GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת רווה: יש לא מעט מקרים - ככל שעובר הזמן האמצעים הטכנולוגיים מתפתחים כי יש היום גם אינטרנט והדברים הרבה הרבה יותר מהירים - שעד שהחשוד קולט בכלל שיש חקירה נגדו ושיש לו אפשרות לפנות לבית המשפט, השם שלו כבר מזמן מפורסם באתרים, יכול להיות שגם באמצעי תקשורת גדולים יותר.
יפעת רווה: בזמנו נקבע שיותקנו תקנות לעניין יידוע החשוד בזכות שלו לאיסור פרסום שמו.
יפעת רווה: לעניין אופן היידוע.
דוד רותם: זאת הסתייגות של חבר הכנסת יורי שטרן, שנתקבלה ושמשרד המשפטים הפך אותה לאות ריקה.
יפעת רווה: אני לא חושבת שזאת אות ריקה.
יפעת רווה: זה ויכוח אחר.
יפעת רווה: באמת היה פה ויכוח.
יפעת רווה: אנחנו הבאנו תקנות שקובעות שיש שילוט בתחנות המשטרה ובמקומות שחוקרים.
יפעת רווה: הוועדה לא קיבלה את זה.
יפעת רווה: היה ויכוח.
יפעת רווה: טענו שזה לא מספיק, רצו שכל חוקר ייידע את החשוד על הזכות שלו.
יפעת רווה: המשטרה לא הסכימה לדבר הזה, לכן בסופו של דבר התקנות לא אושרו בכלל.
יפעת רווה: לא בדרך הזאת ולא בדרך הזאת.
יפעת רווה: התחלנו תהליך של חשיבה על תקנות חדשות, אבל באיזה שהוא שלב עלתה הצעה מכיוון הסנגוריה הציבורית – אימצנו את הרעיון הזה - לשנות את כל ההסדר ולקבוע כלל של 48 שעות של איסור פרסום.
יפעת רווה: הגענו אז למסקנה שגם אם היינו עושים את התקנות האלו בדרך כפי שקבעה הוועדה או בדרך אחרת, זה עדיין לא היה נותן מענה למצב בפועל.
יפעת רווה: הזכרתי את הנושא של ההתקדמות הטכנולוגית.
יפעת רווה: לפרסום באינטרנט זה בטח לא היה יכול לתת מענה, לכן חשבנו על צעד שהוא יותר דרסטי, של לעזוב את ההסדרים בתקנות האלו ולקבוע כלל ש-48 שעות לא יפורסם שמו של החשוד.
יפעת רווה: יש לזה חריגים.
דוד רותם: 48 שעות ממתי?
יפעת רווה: לפי מה שנקבע פה זה מרגע שהודיעו לחשוד על קיום החקירה, כשלפני זה למשטרה יהיה אסור בנהלים להוציא את זה.
יפעת רווה: גם בעניין הזה עלתה השאלה מה נקודת הזמן, האם נקודת הזמן שהחלטנו עליה זאת הנקודה הזאת שמודיעים לחשוד על החקירה.
יפעת רווה: מאותו רגע, במשך 48 שעות, לא יפורסם שמו אלא במקרים חריגים שנקבע בחוק.
דוד רותם: נניח שב-7:00 בבוקר עושים חיפוש אצל אדם בבית, דואגים להזמין את כל התקשורת ומודיעים לו רק ב-9:00 שהוא חשוד.
נחמן שי: הוא מתחנן להיכנס לאוטו ולבוא לבד, אבל לא מרשים לו ודואגים שיהיו 150 שוטרים בסביבה כדי שהוא לא יברח.
יפעת רווה: השאלה במקומה.
יפעת רווה: מדובר במקרה של ראש עיריית בת-ים.
דוד רותם: יש לכם זיכרון קצר.
דוד רותם: אני מדבר על הרבה קודם.
דוד רותם: אני מדבר על חיפוש ברח' עזה בקומה השנייה.
יפעת רווה: אפשר לתת הרבה דוגמאות למקרים.
יפעת רווה: הדברים האלה היו לנגד עינינו.
יפעת רווה: תמיד יהיה משהו שאפשר לעקוף אותו.
יפעת רווה: יהיו גם דברים שיהיו בנהלים.
יפעת רווה: היו גם מקרים שלא היו תקינים, המשטרה עצמה אמרה שהם לא היו תקינים ואחר כך נבדקו או שהגיעו ליועץ המשפטי לממשלה.
יפעת רווה: לא כל דבר שנעשה היה תקין.
יפעת רווה: יכול להיות שגם אחרי חקיקת החוק הזה - גם אם נעשה אותו יותר מחמיר - יהיה מקרה של הפרה.
יפעת רווה: אנחנו מנסים במרבית המקרים לסתום את הפרצות שיש היום.
יפעת רווה: השתדלנו ככל האפשר שלא יהיו בזה פרצות.
יפעת רווה: מקרה שבו המשטרה מזמינה אדם לחקירה ב-9:00 וב-6:00 מזמינים את השוטרים והדבר נודע לאדם מהמשטרה זה מצב לא תקין.
יפעת רווה: הכלל הוא שלא מפרסמים את השם של חשוד לפני הגשת כתב אישום מהמועד שבו הרשות הודיע לחשוד על קיום חקירה ועד תום 48 שעות, או עד סיום הדיון הראשון שהתקיים בפני שופט.
