GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רוני נויבאור: במובן הזה, מקובל במשפט האזרחי להכיר בפיצויים האלה רק במקום שיש סלידה של ממש מההתנהגות של אותו אדם, כשאדם שפגע באדם אחר, התנהג בצורה שהיא כל כך בוטה, ובתי המשפט רוצים, באיזה מובן, להדגיש את הסלידה שלהם מההתנהלות שלו, הם יכולים להטיל פיצויים עונשיים.
רוני נויבאור: זה דבר יחסית חריג במשפט האזרחי, כי המשפט האזרחי, כעיקרון, בא לפצות על נזק, ומאחר שלא נגרם כל נזק בהכרח, והמטרה בסעיף הזה היא לאפשר לתבוע פיצוי שהוא באופיו פיצוי עונשי, המשמעות היא שזה משהו מאוד חריג.
רוני נויבאור: התפיסה היא שפיצויים עונשיים יכולים לעשות רק כשאותו אדם מתנהל בזדון, דהיינו, התכוון לפגוע במובן הזה, והיסוד הכול-כך גבוה של הכוונה, זה מה שמאפשר לבית המשפט, שהוא כל כך סולד מההתנהגות שלו, להכיר בפיצויים עונשיים.
ניצן הורוביץ: זה סעיף פלילי בעצם, בעל אופי פלילי.
רוני נויבאור: זה סעיף שיש בו אופי עונשי, שבזה הוא שונה מהתחום הכללי של המשפט האזרחי, לכן צריך לסייג אותו במידה כזאת, שלפחות כללי המינימום של המשפט האזרחי, של דרישת הזדון, חייבים ליישם גם ביחס אליו, בפרט שמדובר כאן באמת בהיקפים ובהשפעה על חופש הביטוי הפוליטי.
חנא סוייד: אדוני, יש לי שאלה בעניין הזדון.
חנא סוייד: על מי חובת ההוכחה שיש כאן מעשה של זדון?
חנא סוייד: מי צריך להוכיח?
ניצן הורוביץ: התובע.
סיגל קוגוט: בנזיקין, זה תמיד התובע.
חנא סוייד: שאלתי.
דוד רותם: יש יועצים משפטיים.
רוני נויבאור: התובע בתחום המשפט האזרחי, למעט מקום שבו הועבר נטל הראיה מפאת שכנוע.
רוני נויבאור: אבל עשויות להיות אינדיקציות חיצוניות שיכולות לסייע לו להוכיח את התביעה.
רוני נויבאור: הוא לא צריך לחקור קרביים ולב.
סיגל קוגוט: הוראות בדבר הגבלת השתתפות במכרז - סעיף 3 סעיף 3, אני קוראת עם תיקון שקיבלתי ממשרד המשפטים ועם מחיקה של "המקרים המיוחדים".
סיגל קוגוט: "שר האוצר רשאי, בהסכמת שר המשפטים ובאישור חוק ומשפט של הכנסת, לקבוע הוראות לעניין הגבלת השתתפותו של מי שפרסם ביודעין קריאה פומבית להטלת חרם על מדינת ישראל או של מי שהתחייב להשתתף בחרם" – "להשתתף" ניקח מסעיף 3 בכחול את הסיפה – "לרבות התחייבות שלא לרכוש מוצרים או שירותים המיוצרים או מסופקים במדינת ישראל, במוסד ממוסדותיה או באזור הנמצא בשליטתה, במכרז שיש לערוך.
סיגל קוגוט: " – כאן אנחנו מבהירים שזה לא לפי חיקוק, זה לפי חוק חובת המכרזים, אין המדובר פה בקבלה של אדם לעבודה, מדובר פה בעסקאות של המדינה, אחרת זו לא היתה צריכה להיות סמכות של שר האוצר.
סיגל קוגוט: אנחנו עושים עירוב בין סעיף 3, המקורי לסעיף 3 החדש, ומבהירים שזה לפי חוק חובת מכרזים, מוחקים את "המקרים המיוחדים".
