לקצר את התקופה הזאת?
יוסף זינגר: שר המשפטים רוצה לפחות תקופה של חצי שנה.
יוסף זינגר: עדיין זה פחות.
דוד רותם: למה לא חצי שנה מיום שנפסק הדין?
נועה ברודסקי-לוי: העמדה היתה חצי שנה מרגע שזה מגיע למרכז?
יוסף זינגר: כי זה הרגע שבו מתחיל להתגלגל מולו התהליך.
דוד רותם: התהליך מתחיל להתגלגל מרגע שניתן גזר הדין – מאותו רגע הוא חייב את הכסף.
אריאל לנגה: חצי שנה פה, שלושה חודשים שם – פחות מטריד אותי.
אריאל לנגה: המציאות הקשה שאני רואה לנגד עיניי, שבאותו יום שהשופט נותן את גזר הדין, מתקשר החייב, הנאשם לקרוב משפחתו, ומעביר את כל הכספים.
אריאל לנגה: אני כבול במרכז לגביית קנסות; רק מיום שאני מוסר את הדרישה השנייה, רק אז אני יכול להטיל עליו עיקול.
אריאל לנגה: הכספים האלה, הנכסים האלה הולכים לי לאיבוד, וזה קורה כהרף עין.
אריאל לנגה: אין לי ספק שאדם שהורשע, זומן לדיון, נמצאים בדיון, יודע אודות החוב, יש החלטה שיפוטית שהוא חייב – לו היה לי האמצעי כסעד זמני לפחות להטיל עיקול על הכספים, לפחות לתת משהו ביניים, כדי שלא יבריחו נכסים, מצבנו ומצב המפוצים היה הרבה יותר טוב.
דוד רותם: רק איך תדע מזה?
דוד רותם: זה צריך להגיע אליך, ולכן אני רוצה שזה יהיה ששה חודשים מיום גזר הדין ולא ששה חודשים מיום שזה הגיע אליך, כי כך אני מקצר את המועד בהרבה זמן.
אריאל לנגה: יש דרכים.
אריאל לנגה: יש פרקליט, אפשר להסדיר את זה מול הפרקליטות.
אריאל לנגה: יש פתרונות לדברים האלה.
דוד רותם: פה תסדיר, שתקבל את זה מייד מהפרקליט, ובמקום אחר תקבל את זה שבוע אחר כך.
דוד רותם: אני רוצה לקבוע ששה חודשים מיום גזר הדין – אז אתה יכול להתחיל לפעול.
אריאל לנגה: בסדר.
יוסף זינגר: העמדה שלנו היא שאנחנו חושבים שנכון להתחיל את זה מיום שניתנה לו המצאה מלאה, מהיום שבו ניתנה לו דרישה, אחרי שהחוב נגמר – אנחנו מדברים פה בהליכים של הוצאה לפועל, הליכים של גבייה.
יוסף זינגר: יש נקודת הזמן של ההמצאה המלאה, שזה מה שהוא נמצא היום, שאומרים לו: אתה חייב לשלם את החוב, הצענו לך, ויש לך עכשיו פרק זמן מוגבל, אחרת יקרה לך כך וכך.
דוד רותם: יש לו המצאה מלאה, כי כל נאשם נמצא בגזר הדין.
יוסף זינגר: שם לא מספרים לו על ההגבלות האלה; שם לא מספרים לו, שייקחו לו את רשיון הנהיגה.
דוד רותם: כל אחד יודע.
יוסף זינגר: בכל זאת אנחנו דורשים דרישה – דיון, למרות שהחוק הוא מהמפורסמות.
יוסף זינגר: אנחנו חושבים שכחלק מההליך הזה, אנחנו כן רוצים לתת לו המצאה מלאה ודרישה מחמירה והתרעה חמורה.