יפעת רווה: הכוונה היא שאם אחרי 24 שעות התקיים דיון בפני שופט, לחשוד יש הזדמנות אמיתית לבקש איסור פרסום, אין צורך להמשיך את זה באופן אוטומטי ולכן זה לפי המוקדם מביניהם.
יפעת רווה: החריג הראשון הוא כשפונים לבית המשפט.
יפעת רווה: סביר להניח שזה יהיה כלי תקשורת.
יפעת רווה: בית המשפט התיר את פרסום שם החשוד בגלל עניין ציבורי.
יפעת רווה: לכלי התקשורת נודע על החקירה, זה מעניין אותו והוא לא מעוניין לחכות 48 שעות.
יפעת רווה: במקרה הזה בית המשפט יחליט ויעשה את האיזונים.
יפעת רווה: יש מקרים אחרים שבהם אנחנו התלבטנו אם לבקש אישור בית משפט או לא.
יפעת רווה: אנחנו בסוף החלטנו שזה יהיה שיקול דעת של קצין משטרה, כי הצורך לבקש מבית המשפט עלול לעכב.
יפעת רווה: אלה מקרים שהפרסום נדרש לצורך איתור של חשוד או עד.
יפעת רווה: היו מקרים של בריחת עבריני מין מבית הסוהר, או אדם מסוכן שהסתובב.
יפעת רווה: מדובר בתפיסת עבריין נמלט, אזהרת הציבור מפני אדם העלול לסכנו או צורך חיוני אחר.
יפעת רווה: מקרה נוסף זה שהחשוד מעוניין בפרסום שמו.
יפעת רווה: אדם יכול להיות בטוח שהוא חף פשע והוא רוצה להתראיין לעיתון.
יפעת רווה: כל החקיקה הזאת באה להגן עליו ובוודאי לא למנוע ממנו את האפשרות הזאת.
יפעת רווה: החלק השני של הצעת החוק זה הפרוצדורות.
יפעת רווה: בפרוצדורות נכנסנו לחלקים האחרים של סעיף 70.
יפעת רווה: אין היום הסדרה מלאה של כל הנושא של מתי מערערים, מי הצדדים.
יפעת רווה: חשבנו בפירוש שבמקרה של איסור פרסום שם חשוד של הרשות החוקרת – וזה גם היה לבקשתם - הם לא רוצים להיות אוטומטית צד לדיון.
יפעת רווה: ברוב המקרים הם לא יתנגדו לזה בכלל, לכן אין סיבה שהשוטר יקדיש חצי יום או כמה שזה לא לוקח לדיון בבית המשפט כשאין התנגדות.
יפעת רווה: מה שנאמר מבחינת הגופים החוקרים זה שאפשר להוציא את איסור הפרסום באותו המקרה, ואם יהיה להם איזה שהוא אינטרס הם פשוט יבקשו בקשה לביטול ולא יגיעו לבית המשפט.
יפעת רווה: זה מסדיר את הפרוצדורה של בקשה לביטול איסור הפרסום, הערעור על הבקשה וכיוצא באלה.
יפעת רווה: זאת ההצעה בכללה.
דוד רותם: אתם יכולים להסביר לי את התיקון שלכם בסעיף 70א(ג).
דוד רותם: פעם ראשונה שאני נתקל בשר משפטים שרשאי לקבוע אף בסטייה מהוראות סעיף זה.
דוד רותם: למה עולה בדעתכם שאני אתן בוועדה הזאת סמכות לשר - אפילו שזה שר חשוב כמו שר המשפטים - לסטות מהוראות החוק?
יפעת רווה: זה היה יותר טכני מבחינת סמכות מקומית של בית דין לעבודה.
יפעת רווה: אין פה איזה מלחמות כוח מול הוועדה הזאת.
דוד רותם: זה שאין מלחמות כוח נגד הוועדה הזאת אני יודע.
דוד רותם: לי יש הרגשה שיש פה מלחמות כוח נגד שלטון החוק.
יפעת רווה: זאת ממש לא הייתה הכוונה.
יפעת רווה: איך הגעת למסקנה הזאת?
דוד רותם: משום שכאשר המחוקק קובע הסדר מסוים, לא יעלה על הדעת שהשר, עם כל הכבוד לו, יפעל בסטייה מהוראות החוק.
דוד רותם: את יודעת שאני מאוד מעריך את שר המשפטים.
יפעת רווה: אני אגיד לך מה הייתה הכוונה.
יפעת רווה: יכול להיות שאפשר לשנות את הניסוח, זאת אומרת מהדבר שהיה מאוד טכני להפוך את זה.
יפעת רווה: יש סטיות משלטון החוק.
יפעת רווה: הלוואי שזאת תהיה הסטייה משלטון החוק הכי גרועה במדינת ישראל.
דוד רותם: את זה אני לא מוכן לשמוע מנציג משרד המשפטים.
יפעת רווה: אני אומרת מה הייתה הכוונה.
יפעת רווה: אפשר לשנות את הניסוח.
יפעת רווה: הכוונה הייתה פה לעניין סמכות מקומית, לעניין בתי דין לעבודה.
יפעת רווה: אפשר לכתוב את זה בצורה מפורשת.
יפעת רווה: אנחנו בהתחלה כתבנו ואחר כך הסתבר שיכול להיות שאלה דברים שיהיו נתונים לשינויים טכניים.
יפעת רווה: אפשר לכתוב את זה בצורה יותר מדויקת.
יפעת רווה: בהחלט לא הייתה פה כוונה לסטות משלטון החוק.