סיגל קוגוט: המקרים המיוחדים יבואו לידי ביטוי בתקנות.
ניצן הורוביץ: פולסא דנורא.
דבורה מילשטיין: אני מהלשכה המשפטית במשרד התמ"ת.
דבורה מילשטיין: על הסעיף הזה רצינו להעיר גם כתשובה לשאלתו של חבר הכנסת הרצוג.
דבורה מילשטיין: אנחנו בדקנו את הסעיף הזה במיוחד בהיבט הבין-לאומי ועמיד במחויבויות הבין-לאומיות של ישראל, והגענו למסקנה שזה עומד באופן משפטי במחויבויות, מאחר שהתקנות שיוציא שר האוצר, כפופות לחוק חובת מכרזים, ושם בסעיף 5א(ב) כתוב שהתקנות חייבות לעמוד באמנות הבין-לאומיות של ישראל.
דבורה מילשטיין: רצינו להצטרך להערה של משרד החוץ, שאנחנו רק אתמול קיבלנו את המתווה החדש, וזה עוד לא אושר על-ידי הנהלת המשרד.
דבורה מילשטיין: תודה.
יואל בריס: כמובן, הממשלה קיבלה החלטה לתמוך בהצעת החוק, ולכן הדברים שאני אומר הם במסגרת הזאת, אבל בכל זאת אני רוצה - - -
ניצן הורוביץ: איך יכול להיות, אדוני, אחרי כל מה שאמרו פה נציגי המשרדים, שאתם תומכים בחוק הזה?
ניצן הורוביץ: על סמך מה?
ניצן הורוביץ: כל משרד ומשרד הביע פה זעזוע מהחוק הזה.
ניצן הורוביץ: זה לא ייאמן.
דוד רותם: בפעם הבאה תהיה חבר בממשלה, ואז אתה לא תאשר את זה.
דוד רותם: מה אני יכול לעשות שאתה לא חבר בממשלה?
יואל בריס: יש החלטה של ועדת השרים ואנחנו כפופים לה ואנחנו פועלים בהתאם לה.
יואל בריס: אני רוצה להעיר בכל זאת כמה הערות, ובסופן להגיע להערת נוסח אחת, אבל לפני כן צריך להקדים שני דברים: דבר ראשון, חובת המכרז וכל נושא הרכש נועד כדי לאפשר רכש שהוא יעיל, חסכוני והגון, הגון ושוויוני ושקוף, מכיוון שאנחנו יודעים שתחום הרכש הוא תחום שבאופן כללי בעולם מועד לחוסר תקינות, ולכן חובת המכרז נועדה להגשים את המטרות האלה של יעילות, חיסכון, הגינות ושמירה על טוהר המידות.
יואל בריס: יש מפעם לפעם רצון להעמיס על חובת המכרז כל ערך אפשרי, ואנחנו ערים לזה שיש פעמים שהממשלה עצמה נרתמת לכך, כדוגמת הנושא של שמירה על זכויות עובדים אצל קבלן ברכש שהוא עתיר עבודה.
יואל בריס: אבל צריך להיזהר מאוד מלהעמיס על הרכש את כל מערכות הערכים שחלקם ערכים פוליטיים וחלקם ערכים שבהסכמה.
יואל בריס: מערכת הרכש לא יכולה לשאת עליה את כל מערכות הערכים האלה, היא צריכה לשמור על הליבה שלה, והליבה של הרכש זה לעשות רכש שהוא חסכוני, יעיל, הגון ושקוף מבחינת טוהר המידות.
ניצן הורוביץ: אדוני, תעשה הפסקה כי אנחנו צריכים ללכת לוועדת הכנסת.
דוד רותם: עוד חמש דקות נעשה הפסקה.
חנא סוייד: זה מה שעושה את הרכש כפי שאמרת?
