GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
לאה רקובר: יתרה מזאת, אני גם אומרת שמוטלת חובה על בעלי הדין להסב את תשומת לב בית המשפט.
לאה רקובר: במקרים כאלה, במידה שיש - - -
אורלי לוי אבקסיס: אז אפשר להוציא תקנה, כמו שאמר היושב ראש, שינחו גם את זה כשמגישים תביעה.
אורלי לוי אבקסיס: זה לפרקליטים, שיעדכנו גם אם יש, אז לכם יהיו חיים יותר קלים.
אורלי לוי אבקסיס: אבל הפרוצדורה קיימת אצלכם גם בהליכים אחרים.
אורלי לוי אבקסיס: מה הבעיה להחיל אותה גם פה?
נעמה מנחמי: איך היום יוצאים פסקי דין עם "פלוני"?
לאה רקובר: לפי החלטה פרטנית של בית משפט.
נעמה מנחמי: אז מה הבעיה שבית המשפט יחליט את ההחלטה הפרטנית הזאת בסיום כל פסק דין שהוא מוציא.
לאה רקובר: אין שום בעיה, זה רק משאבים וזמן שיפוטי.
אורלי לוי אבקסיס: מה משאבים בזה?
נעמה מנחמי: אוקיי, אז עכשיו הבנו.
אורלי לוי אבקסיס: הם רוצים להקפיא את המצב.
לאה רקובר: אני אמרתי את זה מההתחלה.
נעמה מנחמי: אז עכשיו תסבירי לי: מבחינת משאבים, מה הקושי שלך?
נעמה מנחמי: יש לך כבר פסק דין.
לאה רקובר: אין לי פסק דין.
נעמה מנחמי: יש לך פסק דין נתון, עכשיו השאלה היא רק אם את כותבת למעלה "פלוני" או לא.
נעמה מנחמי: יש לך פסק דין, עכשיו השאלה היא אם כותבים אותו בצורה שלא מגלה פרטים ואם כותבים "פלוני" בשם של הצדדים.
נעמה מנחמי: למה זה דורש ממך עוד משאבים?
נעמה מנחמי: למעט, אני יכולה להניח שייקח עוד דקה לעבור על פסק הדין ולוודא שכתוב "ג'" ולא "גדי" וכתוב "אזור/שכונה" ולא כתובה כתובת.
לאה רקובר: קודם כול, מבחינת התהליך של כתיבת פסקי הדין זה לא בדיוק כמו שאת מתארת.
לאה רקובר: את מתארת מצב שבו פסק הדין נמצא ומישהו עובר עליו ומחסה את הפרטים המזהים.
נעמה מנחמי: להיפך, אפשר לעשות את זה עוד קודם.
לאה רקובר: אבל שופטים כותבים פסקי דין, העבודה שלהם היא לכתוב פסקי דין.
לאה רקובר: זה לא לשבת ולחסות הליכים.
לאה רקובר: גם העבודה של חסיית ההליכים לא לוקחת דקה.
לאה רקובר: כשכותבים פסקי דין זה יכול לקחת הרבה יותר מדקה, זה יכול לקחת, נניח, 10% מהזמן של כתיבת פסק הדין.
דוד רותם: עכשיו עצרי, כי מה שאת אומרת עכשיו, אין לך מושג איך כותבים פסק דין, וכדאי שתלמדי איך כותבים פסקי דין.
דוד רותם: שופט כותב פסק דין בצורה הגיונית.
דוד רותם: הוא מגיע לפרק שבו הוא רואה שהוא מתאר פרטים על הקטין, בסוף הפרק הוא כותב:
דוד רותם: פרק זה לא יפורסם.
לאה רקובר: זו גם אפשרות, אבל לפי דעתי לא זאת הכוונה של האנשים פה.
לאה רקובר: קודם כול, פסק הדין לא יהיה קוהרנטי אם אני לוקחת פרק שלם, משאירה אותו בתיק בית המשפט ולציבור מפרסמת את פסק הדין ללא הפרק.
לאה רקובר: אני הבנתי שמה שמצפים ממני זה לעשות משהו אחר לגמרי.
דוד רותם: לא צריך לכתוב תמציות.
לאה רקובר: לא תמציות.
לאה רקובר: דבר ראשון, יש פרטים מזהים, שזה לכאורה החלק הקל, שעליו נעמה מדברת.
לאה רקובר: יש פסק דין עם פרטים מזהים – וזה לא קל, עכשיו מדברים על תוכנות מיוחדות שיעשו דברים מהסוג הזה, כי זה לא רק לשנות את השם, זה לשנות פרטים מזהים, לשנות סביבה, לשנות שם של בית-ספר.
אורלי לוי אבקסיס: כמה זמן לוקח בהליך פלילי - - - ?
לאה רקובר: חברת הכנסת, אני יכולה לענות לנעמה?
לאה רקובר: כי שואלים מכל הכיוונים, ואני רק רוצה לנסות להסביר.
לאה רקובר: אחת מן מהשתיים - אם אני לוקחת פרק שלם או פסקה שלמה מפסק הדין, פסק הדין לא יהיה קוהרנטי.
לאה רקובר: מה שמצופה מאתנו לעשות, אם אני מבינה נכון, זה לקחת את פסק הדין ולשתול לכל אותם מקומות שיש פרטים מזהים או פרטים חודרניים מבחינת הפרטיות של הקטין, להכניס פרטים אחרים, לא מוסווים.