יפעת רווה: הדברים נאמרו כמובן בציניות לפני כן.
יפעת רווה: נחמן שי ההצעה שלי היא שונה, היא לא קשורה.
דוד רותם: אני מבין שיש לך התחייבויות מסוימות כלפי הממשלה.
נחמן שי: אתה הסברת לי שכשנכנסים לחדר של הועדה הזאת כל הנדרים.
נחמן שי: .
דוד רותם: נחמן, שלא יהיה לך שום טעות.
דוד רותם: אני לא מחויב בשום הסדר שאתה הגעת אליו עם הממשלה.
דוד רותם: הבעיה הגדולה היא שאתה מחויב.
זהבה גלאון: מה זה ההסדר?
נחמן שי: אין הסדרים.
נחמן שי: הממשלה העבירה את הצעת החוק, אבל יחד עם זאת היא אמרה שהיא תובא ביחד וכו'.
קריאה: זה לא רק תובא ביחד.
נחמן שי: היא מובאת באותה ישיבה לאותו דיון.
נחמן שי: חלק מהדברים שהצעתי לא מקובלים על הממשלה.
נחמן שי: נדבר על זה תיכף.
יפעת רווה: אפשר לקרוא את החלטת ועדת שרים?
נחמן שי: כן, אני מדבר על ועדת שרים.
דוד רותם: מה אומרת החלטת ועדת שרים?
יפעת רווה: החלטת ועדת שרים אומרת שהתנאי להחלטת הממשלה זה שהמציעים התחייבו לנוסח שמהותו היא עיגון בחוק של האפשרות לצד המעוניין לבקש מבית המשפט בחינה מחודשת של צו איסור פרסום נוכח חלוף הזמן וקיומן של עובדות חדשות כמוצע בהצעת החוק הממשלתית, כלומר הצמדה להצעת החוק הממשלתית.
יפעת רווה: זאת ההתחייבות.
דוד רותם: אני אומר לך איפה הבעיה.
דוד רותם: אני כחבר הקואליציה מחויב להחלטות ועדת שרים, לכן אם זה יגיע להצבעה אני אצביע נגד.
דוד רותם: נחמן שי ומולה לא מחויבים להחלטות.
יפעת רווה: לא הבנתי למה המציעים לא מחויבים.
דוד רותם: כי הם לא חברים בקואליציה.
דוד רותם: החלטות של ועדת שרים מחייבות אותם.
דוד רותם: יכול להיות מצב שהקואליציה תצביע אחר כך נגד החוק.
שלמה מולה: הקואליציה תצביע נגד החוק?
יפעת רווה: תהיה החלטת ממשלה נגד.
דוד רותם: הם יכולים לעשות מה שהם רוצים.
דוד רותם: הקואליציה דורסנית וריבונית.
שלמה מולה: דורסנית אני מסכים, ריבונית אני לא בטוח.
נחמן שי: הרקע להצעה שלי הוא ריבוי יתר של שימוש בצווי איסור פרסום במדינת ישראל.
נחמן שי: נעשה מאוד נוח למשטרה להסתיר חקירות באמצעות צו איסור פרסום.
נחמן שי: כאשר היא יודעת שהיא לא תוכל להתמודד עם האינפורמציה שדולפת או יוצאת באופן כזה או אחר מחדרי החקירות, היא מטילה צו איסור פרסום.
נחמן שי: זאת ההגנה הכי טובה.
נחמן שי: זה שימוש לא ראוי ולקוי.
נחמן שי: יש, למיטב ידיעתי, כ-300 צווי איסור פרסום בשנה, שזה מספר רב מאוד.
נחמן שי: מניסיוני, אחרי תקופה מסוימת, צווי איסור הפרסום נעשים חסרי טעם וחסרי תוחלת.
נחמן שי: כפי שאמרה גם החברה ממשרד המשפטים, בעולמנו המגוון והעשיר האינפורמציה לא נשארת יותר בתחומי הבית, היא מתפזרת באמצעים רבים ומשוכללים גם בתוך ישראל וגם מחוצה לה.
נחמן שי: כך נוצר מצב אבסורדי שהציבור יודע ולומד על פרטיה של חקירה שמתנהלת, ואילו כלי התקשורת הישראלים לא יכולים לדווח עליה.
נחמן שי: כלי תקשורת זרים כן מדווחים עליה.
נחמן שי: כל מה שאזרח במדינת צריך לעשות זה להקליד את המידע שיש בידיו באמצעות גוגל או מנוע חיפוש אחר כדי לדעת את כל האינפורמציה.
נחמן שי: היא אולי לא תהיה הכי מדויקת, אבל היא בוודאי תיתן לו את הסביבה שבה הסיפור הזה מתנהל.
נחמן שי: היו כבר מקרים שבתי המשפט בסופו של דבר הגיבו על כך וקראו למשטרה או לגורמים שעומדים מאחורי המשטרה, כמו שירות הביטחון הכללי: "תראו, חברים, הסיפור בחוץ, על מה אתם מגינים בסוף, הלא הסוסים ברחו מהאורווה ואין טעם בזה יותר".
נחמן שי: אני וחבריי ניסינו באמצעות הצעת החוק הזאת לקבוע איזו שהיא גדר לשימוש בצווי איסור פרסום, לקבוע תהליך שבו אחת לתקופה מסוימת יבואו נציגי המשטרה לבית המשפט ויסבירו מדוע הצו הזה עדיין תקף ואי אפשר להפסיק אותו.