יוסף זינגר: לכן מנקודת הזמן הזו אנחנו רוצים להתחיל לספור את החצי שנה – כמו שהיום, החוק לא נפרע מהיום שבו הומצאה לחייב דרישה נוספת לתשלום, ולעניין פיצוי מתוך ששה חודשים מהיום כאמור, ובלבד שהדרישה הנוספת הומצאה בהמצאה מלאה, אז נקודת הזמן שממנה אנחנו מתחילים לספור היא נקודת הזמן של ההמצאה המלאה.
דוד רותם: אבל אני רוצה שהם יוכלו לעשות המצאה מלאה חודש אחרי גזר הדין.
דוד רותם: זה לא מגיע אליהם כל כך מהר.
אריאל לנגה: גם יש לי הדרישה הראשונה, שבדואר רגיל, ואחרי זה 14 יום, ואחרי זה דרישה שנייה.
דוד רותם: מצדי, אתם יכולים במקרה של פיצוי לנפגעי עבירה, לעשות המצאה מלאה ראשון בלי כלום.
אריאל לנגה: אז צריך לשנות.
אריאל לנגה: אני מסכים עם אדוני.
דוד רותם: הם רשאים להתחיל לפעול ביום גזר הדין.
נועה ברודסקי-לוי: אבל זה לא מגיע אליהם.
דוד רותם: אני לא מתעסק בטכניקה.
דוד רותם: אני לא רוצה שהם יהיו מוגבלים.
דוד רותם: בחוב רגיל הם מוגבלים לזמן, שנה.
דוד רותם: אני לא רוצה שיהיו מוגבלים.
דוד רותם: ונפגעי עברה, מצדי, ביום שזה מגיע אליהם – שיגיע אחרי יום, אחרי יומיים, אחרי שלושה – יעשו את ההמצאה המלאה, ושלום על ישראל.
אריאל לנגה: גם בקנס פלילי שהוקרא בפני הנאשם, השופט הקריא – כיום אני צריך לחכות.
אריאל לנגה: לא רק שאני מחכה; אני שולח לו ושולח לו.
דוד רותם: זאת הצעת חוק ממשלתית.
דוד רותם: לגבי הממשלה, על החובות שלה, שהיא תדאג לעצמה.
דוד רותם: לנפגעי עבירה אני רוצה קצת לדאוג.
דוד רותם: אני מבטל את הששה חודשים.
דוד רותם: לעניין פיצוי כאמור בפסקה (6) להגדרת חוב שבסעיף 1 לחוק – מצדי, זה יכול להיות מיידי.
אריאל לנגה: לא אבל רק ההגבלות; גם כל ההליכים הקודמים.
דוד רותם: מצדי, ברגע שקיבלת פסק דין, שכתוב שם שהוא צריך לשלם פיצוי לנפגע עבירה, תתחיל לפעול.
דוד רותם: לא רוצה להגביל אותך בזמן.
גלי ונטורה: זה מצוין.
אריאל לנגה: זה לא מושלם, אבל זה צעד גדול קדימה.
גלי ונטורה: דיברנו בזמנו על הבעייתיות, למשל, של פיצוי לנפגע עבירה, שנפסק לשיעורין.
דוד רותם: את זה אני לא משנה פה.
דוד מדיוני: את זה פתרנו אצל אורלי לוי.
דוד רותם: כשנגמור את החוק של אורלי לוי, בכלל לא תצטרכו לפתוח תיקים – המדינה תשלם, ואחר כך זה יהיה חוב של המדינה.
דוד מדיוני: זה רק לקטינים.
קריאה: זה אפילו לא קטינים שנפגעו, אלא מי שהיה קטין במועד גזר הדין.
נועה ברודסקי-לוי: אז זה מהיום שבו נפסק, ובלבד שהדרישה הנוספת הומצאה בהמצאה מלאה?
יוסף זינגר: ישר עוברים לשלב ההגבלות?
דוד רותם: ישר עוברים למסירה.
יוסף זינגר: מה עם גבייה בדרך רגילה?