דוד רותם: גברתי היקרה, אנחנו מכירים פסקי דין שעוסקים בביטחון המדינה, חלק מתפרסם ובית המשפט אומר שפסקאות מסוימות לא יפורסמו.
דוד רותם: אז פסק הדין לא קוהרנטי?
דוד רותם: אני לא מבקש ממך לשכלל את פסק הדין וכשכתוב: הקטין דוד עשה כך וכך שתכתבי:
דוד רותם: הקטין הלך לכאן ובדרך - אל תשפצי את פסק הדין.
נעמה מנחמי: אני חושבת שזו אופציה וזו אופציה ואפשר להשאיר לבית המשפט לבחור בכל מקרה.
לאה רקובר: נכון, וגם יכול להיות שבית משפט יחליט שבמקרה ההוא הוא מעדיף לא לפרסם.
אורלי לוי אבקסיס: היא אומרת לא לפרסם חלקים או למחוק את הפרטים המזהים.
אורלי לוי אבקסיס: לא שלא לפרסם בכלל.
נעמה מנחמי: בדיוק.
לאה רקובר: ואני אומרת שלא לפרסם בכלל.
אורלי לוי אבקסיס: אז מה אנחנו אומרים פה?
נעמה מנחמי: עבדתי בבית משפט בתור עוזרת משפטית של שופט.
נעמה מנחמי: חזקה על השופטים שהם עוברים על פסקי הדין האלה כמה פעמים.
נעמה מנחמי: את כל הנושא של חיסוי הפרטים בכותרות בכלל עושה המזכירה של השופט ולא השופט עצמו, וגם את הפרטים הספציפיים, שנמצאים בפסק הדין, אז בסדר - - -
לאה רקובר: עם כל הכבוד, עבדת שם שופטים.
לאה רקובר: עם כמה שופטים עבדת?
נעמה מנחמי: עם שניים.
לאה רקובר: אז בסך הכול בבתי המשפט יש 600 שופטים, ולכל אחד שיטת העבודה שלו.
לאה רקובר: אצל אחד המזכירה עושה את זה, אצל השני העוזר המשפטי, השלישי עושה את זה בעצמו והרביעי בכלל לא מייחס חשיבות לדברים האלה.
אורלי לוי אבקסיס: אז זה בא לתקן את המצב, שתהיה הוראה אחת אחידה, שיידעו שבעניין של קטינים יש לנקוט במשנה זהירות בפרסום.
לאה רקובר: זה כבר יש.
אורלי לוי אבקסיס: את אומרת שבגלל שזה יכול להאריך בעשר דקות את ההדפסה - - -
לאה רקובר: אני לא אמרתי את זה.
לאה רקובר: אמרתי הרבה דברים.
אורלי לוי אבקסיס: אמרת, ואפשר לנסות לבדוק.
אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שלא הבנתי נכון – זה כבר סיפור אחר.
אורלי לוי אבקסיס: אבל אמרת שזה יכול להוסיף מספר דקות בכתיבת כל פסק דין.
דוד רותם: לא, היא אמרה 10%.
אורלי לוי אבקסיס: מה 10%?
אורלי לוי אבקסיס: להבין שכשיש שם שמים אות?
לאה רקובר: לפעמים זה מורכב, הדברים האלה מורכבים.
דוד רותם: אחרי שהוא כותב את פסק הדין זה לעבור עליו עוד פעם.
אורלי לוי אבקסיס: היום יש לך בתוכנה רגילה אפשרות להחליף את השם באות.
דוד רותם: זה לא מספיק השם.
אורלי לוי אבקסיס: אפשר לעשות את זה בדקה.
אורלי לוי אבקסיס: כמו שאתה מחליף את השם אתה יכול להחליף כתובת באזור.
דוד רותם: לא רק כתובת באזור, את רוצה גם פרטים מזהים אחרים.
דוד רותם: צריך לעבור ולראות שאין שם את שם בית-הספר או כל מיני דברים כאלה.
דוד רותם: צריך לעבור על פסק הדין.
נעמה מנחמי: אבל ממילא על כל פסק דין עוברים יותר מפעם אחת.
דוד רותם: חזקה הניתנת לסתירה.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שהאינטרס להגן הוא קצת יותר גדול מהאינטרס שלהם לשמר מצב קיים.
דוד רותם: זה לא לשמר מצב קיים, יש אינטרס לצד השני לפרסם פסקי דין.
לאה רקובר: זה נורא קל לעבור על מסמך "וורד" בבית, אבל במערכות גדולות זה הרבה יותר מורכב.
נעמה מנחמי: בסדר, אז קחו תקופה.
נעמה מנחמי: לא מהיום למחר.
לאה רקובר: יש ועדה, ואמרנו את זה גם בדיון הראשון - - -
ורד וינדמן: ועדה שעוד לא התחילה לפעול.
לאה רקובר: התחילה, אמרתי היום.
לאה רקובר: היו לה כבר ארבעה דיונים.
דוד רותם: שר המשפטים נתן לוועדה הזאת ארבעה חודשים?
לאה רקובר: הוא נתן לה יותר, אבל ממה שזכור לי הוא האריך לה לעוד ארבעה חודשים.
לאה רקובר: זאת אומרת, שבעוד ארבעה חודשים מהיום – אני לא זוכרת לגמרי, הייתי צריכה להביא את זה – היא אמורה לסיים.