נחמן שי: יש גם צווים שהם לאורך זמן רב מאוד.
נחמן שי: צריך לקבוע איזה שהן נקודות או תחנות בדרך כדי לצמצם את השימוש הדרקוני בצווים.
נחמן שי: זאת הייתה נקודה אחת בהצעת החוק.
נחמן שי: הנקודה השנייה, כפי שהערת בצדק, נוגעת לעמדתם או למעמדם של כלי התקשורת שמגיעים לבית המשפט מתוקף העניין הציבורי ומבקשים מבית המשפט להסיר את צו איסור הפרסום.
נחמן שי: בית המשפט מתיר או אוסר.
נחמן שי: ההשתתפות שלהם לא קבועה ולא מוסדרת.
נחמן שי: אני הצעתי בהצעת החוק שיינתן מעמד מוסדר לכלי התקשורת ולמועצת העיתונות שמייצגת אותם.
נחמן שי: צריך לבדוק ובדיוק להגדיר כך שזה יהיה חלק בלתי נפרד מהתהליך,שזה לא יהיה מחווה או רצון טוב מצד בית המשפט אלא עוד מרכיב אחד בהגנה על חופש העיתונות במדינת ישראל.
שלמה מולה: אני הצטרפתי להצעת החוק הפרטית של חבר הכנסת נחמן שי ואחרים.
שלמה מולה: כאשר נותנים צו איסור פרסום ומופיע מידע לא מדויק בצורה כזאת או אחרת, יש בו לפעמים יותר נזק מאשר תועלת.
שלמה מולה: בגלל צו איסור פרסום קשה לפעמים לבוא בטענות לכלי התקשורת שלא מפרסמים נתונים או פרסומים מדויקים.
שלמה מולה: באים ואומרים שיש צו איסור פרסום.
שלמה מולה: מנסים לעקוף את זה, המידע זולג בצורה כזאת או אחרת, או מישהו מדליף את זה לכלי התקשורת בחו"ל שיש להם עניין או אינטרס מסוים.
שלמה מולה: לפעמים צווי איסור פרסום והשימוש בהם יוצרים איזה שהוא לחץ לא סביר גם למתדיין עצמו.
שלמה מולה: אני חושב שככל שנהיה חשופים יותר, כלומר נדע יותר, המידע שיגיע בצורה מדויקת יסייע למתדיינים בשני הצדדים.
שלמה מולה: אני לא חושב שיש מישהו אצלנו כאן – בוודאי לא אצל חברי הכנסת - שאם יש באיסור צו פרסום עניין ביטחוני מובהק זה לא בראש מעייניו.
דוד רותם: ענייני ביטחון המדינה כן בראש מעייניו.
דוד רותם: לפי המשפט שאמרת מי שיקרא את הפרוטוקול יבין שענייני ביטחון המדינה.
שלמה מולה: אמרתי שענייני ביטחון המדינה הם בהחלט הדבר החשוב ביותר שאנחנו באים לקבוע.
שלמה מולה: עניינים שקשורים לעניינים אזרחיים, לחקירה אזרחית או לפרשה שאין לה הרבה עניין ביטחוני.
שלמה מולה: גם בשם עניין ביטחוני יש צווים דרקוניים שאתה מגלה שאין קשר בין העניין הביטחוני המובהק לבין.
שלמה מולה: זה נכון שאנחנו לא נקבע את זה.
שלמה מולה: בית המשפט יקבע אם יש בזה עניין, כן או לא.
שלמה מולה: אני חושב שהצעת הממשלה לא משפרת בצורה משמעותית, לכן אני חושב שהמתווה שמוצע במסגרת הצעת החוק הפרטית מעגן או מאפשר.
שלמה מולה: אני גם חושב שמותר לנו לבוא ולהגיד לכלי התקשורת שרוצים לשמור על הדמוקרטיה שלנו.
שלמה מולה: אי אפשר לבוא ולהגיד להם: " אנחנו לא רוצים להקשיב לכם".
שלמה מולה: כמו שאנחנו באים בטענות למה הם לא מפרסמים בצורה מדויקת, כך אי אפשר להיות שותפים לחקיקה שמייצרת מראש איזה שהוא תהליך של עיוות במידע ובקמצוצי מידע.
שלמה מולה: אנחנו נמצאים בעולם אחר, בעידן פייסבוק, בעידן אינטרנט, בעידן של גוגל, בעידן אחר לגמרי.
שלמה מולה: אנחנו כולנו יושבים פה ואון ליין מקבלים חדשות באיי-פון.
שלמה מולה: ההתמודדות שלנו צריכה להיות התמודדות עיקשת.
שלמה מולה: מצד אחד היא שומרת על ביטחון המדינה, מצד שני, היא שומרת על הדמוקרטיה.
זהבה גלאון: אני חושבת שיש סתירה בין שתי ההצעות המובאות.
זהבה גלאון: אני רוצה לתמוך בהצעותיהם של נחמן שי, של שלמה מולה וחברים נוספים.
זהבה גלאון: אני חושבת שיש כאן התנגשות בין שתי תפישות עולם.
זהבה גלאון: בעיני הפומביות, הפרסום צריך להיות הכלל, כאשר איסור הפרסום והעיקול צריך להיות החריג לכלל.
זהבה גלאון: יש כאן איזה שהוא שיבוש מערכות.
זהבה גלאון: אני ממש לא מבינה את ההצעה הממשלתית.