דוד מדיוני: עצם העובדה שהוא לא שילם בגזברות בית המשפט- - -
יוסף זינגר: זה צעד גדול מדי.
יוסף זינגר: הוא עובר למרכז לגביית קנסות.
יוסף זינגר: קודם כל המרכז צריך לנסות לגבות את החוב בדרכים רגילות, לפני שישר קופצים לקחת לו את הרשיון.
יוסף זינגר: בעצם אתם אומרים, שמהיום הראשון אנחנו עוברים מגזברות בית המשפט לרשיון, לקחת לו את רשיון הנהיגה.
דוד רותם: עד שבתי המשפט פוסקים פיצוי לנפגע עבירה, צריך לממש את זה.
דוד רותם: זה לא מצב, שאדם יגיד: אין לי ואני מסכן ולא רוצה לשלם; זה נפגע עבירה.
דוד רותם: זה בעצם היה אמור להיות תיק הוצאה לפועל, שאני הייתי צריך לפתוח ולגבות את הכסף.
דוד רותם: נתנו את זה למרכז לגביית קנסות, אבל זה חוב לא למדינה אלא חוב לאדם פרטי.
דוד רותם: תממש אותו.
דוד רותם: לכן מצדי, מגזר הדין קיבלת את התיק - מחר תשלח לו התרעה מלאה, בהמצאה מלאה, תעשה את כל מה שאתה רוצה.
יוסף זינגר: השאלה, אם לא נכון לפחות לקבוע משך זמן מינימלי, של ניסיון לגבות את החוב בדרכים- - -
דוד רותם: זה סמכות המרכז.
גלי ונטורה: זה כבר שכב בגזברות חודש, בבית משפט.
דוד רותם: המרכז לגביית קנסות פועל עם שיקול דעת; לא באוטומט.
אריאל לנגה: לנו יותר נוח לעבוד כך, ולא לרוץ לבתי משפט עם הגבלות.
יוסף זינגר: בוא נקצר את זה לשלושה חודשים.
יוסף זינגר: התפישה הזאת אומרת שההגבלות האלה הן אמצעי אחרון, ואמצעי שאומר שהוא נולד מתוך זה שנכשלו אמצעי הגבייה.
דוד רותם: למי יש שיקול הדעת?
דוד רותם: למי שיקול הדעת?
יוסף זינגר: יש פה מדרג.
יוסף זינגר: חוק הוצאה לפועל אומר: יש דרך לגבות חובות; כשנכשלתי, אלך להטיל הגבלות כדי לגבות את החוב.
דוד רותם: אתה סומך על ראש המרכז ועל עובדי המרכז, שהם לא יפעילו הגבלות קשות כל זמן שהם יכולים אולי לגבות בהגבלות קלות?
דוד רותם: הרי אתם אמרתם לי – האיש מורשע בבית המשפט, וחמש דקות אחר כך כל הרכוש אצלו.
יוסף זינגר: התפישה של החוק פה וגם של חוק הוצאה לפועל אומרת, שהסיבה להטיל את ההגבלות נולדת מכישלון אמצעי גבייה אחרים.
יוסף זינגר: כך החוק עובד – אני מנסה לגבות, אני נכשל, ואז אני הולך להטיל הגבלות.
יוסף זינגר: מה שאתם אומרים פה - עם שיקול דעת מינהלי, זה שאני בכלל לא צריך להיכשל; אני לא צריך לנסות לגבות ולהיכשל.
יוסף זינגר: יש חוק – אני הולך לקחת את רשיון הנהיגה.
יוסף זינגר: זו לא תפישת החוק.
דוד רותם: התפישה שלי בנושא הזה שונה בין חוב רגיל או קנס לבין פיצוי.
דוד רותם: ספי, אני הרי לא מצביע היום.
דוד רותם: אתה תוכל להתייעץ עם הבוס, וכמו שאני מכיר את הבוס שלך, הוא יגיד לך: מה שהיושב-ראש אמר – מקובל.