לאה רקובר: אבל אני כבר אומרת - כדי שהתמונה תהיה מלאה ולא אביא חלק מהדברים - שיושב ראש הוועדה אמר לי שזה נושא רחב, גדול ומשמעותי.
לאה רקובר: מבחינתו של יושב ראש הוועדה, השופט בדימוס אנגלרד, הוועדה תזדקק לזמן נוסף.
לאה רקובר: הם עושים עבודה מאוד רצינית.
דוד רותם: אני אכניס לחוק הזה סעיף תחולה לעוד שלושה חודשים ואז אתם תיקחו את החוק הזה, תרוצו לוועדת אנגלרד ותגידו: רבותי, יש לכם שלושה חודשים לגמור כדי שנוכל להספיק לשנות את החוק כי אחרת תהיה בעיה.
דוד רותם: לא תעמדו בזמנים, את יודעת - - -
לאה רקובר: זה לא יעבוד, זה ברור.
דוד רותם: זה לא יעבוד?
דוד רותם: זה יעבוד, אני רוצה להגיד לך משהו - הקודקס האזרחי, עבדו עליו במשרד המשפטים, כמה שנים פרץ?
פרץ סגל: למעלה מ-20.
דוד רותם: כ-30 שנה.
דוד רותם: ביקשו ממני לגמור את זה, אם אני יכול, תוך שלושה חודשים.
לאה רקובר: נו, אז מה אמרת להם?
דוד רותם: שאני אגמור את זה תוך שלושה חודשים.
דוד רותם: אני אפילו תוך חודשיים מנסה לגמור את זה.
לאה רקובר: אתה מאשר כל מה שכתוב שם?
לאה רקובר: זו הדרך היחידה לסיים בתוך חודשיים.
דוד רותם: כמה שעות ביום יש לכם?
לאה רקובר: לי יש הרבה שעות ביום.
דוד רותם: גם לי.
דוד רותם: אז אני מתחיל ביום ראשון ב-9:00 בבוקר לדון בחוק הזה, ואני אשב כל יום עד 5:00 אחר הצהרים.
לאה רקובר: וכמה תגיע?
דוד רותם: בחודשיים.
לאה רקובר: ותהיה מרוצה שעברת, אחרי שכל הפרופסורים והוועדות ישבו במשך שנים ודיברו על חוק השכירות, על חוק החוזים - - -
דוד רותם: בטח, אני אשנה את כל מה שהם כתבו ואהיה מאוד שבע רצון מזה, כי יתברר שאני עושה חוק שנבדק על-ידי כל המומחים, ואחר כך אני בא ובודק אותו שוב כדי לוודא שתצא התוצרת הכי טובה.
לאה רקובר: תספיק?
דוד רותם: אם אני לא אספיק, אז יש גם לילות.
לאה רקובר: בלילות אנחנו לא אפקטיביים, בלילות אנחנו אמורים לישון.
לאה רקובר: אנחנו בני-אדם.
דוד רותם: לאה, את לא אפקטיבית בלילות, יש כאלה שגם לא אפקטיביים בימים, גם כשהם ישנים בלילות.
דוד רותם: אני אפקטיבי גם ביום וגם בלילה.
דוד רותם: אין לי בעיה לשבת בישיבות 12 שעות ביום.
דוד רותם: פרופסורים ושופטים, בטוח שיש להם את היכולות האלה.
דוד רותם: בוועדה הזאת, מי יושב?
דוד רותם: השופט בדימוס אנגלרד, את, ומי עוד?
לאה רקובר: יורם הכהן, שהוא ראש הרשות משפט וטכנולוגיה, עורכת הדין ליאת בן-מאיר ממשרד המשפטים, נציגים מהאגודה לזכויות האזרח, מועצת העיתונות, נציגים מלשכת עורכי הדין, השופט שנלר והשופטת עירית כהן מבית משפט השלום בירושלים.
דוד רותם: חוץ מהשופטים שמכהנים בפועל, כל היתר יכולים לשבת חמישה ימים בשבוע מ-9:00 בבוקר עד 5:00 אחר הצהרים.
דוד רותם: היחידים שלא יכולים לעשות את זה הם השופטים.
לאה רקובר: לפי דעתי יש פה הסטה של הדיון.
דוד רותם: יש פה הסטה של הדיון מסיבה פשוטה, אני יותר ויותר מתחיל להבין את הטענה של חברת הכנסת לוי אבוקסיס, שנוח לכם המצב הקיים ואתם רוצים שנשאיר אותו, שלא ניגע לכם במערכת לא נזעזע שום דבר.
לאה רקובר: לא, אנחנו רק אומרים את המשמעויות.
דוד רותם: מה שאתם אומרים הוא לא נכון.
דוד רותם: המשמעות היא דבר מאוד פשוט: שופט כותב פסק דין, ושופט טוב יודע לכתוב פסק דין על מכסימום – גם כשהוא עוסק בעניין נורא חשוב, אפילו בחוקתיות של חוק - עשרה עמודים.
דוד רותם: בעשרה עמודים אפשר לכתוב שלוש דעות של שופטים.
דוד רותם: זאת אומרת, לא צריך להיות פסק דין של יותר משלושה עמודים.
לאה רקובר: זה לא אומר שמבחינת הזמן - - - אולי הוא צריך יותר זמן כדי לכתוב כזה מתומצת.
דוד רותם: השאלה בהכרעה מיהו יהודי בפסק דין שליט הוכרעה בארבע מילים: אני מסכים עם דעת הנשיא כך וכך.