זהבה גלאון: היא מחמירה עוד יותר את התיקון שעשיתם לפני כמה שנים.
זהבה גלאון: מה שבעצם אתם מבקשים לעשות עכשיו זה להרחיב את איסור הפרסום.
זהבה גלאון: אתם מבקשים שב-48 השעות הראשונות יהיה צו איסור פרסום אוטומטי והעיתונות תהיה זאת שצריכה ללכת לבקש להסיר את צו איסור הפרסום.
זהבה גלאון: אני בכלל רוצה לבטל את איסור פרסום שם חשוד.
זהבה גלאון: אני בכלל לא חושבת שצריך לקבל את ההצעה שלכם.
זהבה גלאון: היה צריך לבטל אותה כבר אז, ב-2002, מתי שזה לא היה.
זהבה גלאון: כל הזמן מסבירים לנו שיש כאן אינטרסים מתנגשים, עיקרון פומביות המשפט וזכות הציבור לדעת מול עיקרון החפות וזכות האדם לשם טוב.
זהבה גלאון: אנחנו מכירים את כל הטיעונים האלה וזה נכון, אבל ההצעה הזאת מבקשת לשרת – בעיקר - אינטרסים של נבחרי ציבור.
זהבה גלאון: כשמדברים באזרח מהשורה אין התעניינות כזאת גדולה.
זהבה גלאון: נבחרי ציבור זה שם כולל.
זהבה גלאון: אנשי ציבור זאת הגדרה יותר נכונה.
זהבה גלאון: אנחנו עדים לזה שלפני כמה שבועות או לפני כמה חודשים הייתה פרשה שכולנו ידענו עליה דרך הפייסבוק והרשתות החברתיות.
זהבה גלאון: הפרשה לא הגיעה לכלי התקשורת.
זהבה גלאון: אנחנו יודעים שכבר היום התקשורת צריכה לרוץ לבית המשפט.
זהבה גלאון: כיוון שאותה פרשה לא נחשפה יכול להיות שהציבור יצא נפגע מהדבר הזה.
זהבה גלאון: אנחנו יודעים שיש את אפקט הדומינו.
זהבה גלאון: כשמפרסמים סיפור אחד - בעיקר כשזה נוגע לאיש ציבור - שומעים על זה ויודעים את זה.
זהבה גלאון: הדבר הזה מביא לתלונות נוספות.
זהבה גלאון: מה שבעצם היום אתם מבקשים לעשות זה למנוע פרסום, להגן על חשודים ובכלל לתת לחשוד אופציה לאיפול בנימוק שהפרסום אולי יגרום איזה שהוא נזק חמור בפרטיות שלו.
זהבה גלאון: פעם התפישה הייתה - בעיני זאת התפישה הנכונה - שצריך להשאיר לבית המשפט לאסור פרסום שם של חשוד אם זה ימנע שיבוש בחקירה, אם יש איזו שהיא סכנה לביטחון מוחשי.
זהבה גלאון: מה שאתם עושים עכשיו זה באופן גורף הולכים להגן על לחשודים ונותנים לגיטימציה לאיפול ולטיוח.
זהבה גלאון: אני חושבת שצריך להתנגד מכל וכל להצעה הממשלתית.
זהבה גלאון: יש לתמוך חד משמעית בהצעה שלכם.
זהבה גלאון: ראיתי את העמדה שנשלחה ממשרד ליבליך- מוזר, שאני מתנגדת לה.
זהבה גלאון: אני מקבלת את ההצעה של נחמן שי.
זהבה גלאון: לעשות טלאי על טלאי או להביא רפורמה כוללת שלוקחת הכל בחשבון זה לא ממן העניין.
זהבה גלאון: אני מציעה להתנגד למסמך הזה.
זהבה גלאון: אני מציעה לקבל את ההצעה שלכם.
נחמן שי: למיטב ידיעתי - אולי נציגי המשטרה שיושבים פה יאשרו - היה מו"מ או קשר בין המשטרה למועצת העיתונות.
נחמן שי: קיבלתי ממועצת העיתונות שהמשטרה הכירה בעובדה שהשימוש בצווי איסור פרסום הוא מקיף, גורף, שיש מקום ליצור תהליך שבו אפשר יהיה להסיר אותם בפרקי זמן יותר קצרים, שתהיה בדיקה שוטפת לגביהם וכן הלאה.
נחמן שי: זה לא דבר שהורדתי מהשמיים.
נחמן שי: המשטרה כבר הייתה בתהליך של הסכמה בנושא הזה.
נחמן שי: הצעת החוק שלי רק לוקחת את זה מדרגה אחת קדימה ומעגנת את זה כדי שזה לא יהיה תלוי בהסכמים, אלא שיהיו לזה רגליים יותר עבות ויותר חזקות.
יפעת רווה: אני רוצה לשאול את חברי הכנסת מולה ושי אם ההתחייבות שלהם לא עומדת בעינה.
שלמה מולה: זה לא מה שאנחנו אומרים.
שלמה מולה: לא התחייבנו מראש שנקבל את עמדת הממשלה.
שלמה מולה: התפקיד שלנו לבוא, לדבר איתכם תוך כדי הדיון בוועדה, לשכנע אתכם שהצעת החוק שלנו היא הכי חשובה, שהיא יותר טובה.
שלמה מולה: אתם צריכים לדבר איתנו.
יפעת רווה: העניין הוא שאנחנו לא באים כאנשים פרטיים.
יפעת רווה: אנחנו כפופים לעמדת ועדת שרים.