אריאל לנגה: בהצעת החוק, מעבר לנושא של הזמן, בכל זאת כתוב שמנהל המרכז וגם הרשם – מנהל המרכז פונה לאחר שהוא מיצה את יתר ההליכים, כלומר הוא בודק את ההליכים שמידת פגיעתם פחותה.
דנילו דרמן: זה שיש לך אקדח גדול, לא אומר שאתה צריך לירות בו מייד.
דנילו דרמן: המחוקק אמר את דברו, שהוא רוצה שהדברים האלה ייגבו מהר וביעילות.
דנילו דרמן: תעשה את זה בשיקול דעת.
דוד רותם: המחוקק רוצה לצעוק בקול רם גם לבתי המשפט וגם לעבריינים: פיצוי לנפגעי עבירה משלמים במזומן, במקום.
דוד רותם: כשאתם באים לשמוע את גזר הדין שלכם, תביאו את המזומנים בכיס.
דוד רותם: ברגע שאתם יוצאים מהאולם, קודם כל שלמו את הפיצוי, אחר כך לכו לכלא.
נועה ברודסקי-לוי: עוברים לסעיף 7ב, ביטול הגבלות.
ענת הר-אבן: " " זאת סיפא שלא בהצעת החוק הממשלתית, אלא הוספה בתיאום עם הייעוץ המשפטי של הוועדה.
ענת הר-אבן: " ".
דוד רותם: מי שולח הודעה למשרד הרישוי ולמשרד הפנים, שאני כבר יכול לצאת מהארץ, שאפשר לתת לי דרכון?
דוד מדיוני: המרכז עושה.
דוד רותם: אתם ביקשתם את ההגבלות.
ענת הר-אבן: מבחינתנו, זה נקרא "מזכירות הרשם".
דוד רותם: לרשם יש חסינות שיפוטית.
דוד מדיוני: ברור שאם תהיה תקלה, אנחנו אשמים.
דוד מדיוני: נועה ברודסקי-לוי: אני יכולה לכתוב: "ימציא מנהל המרכז"?
קריאה: תוך כמה זמן?
דוד רותם: 24 שעות.
נועה ברודסקי-לוי: אני רוצה לחזור לסעיף קטן (ג), לעניין פרק הזמן שלאחריו תהיה חובה למשלוח התרעה חדשה.
נועה ברודסקי-לוי: עולה השאלה, כמה זמן דרוש בכל זאת כדי להודיע – אחרי כמה זמן צריך שתהיה הודעה לחייב, שמוטלת ההגבלה?
נועה ברודסקי-לוי: בנוסף, לדעתי, לא משנה איזה פרק זמן ייקבע, אני חושבת שבכל מקרה צריך שהוא יקבל על כך הודעה, גם אם לא התרעה מראש, אם בפרק הזמן שייקבע שהוא לא מקבל על כך התרעה, שלפחות הוא יקבל הודעה.
ענת הר-אבן: מדובר בחייב שהוטלה עליו הגבלה, הגיע להסדר, הרשם אישר את ההסדר- - -
דוד רותם: עמד ושילם, ושילם - שמונה חודשים שילם, ובחודש התשיעי לא שילם – היה חולה.
דוד רותם: אתם מטילים עליו הגבלה מחדש.
דוד רותם: האם הוא מכניס לתוקף את ההגבלה, כאילו הוא לא ביטל אותה, או הוא מטיל הגבלה חדשה?
דוד רותם: זה שונה לחלוטין, כי אם הוא מחדש את ההגבלה, אז הוא הטיל הגבלה לשנה, ובתוך שלושה חודשים היא תפקע; אם הוא מציע הגבלה חדשה, זה לשנה מהיום.
דוד רותם: "להטיל מחדש" – כלומר הוא לא מחדש, אלא מטיל אותה שוב.
יוסף זינגר: הסעיף הזה נלקח מחוק ההוצאה לפועל.