דוד רותם: בזה נגמרה הכרעת הדין.
דוד רותם: לא צריך לכתוב את אותם דברים שבע פעמים.
דוד רותם: שופט יכתוב את פסק הדין, הוא יודע שיש בפינו קטין, תוך כדי פסק הדין יאמר: כל קטע בעניין הזה אסור בפרסום.
דוד רותם: אצלכם יופיע: פלוני נגד - - -
לאה רקובר: נניח שזה מה שהוא כתב.
לאה רקובר: זאת אומרת, אני, כיועצת המשפטית של הנהלת בתי המשפט, אומרת להם: אל תעלו את זה לאתר כך.
לאה רקובר: אם אתם מעלים את זה לאתר כך, כבר עברתם.
לאה רקובר: אתם צריכים שמישהו ישב וישכתב את פסק הדין.
דוד רותם: לא שישכתב, שימחק סעיפים.
לאה רקובר: הוא לא יכול למחוק סעיפים, זה גם שכתוב.
אורלי לוי אבקסיס: אפשר להכניס את זה היום בכל תוכנה של "וורד".
לאה רקובר: זה לא ככה, קל להגיד.
לאה רקובר: זו מערכת גדולה, מורכבת.
ורד וינדמן: זה קורה גם היום.
דוד רותם: רבותי היקרים, תינתן הנחיה או פניה אל השופטים ושם ייאמר שכאשר יש פסק דין כזה וכזה הם מתבקשים לפני חתימת פסק הדין להודיע מהם הקטעים, והסטז'רים, העוזרים או הפקידות יעשו את זה.
לאה רקובר: לא, אני חושבת שכבר אנחנו נכנסים - - -
דוד רותם: אתם רוצים להחסות את כל פסקי הדין – תחסו את כל פסקי הדין.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא מוכנה לזה.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא יהיה פייר.
דוד רותם: את לא יכולה להגיד להנהלת בתי המשפט איך לנהל את החיים שלהם, עם כל הכבוד.
אורלי לוי אבקסיס: הם גם לא ניסו, וגם אנחנו שומעים שיש ועדה שאמורה לדון בדברים מסוימים, זאת אומרת - - -
לאה רקובר: בכול, לא רק בדברים מסוימים.
ורד וינדמן: אני לא חושבת שהנהלת בתי המשפט רשאית לפעול בניגוד לעיקרון פומביות הדיון.
דוד רותם: תגישו בג"ץ, ובזה נגמר הסיפור.
אורלי לוי אבקסיס: זה עבר קריאה ראשונה.
אורלי לוי אבקסיס: היו צריכים לבוא לשר המשפטים מראש, כי ההצעה אמרה, בבסיס שלה: פרטים מזהים נמחק מסדר דין אזרחי.
אורלי לוי אבקסיס: זו הייתה ההצעה הראשונית, המהותית.
אורלי לוי אבקסיס: היו אומרים: אנחנו לא מוכנים להעביר את זה.
אורלי לוי אבקסיס: אי-אפשר מצד אחד לתת הסכמה – כי זו בעצם כל מהות החוק בנגזרת הבסיסית שלו.
אורלי לוי אבקסיס: זו הייתה ההחלטה.
אורלי לוי אבקסיס: היו צריכים לעמוד על הרגליים האחוריות ולהגיד לשר המשפטים: תעצור פה, אל תעביר את זה בוועדת השרים.
אורלי לוי אבקסיס: ברגע שהעיקרון עבר המהות הוסכמה.
אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אנחנו צריכים לבדוק טכנית איך עושים.
אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אנחנו מגיעים לישורת האחרונה, ואומרים: בואו נחזור אחורנית ונבדוק את כל המהות מחדש.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא פייר.
דוד רותם: סליחה, קודם כול, הם לא אומרים לך לבדוק את המהות מחדש.
דוד רותם: את התחייבת לתאם את זה גם עם הנהלת בתי המשפט.
אורלי לוי אבקסיס: אבל הנוסח היה מקובל, וקיבלו את זה משרד המשפטים.
אורלי לוי אבקסיס: משרד המשפטים, קיבלתם אישור לנוסח או לא?
דוד רותם: לא, לא, ראיתי את המכתב לפני שתי דקות.
דוד רותם: המכתב במפורש לא נותן אישור לנוסח.
פרץ סגל: היא אומרת שיש בעיה.
פרץ סגל: כפי שאמרתי, כל סעיף 70(ג) סיפא וכל סעיף 24 גם היום חלים על השופטים, כמו שחלים על כל אדם אחר.
פרץ סגל: זו ההוראה של החוק, בתי-המשפט והשופטים ימצאו את הפתרון.
דוד רותם: אומר את זה משרד המשפטים, אבל את צריכה לתאם את זה גם הנהלת בתי המשפט.
דוד רותם: נניח שהחוק יעבור, אחר כך הם יקבלו החלטה שהם מחסים את כל פסקי הדין.
דוד רותם: זה לא סותר את החוק.
דוד רותם: יש לכם טענה על פרסום החוק בעיקרון הפומביות?
דוד רותם: תגישו נגדם עתירה.
ורד וינדמן: אני רוצה להעיר לעניין ההעברה של 70(ג) לתוך 24.
פרץ סגל: גם לי לא היה ברור.
פרץ סגל: מה שינית ממה שהיה לפני כן, נעמה?