שלמה מולה: ועדת השרים מסמיכה אותך כשאת מגיעה לפה.
יפעת רווה: היא לא הסמיכה אותי.
יפעת רווה: בגלל זה אני שואלת.
יפעת רווה: יש עמדה מאוד ברורה של ועדת שרים שאני מחויבת לה, תהיה אשר תהיה דעתי האישית.
שלמה מולה: מאחר שוועדת השרים כבר החליטה שאתם צריכים לקבל את עמדת הממשלה, את אומרת לנו ללכת איתך.
שלמה מולה: זה לא הדבר.
יפעת רווה: זאת עמדת ועדת שרים.
שלמה מולה: בדרך כל באים ואומרים: "אנחנו תומכים בהצעת החוק בתיאום עם הממשלה".
יפעת רווה: זאת ההחלטה הפעם.
שלמה מולה: תיאום עם המשלה זה לא אומר שאנחנו מקבלים את העמדות שלכם as is, אלא אנחנו באים ואומרים שנתכנס לדיון.
יפעת רווה: זה נכון, אדוני, רק שאין פה החלטה של תיאום שהייתה מאוד ברורה.
נחמן שי: האם ההסכמה שלנו אומרת שאנחנו לא יכולים להתנגד להצעת הממשלה?
נחמן שי: אני אפילו לא ידעתי עליה.
יפעת רווה: על ההחלטה של ועדת שרים לא ידעת?
נחמן שי: על ההחלטה אני יודע.
נחמן שי: אני לא אתנער ממנה.
נחמן שי: בהבנות שהיו לא הסכמתי לקבל את הצעת החוק הממשלתית.
נחמן שי: זה משחק אחר לגמרי.
נחמן שי: זה אפילו לא הובא לידיעתי.
נחמן שי: אני מערער בזה.
נחמן שי: אני בטח לא יהיה שותף להצעה שנועדה למנוע לחלוטין פרסומים במשך 48 שעות.
נחמן שי: זה הפוך לגמרי לתפישת העולם שלי.
יפעת רווה: זה לא מה שנאמר.
יפעת רווה: נאמרו דברים מאוד ברורים.
יפעת רווה: לא נאמר בתיאום, נאמר מה שהקראתי לפני כן.
נחמן שי: אנחנו נדבר בינינו ונראה מה אפשר.
נחמן שי: אני לא מתנער מדברים שהסכמתי.
דוד רותם: נוכח האמור לעיל תומכת הממשלה אך ורק בהצעה שלפיה רשאי מי שמעוניין בביטול החלטת בית המשפט על איסור פרסום רגיש לבית המשפט שנתן את ההחלטה..
דוד רותם: בקשה לביטולה ומתנגדת ליתר חלקי ההצעה.
דוד רותם: ככל שהמציע מסכים להתניות הללו הוא יודיע שבוועדה הוא לא ינסה לקדם את החלק שהממשלה אינה מסכימה לו, הרי שהממשלה תומכת בהצעת החוק בקריאה טרומית.
נחמן שי: זה השר אומר.
שלמה מולה: אתה מקריא את הפרוטוקול של המליאה?
דוד רותם: נחמן שי קיבל את זה.
זהבה גלאון: הא קיבל את זה, אבל הוא לא הכיר את ההצעה הממשלתית.
שלמה מולה: הצעת החוק הממשלתית לא הונחה בזמנו.
יפעת רווה: היא הונחה לפני.
שלמה מולה: אני מדבר על אותו יום של הדיון.
שלמה מולה: לא הייתה הצעת החוק.
נחמן שי: ההבנות עסקו רק בעניין ההצעה שלי.
נחמן שי: הממשלה אמרה שמתוך ההצעה שלי היא מקבלת את זכות העמידה של הנאשם בבית המשפט, שהיא רוצה לעגן אותה כי היא בשלה לזה.
נחמן שי: לעניין הקצבת הזמנים וכן הלאה היא אמרה שדעתה לא כדעתי והיא לא מוכנה לכך.
נחמן שי: אני מקווה שאני אשכנע – אולי את חבריי פה – שגם בזה.
דוד רותם: אתה הסכמת לא לקדם את יתר הצעת החוק שלך שהממשלה מתנגדת לה.
שלמה מולה: בכל ועדה שהיא לא חייבים לקבל תמיד את עמדת הממשלה.
שלמה מולה: אם הקואליציה והאופוזיציה יגיעו למסקנה שהדבר הנכון הוא לחוקק את החוק בלי לקבל את עמדת שר המשפטים, אז הדבר היחיד ששר המשפטים יכול לעשות זה להגיש הסתייגות.
יפעת רווה: זה נכון, אבל זה סותר את ההתחייבות שלכם.
נחמן שי: ממתי הצעת החוק הממשלתית הזאת?
יפעת רווה: לפני שנה וחודש.
נחמן שי: איך היא רכבה על הסוס השחור הזה?
נחמן שי: איך היא קפצה על גבו של הסוס הזה?
דוד רותם: נחמן, אתה אמרת דברים חכמים בדיון במליאה.
נחמן שי: אני לא חושש.
דוד רותם: אתה אמרת: "אני רק אומר כך.
דוד רותם: אני יודע שהממשלה מגבילה אותי בחלק מההצעה שלי, ואני מקבל את זה".
דוד רותם: אומר השר גלעד ארדן: "אם אנחנו מעגנים ונעגן ביחד בהסכמה את אותה זכות עמידה גם לתקשורת, עשינו משהו חשוב".