דוד רותם: כלומר הוא מטיל שוב הגבלה.
דוד רותם: אז צריך להודיע לי שהוטלה עליי הגבלה, כדי שאוכל לרוץ לרשם, ולומר לו: תבטל לי את זה, כי הייתי בבית חולים, ובטעות לא שילמתי.
ענת הר-אבן: אנחנו קבענו פה שאם חלפה שנה מיום ביטול ההגבלה, אנחנו שולחים הודעה.
ענת הר-אבן: בהצעת החוק המקורית לא היה כתוב בכלל.
דוד רותם: נאמר שעשיתי הסדר, ועמדתי בתשלומים.
דוד רותם: בחודש התשיעי היה לי אירוע לבבי, ואושפזתי בטיפול נמרץ, ולא שילמתי את החוב.
דוד רותם: כשיצאתי, לא חשבתי על זה, ואז הרשם הטיל עליי שוב את ההגבלה.
דוד רותם: תודיעו לי.
ענת הר-אבן: זאת הודעה מחדש.
נועה ברודסקי-לוי: יש פה שני דברים: התרעה והודעה.
דוד רותם: התרעה – לא.
ענת הר-אבן: "הוטלה הגבלה לפי סעיף זה - תישלח הודעה על כך לחייב".
נועה ברודסקי-לוי: וצריך גם להכריע, אחרי פרק זמן, גם צריך לשלוח התרעה מחדש.
דוד רותם: אחרי שנה.
יוסף זינגר: בהוצאה לפועל זה לא כפוף לזמן; כשהוא מפסיק, זה חוזר.
יוסף זינגר: זה גם מתוך ידיעה, שעכשיו הוא במערכת יחסים עם הרשות.
יוסף זינגר: כשהוא לא משלם, הוא יודע את זה.
נועה ברודסקי-לוי: נניח שהוא פספס תשלום – הוא חייב לדעת שההגבלה נמצאת בתוקף.
דוד רותם: רק תשלחו לי הודעה, שחידשתם את ההגבלה.
ענת הר-אבן: "הוטלה הגבלה מחדש – תישלח לחייב הודעה".
נועה ברודסקי-לוי: אחרי שחלפה שנה, אנחנו כן מדברים על התרעה.
נועה ברודסקי-לוי: אם מדברים על כך שעברה שנה, שהוא שילם במהלכה, או באיזשהו שלב הפסיק לשלם, או כל מצב אחר – חלפה שנה מאז שהיא בוטלה, אנחנו נמצאים במצב חדש, שצריכים לבחון את הדברים שוב.
נועה ברודסקי-לוי: אז זה כבר כן עניין של התרעה.
נועה ברודסקי-לוי: חלפה שנה מיום ביטול ההגבלה – תישלח התרעה בדואר.
ענת הר-אבן: החייב משלם כל הזמן.
ענת הר-אבן: אחד התשלומים הוא לא שילם - מחדשים לו את ההגבלה – שולחים לו הודעה.
דוד רותם: רבותיי, הסירו לי את ההגבלה, והפסקתי לשלם.
דוד רותם: אתם חידשתם את ההגבלה, אחרי שעברו 13 חודש מיום שבוטלה ההגבלה.
דוד רותם: עכשיו אנחנו מתחילים את הסיפור מחדש.
דוד רותם: אם עברה יותר משנה, ואתם רוצים לחדש את ההגבלה, או להטיל עליי הגבלה – זה כבר מחדש.
ענת הר-אבן: שנה.
נועה ברודסקי-לוי: זה שנה לגבי ההתרעה, אבל במהלך השנה הזאת, אם מחודשת ההגבלה, צריך שהוא יקבל הודעה, שההגבלה בתוקף.
ענת הר-אבן: "" כמובן, נשנה את זה בהתאם.
ענת הר-אבן: " "
דוד רותם: אבל אתם בעצם אומרים שהוא רק יכול לעשות את זה, אחרי שהוא מינה את הכונס.