נעמה מנחמי: 70(ג) פשוט מנוסח קצת אחרת, אבל לא נראה לי שזה מה שהיא רוצה להגיד.
ורד וינדמן: אנחנו רוצים להגיד אותו ר.
ורד וינדמן: אם אתם רוצים להוסיף סעיף שמעתיק את כל 70(ג) וכותבים: הקטין חשוד, נאשם או עד במשפט פלילי או שהקטין בעל דין או עד במשפט אחר, שקשור בעבירה – והעבירות מפורטות - - -
נעמה מנחמי: שזה היום העבירות ב-70(ג).
ורד וינדמן: כן, אז צריך לשים לב ש: הקטין חשוד או נאשם,
ורד וינדמן: היום לפי סעיף 24 זה כל קטין חשוד או נאשם, ללא קשר לעבירה.
ורד וינדמן: יכול להיות שזה גם מה שאומר (ו)(1), זה לא עד הסוף ברור.
נעמה מנחמי: זה מה שאומר (ו)(1) כי כתוב: עד במשפט פלילי.
נעמה מנחמי: נקודה.
נעמה מנחמי: זה אומר את אותו ר שנאמר כבר, ואמרתי שאכן יש פה כפילויות, שנובעות מזה שאני מעדיפה להעתיק את 70(ג), כדי שלא יהיו פרשנויות נוספות עליו.
נעמה מנחמי: אני מסכימה שזה לא הכי אסתטי, אבל זה נראה לי עדיף מאשר האופציה של לגעת בכל הסעיפים הקטנים.
פרץ סגל: אבל למה לא להוסיף את זה כמו שהיה בקריאה ראשונה, בסיפא של סעיף - - - ?
נעמה מנחמי: כי להוסיף את זה לביטוי: הקטין הובא בפני בית משפט.
פרץ סגל: מה הבעיה?
פרץ סגל: "הובא" זה גם פלילי וגם אזרחי.
פרץ סגל: אף אחד לא יחשוב שזה רק אזרחי.
נעמה מנחמי: האמת היא שזה לא משנה.
לאה רקובר: בטח שיחשבו את זה.
פרץ סגל: כיוון שזה חוק הנוער (טיפול והשגחה) - - -
דוד רותם: "הובא", פירושו של ר - - -
פרץ סגל: כי גם עניינו של קטין מובא במסגרת חוק הנוער (טיפול והשגחה) ולא רק - - -
ורד וינדמן: חשוד המובא בפני בית משפט.
דוד רותם: זה "חשוד המובא", נכון, אבל זה בדיוק העניין.
דוד רותם: זו הבאה פיזית, במשפט אזרחי.
נעמה מנחמי: אני חושבת שעדיף לא לגעת ב-(א), נשאיר אותו כמו שהוא.
פרץ סגל: את לא נוגעת בו, את מוסיפה את הסיפא מתוך 70(ג), אבל אם את רוצה בנפרד יהיה בנפרד.
פרץ סגל: יהיו כפילויות.
נעמה מנחמי: זה לא נראה לי מספיק קריטי.
דוד רותם: זה שיש כפילויות זה לא נורא.
נעמה מנחמי: אותי יותר מטרידה הכפילות עם סעיף (ו).
אפרת גולדשטיין: את יכולה לקרוא את הנוסח?
דוד רותם: תקראי את החוק כפי שאני הולך להצביע עליו.
נעמה מנחמי: "הקטין חשוד, נאשם או עד במשפט פלילי או שהקטין בעל דין או עד במשפט אחר, שיסודו בעבירה לפי - - -"
פרץ סגל: מה זה "אחר"?
נעמה מנחמי: אזרחי, פלילי.
נעמה מנחמי: לא אכפת לי לכתוב "אזרחי" אבל חשבתי שאולי - - -
פרץ סגל: "פלילי" לא צריך כי הוא נכלל.
דוד רותם: פלילי כבר נמצא.
פרץ סגל: פלילי כבר נמצא, אז זה אזרחי.
פרץ סגל: גם 70(ג) היום מתלונן - - -
נעמה מנחמי: השאלה היא אם לא יכול להיות משפט שמוגדר במנהלי?
נעמה מנחמי: האם הוא גם יוגדר כאזרחי?
פרץ סגל: חוק בתי המשפט לא מבחין.
נעמה מנחמי: אז אני מעדיפה לכתוב "אחר", כדי שזה יהיה מה שהוא לא פלילי.
נעמה מנחמי: עדיף לי מאשר לכתוב "אזרחי" ואחר כך יהיו לנו פרשנויות גם על זה או שזה לא יכיל מספיק.
פרץ סגל: למה לא לשמור על הנוסח של חוק בתי המשפט – "בשל מעשה המהווה עבירה"?
פרץ סגל: זה גם הנוסח שהיה.
נעמה מנחמי: בואו נסתכל שוב יחד על 70(ג): לא יפרסם אדם בלי רשות בית המשפט שם קטין שלא מלאו לו 18 שנים והוא נאשם או עד במשפט פלילי או מתלונן או ניזוק במשפט בשל עבירה" וכו'.
פרץ סגל: את רוצה, תעתיקי את הנוסח כמות שהוא.
נעמה מנחמי: בהתחלה העתקנו אותו כפי שהוא ואז הייתה טענה שזה לא מספיק ברור שזה לא ממעט מהמשפט הפלילי.
נעמה מנחמי: לכן, אם כבר אנחנו מעתיקים, אז בואו נעשה את זה פשוט יותר וברור יותר.