דוד רותם: היושב-ראש שואל אותך: "לכן אתה מסכים להתניות של השר ארדן ושל שר המשפטים"?
דוד רותם: אתה אומר: "נכון, אני מקבל את זה, אם כי יושב-ראש ועדת חוקה, חוק ומשפט לימד אותי שאפשר בדיונים לפעמים.
דוד רותם: .".
דוד רותם: היושב ראש אומר לך: "אפשר גם לא".
נחמן שי: אני חוזר על עצמי שזה אפילו לא מקורי.
שלמה מולה: הוא נותן לך קרדיט מלא.
זהבה גלאון: זה להכשיר את השרץ של ההצעה הממשלתית.
דוד רותם: אני יכול לתת עצות לכולם איך כן מקיימים ולא מקיימים החלטות ועדת שרים.
דוד רותם: ההבדל הוא רק בדבר אחד.
דוד רותם: אנחנו כולנו רק בני אדם.
דוד רותם: לא תמיד ולא כולם.
דוד רותם: כאשר אתה מפר פעם אחת את ההסכמה הזאת אתה משלם מחיר יקר.
דוד רותם: צריך עכשיו נחמן שי להחליט מה הוא עושה עם זה.
נחמן שי: למדתי רק אתמול על הצעת החוק הממשלתית הזאת.
נחמן שי: לא הכרתי את הצעת החוק הממשלתית.
דוד רותם: אין הצעת חוק ממשלתית, יש רק את הצעת החוק שלך.
דוד רותם: הצעת החוק שלך סורסה סירוס כימי בלי חוק כי החוק עוד לא פורסם.
דוד רותם: רק אתמול העברתי אותו.
נחמן שי: אפללו מאוד גאה.
דוד רותם: אני שמח שהוא גאה, אבל מה שקרה הוא שאפללו, שהוא מהמפלגה שלך, הביא אותך למצב של סירוס כימי באופן מוחלט.
זהבה גלאון: לסירוס הכימי אנחנו מתנגדים.
דוד רותם: אתם יכולים להתנגד למה שאתם רוצים.
דוד רותם: הנה לך עוד חוק שיעבור למרות שאתם מתנגדים.
דוד רותם: אני מתעלם רגע מהצעת החוק הממשלתית, יש רק את הצעת החוק של חבר הכנסת נחמן שי.
דוד רותם: בהצעת החוק שלך יש סעיף אחד שנשאר.
נחמן שי: זכות העמידה של התקשורת.
נחמן שי: נקדם את זה.
נחמן שי: את היתר נשאיר ונחזור בהמשך.
דוד רותם: הצעת החוק שלך שונתה היום, יש בה רק סעיף אחד.
דוד רותם: אני לוקח את הסעיף הזה ומכניס אותו להצעת החוק הממשלתית.
נחמן שי: אבל אז יש לי דילמה מאוד קשה אם אני יכול לתמוך בעצמי, אני מרגיש שאני מכשיר את הטריפה.
דוד רותם: אתה יכול להכשיר את הטריפה.
דוד רותם: יש לך רק בעיה אחת.
דוד רותם: אני לא יכול לדון בשתי הצעות יחד, משום שהצעת החוק שלך עוד לא הגיעה לקריאה ראשונה, הצעת החוק שלהם היא כבר לשנייה ושלישית.
דוד רותם: אני יכול לקיים את הדיון , אבל אני לא יכול להצביע ולעשות מיזוג של הצעות החוק.
דוד רותם: אני רק יכול לצרף את הסעיף שלך להצעה שלהם, ולציין בחוק שזה על פי הצעת החוק הפרטית של נחמן שי.
דוד רותם: לא תקבל קרדיט על זה שהעברת חוק, זאת אומרת לא תופיע בסטטיסטיקה.
נחמן שי: שזה נזק כבד.
דוד רותם: אני יכול לדון עכשיו בהצעה שלך לקריאה ראשונה, להצביע עליה, אבל אז אני גומר את ההצבעה עליך ואני ממשיך לדון בהצעה שלהם.
דוד רותם: אתה תוכל לשבת פה ולהתנגד למה שאתה רוצה, אבל אני אדון בהצעה שלהם בנפרד.
נחמן שי: על זה אין לכם בעיה, נכון?
דוד רותם: רבותיי, מה שנשאר מהצעת החוק של חבר הכנסת נחמן שי וחבריו, יריב לוין ומירי רגב, זה סעיף (ה4): "החליט בית המשפט לאסור פרסום לפי סעיפים קטנים (ד), (ה) או (ה1), יקיים בית המשפט דיון במעמד הצדדים בהקדם האפשרי ולא יאוחר משבעה ימים מיום מתן ההחלטה;" זה הסעיף שהסכמתם לו?
נחמן שי: לזה הם לא מסכימים כרגע, לצערי.
מיכל גולד: הנוסח הוא רק מה שיש בהצעת ועדת שרים.
מיכל גולד: זה חופף ל-70ג בהצעה הממשלתית: "צד שמעוניין בביטול איסור הפרסום, יוכל להגיש בקשה לבית המשפט".
מיכל גולד: צד שמעוניין כולל גם כל גוף תקשורת.
דוד רותם: האם הנוסח הזה מקובל עליך, אדוני?
נחמן שי: אני דיברתי על התקשורת, לא על צד שמעוניין.
נחמן שי: צד שמעוניין ממסמס את זה לכלל עם ישראל.