דוד רותם: הגשתם בקשה למינוי כונס- - -
ענת הר-אבן: או להגבלות, ובא חייב, וטוען שאין לו יכולת לשלם את החוב- - -
דוד רותם: תראי מה כתוב פה: "והמינוי וההגבלות עומדים בתוקפם".
יוסף זינגר: או החליט.
יוסף זינגר: מרגע הבקשה, טרם התקבלה בקשתו, או החליט, והמינוי עומדים בתוקפם.
יוסף זינגר: מרגע שהוא נכנס לתמונה.
נועה ברודסקי-לוי: גם הכנסנו את זה בסעיפים הקודמים.
דוד רותם: או החליט הרשם.
דוד רותם: אז כאילו לא באתי לדיון, ואז הטיל עליי הגבלות, ואז פניתי אליו.
אריאל לנגה: כשזה מונח על שולחנו.
ענת הר-אבן: ""
דוד רותם: מה זה "קביעת אפשרות" וגומר?
נועה ברודסקי-לוי: זה טענה שעלתה מעמותת ידיד.
דוד רותם: כתוב: "יורה על פריסת החוב".
דוד רותם: זה תשלומים, לא?
נועה ברודסקי-לוי: זה שונה מצו תשלומים שקיים בהוצאה לפועל, שבו אפשר – הרשם לא חייב להתייחס לגובה החוב, אלא פשוט לפרוס לפי יכולתו של החייב, אבל אולי יותר נכון שעמותת ידיד תציג את זה.
עמית שטרן: זאת בדיוק הנקודה.
נועה ברודסקי-לוי: ההבדל העיקרי הוא שבדרך כלל בפריסת תשלומים אני לא יודעת לעד כמה תשלומים מגיעים, אבל בדרך כלל אני מניחה שמדבר על גבול מסוים בכל זאת של פריסת תשלום, בהתאם לגובה החוב, ובדרך כלל בצו תשלומים אפשר להגיע גם לגובה חוב של 100 אלף שקל, שהאדם ישלם 150 שקל במשך שנים כל חודש, כי זה היכולת שלו לשלם, ולכן יש פער, כי אני מניחה שלפי הסעיף הזה, הוא לא יקבע עכשיו שעשר שנים הוא משלם 100 שקל בחודש.
אריאל לנגה: אין הגבלה בפריסה, זה עניין של שיקול דעת הרשם, מלא - יקבע מה שיקבע.
דנילו דרמן: הפריסה לא שונה מהחלוקה של צו תשלומים.
אורי מקלב: השאלה, מה נקודת ההתחלה – היכולת שלו או הפריסה.
אורי מקלב: אם הנקודה של יכולת – אתה קובע, ואם זה פריסה, אתה אומר, מה הסבירות שבפריסה?
דוד רותם: חמש דקות אוויר נקי.
דוד רותם: (הפסקה)
ענת הר-אבן: אנחנו בשני סעיפים אחרונים.
נועה ברודסקי-לוי: עולה השאלה, לדעתי, האם לא לשאוב את ההוראות מחוק ההוצאה לפועל.
ענת הר-אבן: בשינויים המחויבים?
ענת הר-אבן: כי הוראות חוק ההוצאה לפועל חולשות על תחומים רבים- - -
נועה ברודסקי-לוי: אני חושבת שעולה שאלה בכלל לגבי החוק, בכמה נקודות, האם אנחנו רוצים להסמיך את הרשמים, לתת להם את כל הסמכויות שקיימות להם, כלומר לא להטיל דברים נוספים, אבל האם אנחנו שואבים מתוך חוק ההוצאה לפועל את אותן סמכויות כלליות שיש לרשמים, או אנחנו צריכים לקבוע סעיפים ספציפיים שיחולו – למשל, פרוטוקול של דיון, סמכות לצו הבאה – האם אנחנו רוצים שיחולו או לא.