פרץ סגל: למה זה ממעט?
נעמה מנחמי: מישהו העלה קושי, נדמה לי שאיילת ששון, שאפשר לפרש את זה כאילו זה נאשם או עד במשפט פלילי או מתלונן או ניזוק במשפט.
נעמה מנחמי: כלומר, גם הפלילי מתייחס רק לעבירות של 208 והלאה.
נעמה מנחמי: אני לא חושבת שזה נכון, אבל כדי להסיר ספק ושלא יהיה חשש, ומאחר שבסופו של ר זה סעיף שיש סנקציה פלילית בצידו, אז אני חושבת שאם אנחנו כבר כותבים אז נכתוב עוד יותר ברור.
נעמה מנחמי: לכן הוספנו: או שהקטין בעל דין.
נעמה מנחמי: כלומר, כתבנו שוב "הקטין" כדי שיהיה ברור שהעבירות הספציפיות האלה נוגעות רק לאזרחי בעוד שהפלילי הוא נקי לחלוטין.
נעמה מנחמי: כלומר, כל מקרה שבו הקטין הוא נאשם או עד במשפט פלילי, וכן – בנפרד – אם הוא בעל דין או עד במשפט אחר, שיסודו בסעיפים שפירטתי.
נעמה מנחמי: ואם כבר אנחנו מרים על הסעיפים, אז בהמשך לשאלתך על 368(ג) – 70(ג) דיבר על עבירות מין ולמעשה צריך לכתוב עבירה של התעללות מינית לפי סעיף 368(ג).
נעמה מנחמי: כלומר, רק התעללות מינית.
נעמה מנחמי: יש גם אפשרות להתעללות אחרת, התעללות גופנית או נפשית.
ורד וינדמן: זה קצת מבלבל, סעיף 24 מתייחס לקטינים שנעברו בהם עבירות אלימות.
נעמה מנחמי: את זה יש לך ב-(ו).
ורד וינדמן: מה את מוסיפה ב-368(ג)?
נעמה מנחמי: ב-24(ו)(1) אני מוסיפה: גם אם הוא בעל דין או עד.
נעמה מנחמי: כלומר, גם אם התעללו מינית באח שלו, לדוגמה, והוא עד במשפט – עדיין היינו רוצים לחסות אותו.
ורד וינדמן: ואם הוא עד במשפט - - -
נעמה מנחמי: אז אני לא אציל את כל העולם.
נעמה מנחמי: אני לוקחת את 70(ג), מעתיקה אותו - - -
ורד וינדמן: אני לא רואה את ההבדל, אבל - - -
דוד רותם: ההבדל הוא מספרי.
נעמה מנחמי: ההבדל הוא לא רק מספרי.
נעמה מנחמי: אני חושבת שיש משהו בהתעללות מינית, שהוא קצת יותר קשה לפרסום.
נעמה מנחמי: לכן, גם אם הוא עד הייתי רוצה לחסות אותו.
נעמה מנחמי: 377א, שכולו עוסק בעבירות מין, אז רק סעיפי משנה (4) עד (7), שעוסקים בהתעללות מינית, חטיפה לשם ביצוע עבירת מין וסחר לתועבה וזנות.
דוד רותם: אני מבקש סעיף תחילה.
אורלי לוי אבקסיס: (ט) בפנים.
דוד רותם: 60 יום לאחר פרסומו.
לאה רקובר: יידרש לנו יותר זמן.
דוד רותם: קיבלתי 90 יום בגלל זה.
לאה רקובר: יש פה שני רים.
לאה רקובר: אל"ף, הליך של חקיקת משנה.
דוד רותם: איזו חקיקת משנה?
לאה רקובר: תיקון סד"א.
דוד רותם: שעה בדיוק.
לאה רקובר: זה לא שעה.
לאה רקובר: אנחנו צריכים לפרסם לציבור, אנחנו מקבלים תגובות מהציבור, יש גם ועדת סד"א.
לאה רקובר: זה לוקח זמן.
לאה רקובר: המערכות שלנו צריכות לקלוט את הנתונים.
דוד רותם: אין שום בעיה, תתארגנו במשך 90 יום.
דוד רותם: עד שהחוק יפורסם ייקח חודש ימים, ואז יש לכם עוד 60 יום – קיבלתם 90 יום.
לאה רקובר: - -חודש לפרסם.
דוד רותם: כי זה מה שלוקח.
דוד רותם: בשבוע הבא אני לא פה אז זה לא יעלה לקריאה שניה ושלישית.
דוד רותם: תלכו הביתה, תתחילו לעבוד.
דוד רותם: היום תכנסו את ועדת סד"א, תפנו לשר ותתקנו - - -
דורית ואג: זה ייגמר לפני הפגרה, אבל לא בשבוע הבא.
ורד וינדמן: את יכולה לקרוא - - -?
נעמה מנחמי: קראנו אותו קודם, אבל אקרא שוב.
נעמה מנחמי: "(ט) ר בעניין מצבו הבריאותי, הגופני או הנפשי של קטין בהליך משפטי, למעט ר שגילויו אינו מהווה פגיעה של ממש בפרטיותו של הקטין.
פרץ סגל: למה לא "אזרחי או פלילי", כמו שהיה?
נעמה מנחמי: למה לכתוב "אזרחי או פלילי" כשאפשר לכתוב "משפטי"?