נחמן שי: הרגישות שלי והדגש שלי הוא על מקומה של התקשורת ועל החשיבות שיש לה.
נחמן שי: אני הדגשתי שהתקשורת היא זאת שדוחפת בדרך כלל, לא השכן מהקומה השלישית.
נחמן שי: התקשורת רוצה.
דוד רותם: "נוכח האמור לעיל תומכת הממשלה אך ורק בהצעה שלפיה רשאי מי שמעוניין בביטול החלטת בית המשפט להגיש לבית המשפט שנתן את ההחלטה, ומתנגדת ליתר חלקי ההצעה".
נחמן שי: הפנייה שלי הייתה למועצת העיתונות ולנציגי כלי התקשורת.
דוד רותם: אני יודע, אבל אתה אחר כך הסכמת למשהו אחר.
נחמן שי: זה לא.
דוד רותם: אדוני יקרא בבקשה את פרוטוקול הדיון.
דוד רותם: אתה כך אמרת.
נחמן שי: זאת לא הייתה ההבנה.
נחמן שי: ההבנה הייתה, הגישה הייתה והבקשה הייתה לאפשר לתקשורת מתוך הכרה של חשיבות התקשורת והתפקוד שלה בחברה דמוקרטית, לא שכל אחד יוכל לבוא.
נחמן שי: אם כל אחד יכול לבוא זה בסדר, אני לא מחדש דבר.
נחמן שי: חבריי אומרים שאני לא מחדש דבר.
נחמן שי: אני דיברתי על תהליך מסודר שבו התקשורת תוכל לבוא לבית המשפט כמו שהיא באה היום.
דוד רותם: איפה יש פה תקשורת?
נחמן שי: יש עורכי דין שמייצגים תקשורת.
דוד רותם: עורכי דין זה תקשורת?
נחמן שי: זה היה הדגש.
נחמן שי: לא אמרתי שכל אחד רשאי לבוא לבית המשפט.
דוד רותם: אם אני כותב שרשאי כל מי שמעוניין בביטול החלטת בית המשפט על איסור פרסום, לרבות מועצת העיתונות וכלי תקשורת.
מיכל גולד: אולי אני אתן את הרקע כולו לאיך הגענו להצעת החוק.
מיכל גולד: כמו שחבר הכנסת שי הציג, בשנת 2006 המפכ"ל ביוזמתו הקים צוות שכלל את נציגי העיתונות ואת אנשי המשטרה.
מיכל גולד: הקימו איזו שהיא ועדה שהגישה המלצות לגבי כל הרפורמה.
נחמן שי: עברו 5 שנים.
מיכל גולד: אחרי הרפורמה שהוגשה יצאה טיוטה של נוהל משטרתי שמסדירה הרבה מהדברים שמוסדרים בהצעה שלכם כך שמלכתחילה הבקשה תהיה ל-7 ימים, אם רוצים הארכה צריכים אישור של דרג בכיר לעוד תקופה מסוימת.
נחמן שי: למה אתם מתנגדים להכליל את זה?
נחמן שי: ברור שלא המצאתי את זה.
מיכל גולד: יש שם שיקולים שמתווים את שיקול הדעת של המשטרה.
מיכל גולד: זה אחד מהם.
מיכל גולד: לכאן ולכאן.
מיכל גולד: זה יכול להיות לשני הצדדים.
מיכל גולד: זה עכשיו באישור של היועץ המשפטי לממשלה.
מיכל גולד: אני מקווה שבקרוב אנחנו נצא עם הנוהל הזה.
מיכל גולד: המחשבה הייתה להתחיל עם נוהל, לראות איך זה הולך בשטח, ואם נראה בהמשך שהוא מוצלח, נוכל לעגן בחקיקה.
מיכל גולד: אם נעגן את זה בחקיקה יהיה קשה אחר כך לשנות את זה.
מיכל גולד: קביעה קטגורית כך שכל 7 ימים נחזור לבית משפט זה עומס מאוד כבד על בתי המשפט.
דוד רותם: העומס על בתי המשפט הפך להיות כלי שחוק בוועדה הזאת.
דוד רותם: עוד מעט תהיה בוררות חובה, הכל ילך לבוררות.
מיכל גולד: המשטרה תבקש 7 ימים מראש בתור התחלה.
מיכל גולד: אחרי זה צריך אישור של דרג בכיר יותר.
מיכל גולד: הנוהל הזה מדבר גם על המעמד של כלי תקשורת.
מיכל גולד: זה נמצא כרגע באיזה שהוא דיון פנימי.
מיכל גולד: אנחנו עוד לא גיבשנו את הדעה לגבי מועצת העיתונות וגם בכלל לגבי כלי תקשורת.
מיכל גולד: נראה לי נכון להמתין שנסדיר את זה בנוהל.
מיכל גולד: אפשר לקבוע שאחרי תקופה מסוימת שהנוהל..
נחמן שי: זה בדיוק מה שאני לא רוצה.
דוד רותם: גם אני לא רוצה.
נחמן שי: את אמרת בעצמך שזה התחיל ב-2006.
נחמן שי: אנחנו כבר ב-2011.
נחמן שי: כשהתחלתי את הצעת החוק הזאת כבר עברה שנה והמשטרה עוד לא הזיזה את עצמה.
נחמן שי: נוח היה לה יותר ההסדר הנוכחי, שהוא לא הסדר, מאשר שתהיה איזו שהיא מחויבות פה.