ענת הר-אבן: דיברנו על זה שלמשל, צו הבאה אנחנו לא רוצים שיחול.
ענת הר-אבן: פרוטוקול – אינהרנטי שיהיה פרוטוקול.
דוד רותם: אחרת, אם השר לא יתקין?
ענת הר-אבן: אנחנו מתכוונים תוך חצי שנה להגיש תקנות לשולחן הוועדה, ונעמוד בזה.
דוד רותם: או שכן או שלא, מה שבטוח זה אולי.
ענת הר-אבן: הבעיה בהחלה הכללית של התקנות זה שהן נוגעות בנושאים שונים – חקירת יכולת, שזה לא רלוונטי, צו הבאה, שזה לא רלוונטי.
דוד רותם: הכול בשינויים המחויבים.
דוד רותם: תגידו מה לא יחול.
ענת הר-אבן: זה תקנות מאוד מורכבות, עם 120 סעיפים.
דוד רותם: אתם מכירים את זה בעל-פה הרי, אז תגידו מה אתם חושבים שלא צריך לחול.
ענת הר-אבן: למה זה לא בסדר, שהוא יפעל בדרך הנראית לו הצודקת - ברור שתהיה חובת פרוטוקול.
דוד רותם: מי היה השופט האנגלי שאמר, שהצדק זה כמידת גודל בוהנו של הלורד- - -
ענת הר-אבן: אבל זה סעיפים שיש בחוק בתי המשפט לענייני משפחה, למשל – גם יש הביטוי הזה: "ינהג בדרך הצודקת והיעילה ביותר".
דוד רותם: פעם אתן לך את הקלסר עם התלונות על מה שנראה צודק.
נועה ברודסקי-לוי: פשוט כי יש חוק שהוא מאוד דומה בתפישה, במהות.
ענת הר-אבן: נעבוד עם נועה על הסעיפים שצריך להחיל.
נועה ברודסקי-לוי: אולי יהיה מקום להחיל כמה מהסעיפים של חוק בתי משפט.
ענת הר-אבן: הם חלים על הרשמים ממילא מכוח חוק ההוצאה לפועל.
נועה ברודסקי-לוי: נשב ונקבע סעיפים.
ענת הר-אבן: במילא התקנות של המרכז צריכות לבוא בפני ועדת חוקה, כי כתוב בחוק – לא בסעיף הזה, אבל בסעיף אחר, חוק המרכז לגביית קנסות.
ענת הר-אבן: ערעור על החלטת הרשם לענייני המרכז – יש פה שינויים מהצעת החוק הממשלתית, כי בינתיים עבר חוק ההוצאה לפועל, ושם נקבעו סדרי הערעור על ההגבלות.
ענת הר-אבן: הנוסח כרגע הוא: "החלטות הרשם לענייני מרכז ניתנות לערעור לפני בית משפט השלום, ברשות רשם המרכז או שופט בית משפט שלום; אולם ערעור על החלטות שניתנו לפי סעיפים 7 באשר לכינוס נכסים של דירת מגורים, 7א(ג)(1) ו- (2) ולפי סעיף 58 לחוק ההוצאה לפועל תהיינה בזכות".
נועה ברודסקי-לוי: יש פה צמצום מסוים מהצעת החוק הממשלתית המקורית – ערעור בזכות תמיד, והתאמה למה שנקבע בינתיים בחוק ההוצאה לפועל, שחלק מהערעורים ייעשו ברשות וחלק יהיו בזכות.
נועה ברודסקי-לוי: היו"ר דוד רותם: אני לא אוהב "ברשות הרשם".
נועה ברודסקי-לוי: אם אני נתתי החלטה, לא הגיוני, שאתן למישהו לערער עליה.
ענת הר-אבן: לפעמים בא אדם, ואומר: אני רוצה לערער על ההחלטה שלך.
דוד רותם: זה מה שאני לא רוצה שיקרה, אז אני מציע שזה יהיה ברשות שופט של בית משפט.