נעמה מנחמי: זה נראה לי גם יותר - - -
פרץ סגל: אני לא יודע מה זה הליך משפטי.
פרץ סגל: חוק בתי המשפט מר על הליך אזרחי או פלילי.
נעמה מנחמי: זה יותר מצומצם.
נעמה מנחמי: חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגעי העבירה - - -
פרץ סגל: זו רק הרחבה.
פרץ סגל: כיוון שזו רק הרחבה, ובשעתו הצענו אפילו שיורידו את המילים "אזרחי או פלילי", אז יהיה "הליך משפטי" אם זה רחב יותר.
נעמה מנחמי: אפשר לכתוב: "הנפשי של קטין, למעט ר שגילויו - - -".
ורד וינדמן: אנחנו מתכוונים פה רק לכל מה שקשור להליך המשפטי, לא לסיפור של הקטין?
דוד רותם: לכל מה שיהיה כתוב בפסק הדין.
ורד וינדמן: לפרטים האלה מתוך פסק הדין.
דוד רותם: זה שההורים שלו ילכו לתקשורת ויפרסמו כמה חברות הביטוח הן רעות, כי הן ככה וככה – זה בוודאי להגן על הקטין.
ורד וינדמן: מבחינתנו זה היה מאוד משמעותי, לכן - - -
דוד רותם: מאוד משמעותי, כי ככה נגן על הקטין, כי הפרסומת יותר חשובה.
ורד וינדמן: אני לא מסכימה.
דוד רותם: אני יודע שאת לא מסכימה, כי הפרסומת יותר חשובה מאשר טובתו של הקטין.
אורלי לוי אבקסיס: אני כבר לא מבינה מתי האירוניה אצלכם עובדת, מתי החושים שלי לא עובדים.
דוד רותם: אם הגשתי בשם קטין תביעה ושם נתגלו פרטים על מצבו הרפואי - אסור לפרסם את זה.
אורלי לוי אבקסיס: אלא אם כן מסתירים את כל הפרטים המזהים שלו.
דוד רותם: אבל ההורים שלו יכולים לקחת אותו באותו יום או יום קודם לטלוויזיה, לערוץ 2, לשים אותו על השולחן - - -
אורלי לוי אבקסיס: בלי לטשטש אותו, בלי כלום?
ורד וינדמן: יש כל מיני כללים אתיים.
דוד רותם: עזבי את הכללים האתיים.
דוד רותם: להגיד: הילד שלנו נפגע ככה ויש לו בעיה כזאת ויש לו בעיה אחרת - וראינו את הכול בפרשת רמדיה.
דוד רותם: זו הדרך להפעיל את הלחץ על המערכת כולה.
ורד וינדמן: יש גם ערך לביקורת ציבורית.
ורד וינדמן: קטין בן 17, שמעוניין לספר על הנכות שלו ועל הקשיים שלו, הוא יכול לעשות את זה אם הוא רוצה.
לאה רקובר: אבל התוצאה היא שפסקי הדין לא יתפרסמו, ובעיתונות הכול יתפרסם.
דוד רותם: הם רוצים שיישאר ההליך המשפטי.
נעמה מנחמי: אני כבר לא בטוחה שאני מבינה.
לאה רקובר: - - - הסטה מלאה של ההצעה הזאת.
דוד רותם: לאה, התשובה היא כן.
נעמה מנחמי: לפי הנוסח כרגע, קטין שיש הליך משפטי בעניינו, באמת אי-אפשר יהיה לעשות את זה.
נעמה מנחמי: אבל כל עוד אנחנו משאירים "בהליך משפטי" - - -
אורלי לוי אבקסיס: "למעט ר שגילויו אינו מהווה פגיעה של ממש בפרטיותו".
אורלי לוי אבקסיס: ה"למעט" הזה היה מאוד חשוב לי כבר בקריאה הראשונה.
נעמה מנחמי: אבל ברגע שאנחנו משאירים "בהליך משפטי", זה אומר שאם אין הליך משפטי אז אפשר לעשות את זה.
דוד רותם: הר הוא נורא פשוט - עוד לפני שמגישים את ההליך משפטי הולכים לתקשורת.
אורלי לוי אבקסיס: אבל גם התקשורת מחויבת להסתיר את הפרטים המזהים של קטין.
דוד רותם: אין בכלל קטין.
דוד רותם: באים האבא והסבא, והם מתחילים לספר שהילד שלהם נפגע, ואלה ואלה הבעיות.
דוד רותם: את מבינה, בזה אנחנו נורא מגנים על הקטין, כי את ההורים כולם מכירים והם מספרים מה קרה לילד שלהם, אבל אנחנו מגנים על הקטין.
נעמה מנחמי: "תיקון חוק בתי המשפט 2.
נעמה מנחמי: בחוק בתי המשפט [נוסח משולב], התשמ"ד–1984‏, בסעיף 70 – (1) במקום סעיף קטן (ג) יבוא: "(ג) לא יפרסם אדם בלי רשות בית המשפט פרסום בעניינו של קטין כאמור בסעיף 24(א)(1) לחוק הנוער (טיפול והשגחה), התש"ך–1960‏.
נעמה מנחמי: ";
פרץ סגל: עכשיו צריך למחוק את (1).
נעמה מנחמי: זה עדיין (1), כי זה פסקת משנה (ו)(1) בתוך 24(א)(1) לחוק הנוער לחוק הנוער (טיפול והשגחה), התש"ך–1960.