דוד רותם: זה נורא מצחיק – אני אדם רציני, אני רשם.
דוד רותם: שמעתי את כל הטענות, ונתתי החלטה.
דוד רותם: אז מה עכשיו אני נותן רשות לערער עליה?
דוד רותם: אני מטיל ספק?
אריאל לנגה: אני זוכר, בתי משפט שהופעתי בפניהם, שנתנו החלטה, ואמרו: אני מעכב את ההחלטה – נותן פרק זמן לאדם להגיש ערעור.
אריאל לנגה: אני מכיר את זה.
דוד רותם: זה בפלילי.
סער פאוקר: ההצעה החדשה מבחינה כאן בין הגבלות לבין עצמן – ערעור לגבי דרכון או עיכוב יציאה הוא בזכות, לעומת זאת ערעור על צ'קים ללא כיסוי או רשיון נהיגה הוא ברשות.
סער פאוקר: קודם דובר על זה שדווקא הגבלה של צ'קים ללא כיסוי היא חמורה יותר.
ענת הר-אבן: לבנק ישראל יש בעיות עם התפעול שלה.
סער פאוקר: דיברו על "רפיוטיישן".
סער פאוקר: אצלנו החקלאים הבעיה של רשיון נהיגה היא החמורה ביותר.
סער פאוקר: אני חושב שאין מקום להבחנה הזאת; ערעור על הגבלות צריך להיות בזכות, כמו שהיה בהצעה הממשלתית.
דוד רותם: הממשלה משנה את הצעתה.
סער פאוקר: אני מבין, אבל ההבחנה הזאת – יש לנו קושי אתה, כי לחלק מהאנשים הגבלה מסוימת היא יותר חמורה, ולחלק אחר הגבלה אחרת היא יותר חמורה.
דוד רותם: אנחנו מסתכלים על העולם בכלל.
סער פאוקר: קודם דובר פה על "רפיוטיישן".
סער פאוקר: בנק ישראל ביקשו, שההגבלה של צ'קים ללא כיסוי תהיה האופציה האחרונה, כלומר שהיא היותר חמורה, מעבר לבעיות התפעוליות שיש להם.
ענת הר-אבן: המדרג נקבע לא לפי האינדיבידואל והקושי של הגבלה כזאת או אחרת, אלא לפי מדרג החוקתיות של ההגבלות, וחופש התנועה הוא ברמה חוקתית גבוהה, ולכן על זה יש ערעור בזכות.
ענת הר-אבן: זה מה שנקבע בחוק ההוצאה לפועל, ומבחינת המחוקק, צריך שתהיה אחידות.
סער פאוקר: אחידות יכולה להיות גם מהצד השני.
סער פאוקר: השאלה, אם נכון לעשות את ההבחנה הזאת, שחלק מההגבלות על הערעור הזכות וחלק ברשות.
דוד רותם: עשינו את זה גם בהוצאה לפועל.
סער פאוקר: זה עובד גם בכיוון השני.
סער פאוקר: קודם, כשהועלה הנושא של הוצאה לפועל, אדוני אמר שזה נותן רעיונות לתקן בחוק השני.
דוד רותם: אבל פה זה לא נותן לי רעיונות, כי אני תיקנתי את חוק ההוצאה לפועל.
סער פאוקר: השאלה, אם זה עונה על הקושי שהעלו קודם לגבי ה"רפיוטיישן".
סער פאוקר: זה דבר אחרון, אז למה הערעור עליו ברשות, וכאן בזכות?
דוד רותם: מכיוון שזה דבר אחרון, אני אומר:
דוד רותם: עד שכבר החלטנו לנקוט בצעד הזה, וכבר ניתנה החלטה, אם רוצים לערער על זה, תבקש רשות.
סער פאוקר: אם יקבלו את זה, שזה דבר אחרון.
דוד רותם: זה כבר התקבל.
דוד רותם: כינוס דירת מגורים זה דבר אחר.