נעמה מנחמי: ".
נעמה מנחמי: 2.
נעמה מנחמי: מאחר שלפי חוק בתי המשפט העונש הוא שישה חודשי מאסר בעוד שבחוק הנוער זה שנה, רצינו שיהיה ברור לאן אנחנו הולכים במצב כזה.
נעמה מנחמי: לכן: "(2) בסעיף קטן (ו), אחרי "סעיף זה" יבוא "למעט סעיף קטן (ג)", ובסופו יבוא "העובר על הוראות סעיף קטן (ג), דינו כדין מי שפרסם פרסום לפי סעיף 24(א)(1) לחוק הנוער (טיפול והשגחה), התש"ך–1960.
נעמה מנחמי: סעיף העונשין לא כולל את סעיף (ג), שכרגע הפנינו בו לסעיף 24(א)(1).
נעמה מנחמי: כלומר, מי שיעבור את העבירה לפי מה שהיה 70(ג) הקודם, והוא עכשיו 70(ג) שמפנה ל-24, דינו יהיה שנה ולא חצי שנה.
דוד רותם: בסעיף (ט) אני רוצה להסתייג, על "בהליך משפטי".
דוד רותם: אני רוצה למחוק את זה.
אורלי לוי אבקסיס: לא, נורא חשוב לי.
דוד רותם: את תצביעי נגד ההסתייגות, אני אצביע בעד ההסתייגות, ההסתייגות תיפול – כי את מחליפה עכשיו את דני דנון.
דוד רותם: היא תעלה למליאה, ושם אני אנמק.
לאה רקובר: אני רוצה לשמור לנו את הזכות לעשות רביזיה.
לאה רקובר: אני צריכה לחזור למשרד ולראות מה המשמעות של - - -
דוד רותם: אין זכויות.
דוד רותם: הנהלת בתי המשפט לא יכולה לבקש רביזיה.
לאה רקובר: נפנה לשר.
דוד רותם: יש לי פה נציג של השר, מה את רוצה ממני?
דוד רותם: לפי התקנון, ישלח מחר השר מכתב ויבקש רביזיה -תהיה רביזיה.
לאה רקובר: רק רציתי שיירשם.
דוד רותם: לא יירשם, כי את לא יכולה לבקש.
נעמה מנחמי: לפי כללי התקנון, אם תרצי, תוכלי דרך השר לבקש רביזיה.
נעמה מנחמי: את לא צריכה לבקש עכשיו, זה פשוט כללי התקנון.
דוד רותם: מי בעד ההסתייגות שאני מבקש?
דוד רותם: הצבעה בעד ההסתייגות – 1 נגד – 1 ההסתייגות לא נתקבלה.
דוד רותם: ההסתייגות נפלה, תעלה למליאה.
דוד רותם: נא לרשום אותה.
דוד רותם: מי בעד אישור הצעת החוק בקריאה שניה ושלישית?
דוד רותם: הצבעה בעד הצעת החוק – פה אחד נגד – אין הצעת החוק נתקבלה.
דוד רותם: הצעת החוק אושרה פה אחד, תודה רבה.
אברהם מיכאלי: הנושא הראשון על סדר היום: צו המועצות המקומיות (עבירות קנס)(תיקון מס' ), התשע"א-2011 – מועצה מקומית שוהם.
אברהם מיכאלי: איך אתם ערוכים למחזור כרשות מקומית?
חננית וייס: אנחנו בין הרשויות שהחלו בנובמבר האחרון תהליך של הפרדה במקור בשתי שכונות בשוהם, באלף יחידות דיור מתוך כ-4,500 יחידות דיור.
חננית וייס: התושבים מתבקשים להפריד את הפסולת בהבחנה לפסולת רטובה, שעוברת לאתר קומפוסטציה.
אברהם מיכאלי: שאלתי איך אתם ערוכים – לא התושבים.
אברהם מיכאלי: מה עשיתם בשביל זה?
חננית וייס: הובלנו קמפיין הסברה וחינוך בתוך בתי הספר, עברנו בית-בית והסברנו לתושבים מה עליהם לעשות, מה הרציונל, פרסום, פרסום חוצות, הסברה בעיתונות ובתקשורת.
חננית וייס: מעבר לפילוט עצמו, כבר כמה שנים פזורים בישוב אתרי מחזור ליד תיבות הדואר, שמכילים עשרות מתקנים של פינוי בקבוקים, פינוי נייר, ואף הנגשנו בשנה האחרונה כ-150 מיכלים של 360 ליטר ליד הבתים המשותפים, ורואים אחוז ניכר בגידול של המחזור בעיקר בנייר, בין 30 ל-40 אחוז, בהשוואה לשנים האחרונות.
חננית וייס: הבאתי אתי מצגת קצרה כדי להמחיש את הפעילות שנעשית בשוהם, אם זה יכול לעזור.
אברהם מיכאלי: לא צריך שקפים.
אברהם מיכאלי: תסבירי לי, כמה סוגי פחים שמתם לצורך ההפרדות?
חננית וייס: ההפרדות נחלקות לשתיים.
חננית וייס: מה שעשינו כרגע, הפילוט של 1,000 יחידות דיור, שזה במסגרת הפרויקט הארצי של המשרד להגנת הסביבה, היינו הראשונים שהכנסנו את זה בבתים המשותפים.
חננית וייס: שולבו שם פחים לפסולת רטובה, לפסולת יבשה ולנייר.