יואל בריס: אני אומר להיפך.
יואל בריס: יש כאן בעיה בכך שמעמיסים על הרכש.
יואל בריס: זה מה שאמרתי.
יואל בריס: יש כאן בעיה שמעמיסים על הרכש מערכות ערכים שאינן מתחום הליבה של הרכש.
יואל בריס: הדבר השני שצריך לשים לב אליו, שכאשר מעמיסים ערכים נוספים על הרכש יש מחיר ציבורי חברתי, שהוא מחיר סמוי מן העין.
יואל בריס: אם אני מכניס לתקציב סעיף תמיכה ב- או הסברה ציבורית בעניין מסוים, אני יודע כמה כסף מדינת ישראל הוציאה כדי להתמודד, למשל, עם חרם.
יואל בריס: אם יש תעמולה כנגד החרם, אני יודע שאני מוסיף סעיף, במשרד ההסברה או במשרד ראש הממשלה, או איפה שלא יהיה, להתמודד.
יואל בריס: ברגע שזה נכנס לרכש, העלות היא סמויה מן העין, אני לא יודע כמה כסף הפסדתי מזה שדחיתי הצעות שאולי היו יכולות להתקבל ולחסוך מתקציב המדינה, זה גם לא מופיע במקום אחד, זה יכול להיות בתקציב משרד הבריאות או בתקציב משרד הרווחה או ברכש המרכזי של החשב הכללי.
יואל בריס: אין אפשרות לדעת מה העלות התקציבית של הדבר הזה.
יואל בריס: וכאן אני מגיע לנקודה השלישית, והיא זו, שיש גם לה משמעות, וכבר הזכיר את זה המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, רז נזרי.
יואל בריס: יש כאן, בהצעת החוק הזאת, הליכה על הסף בנושאים של חופש הביטוי וזכויות של פרט, וגם יש נגיעה או ממשק בנושאים שהם מתחום הוויכוח הפוליטי.
יואל בריס: לכן, לטעמנו, יש בעיה ספציפית בהעברת ההכרעה בנושאים האלה לידי פקידים.
יואל בריס: בסופו של דבר ועדות המכרזים הן ועדות של פקידים, ולא טוב שוועדות מכרזים של פקידים יהיו אלה שיצטרכו להחליט האם במצב מסוים אמירה מסוימת עולה כדי קריאה לחרם שיש בו משום פגיעה כלכלית, תרבותית או אקדמית, או שאין בה פגיעה שכזאת.
יואל בריס: לכן גם ההעמסה הביורוקרטית – עכשיו אני מדבר רק מההיבט הפרקטי – שבהטלת החובה הזאת על כל ועדות המכרזים, ויש מאות ועדות מכרזים, כשכל ועדת מכרזים תצטרך להתחיל להחתים את כל המציעים על תצהירים שיוכיחו שאין להם, ושהם לא היו, ושלא השתתפו – אנחנו מציעים שלעניין סעיף 3 יובהר שמי שתוגבל השתתפותו זה מי שמצא בית המשפט כי הוא קרא לחרם בהתאם לסעיף 2.
סיגל קוגוט: לבית משפט זה מגיע רק אם יש עוולה ומישהו תובע.
יואל בריס: בהנחה שיהיה מי שיטען שהיתה עוולה או שיהיה מי שירצה לטעון, בסעד הצהרתי אולי, שהיה.
יואל בריס: רק מי שבית המשפט קבע את זה – רק הוא לא יוכל להשתתף במרכז.
דוד רותם: רבותי, הפסקה עד השעה 12:10.
דוד רותם: (הישיבה נפסקה בשעה 11:50) (הישיבה נתחדשה בשעה 12:25)
דוד רותם: רבותי, משרד המשפטים, זה לא בית המשפט העליון, פה תירגעו.
דוד רותם: רבותי, ועדת הכנסת החליטה שהנושא איננו נושא חדש אבל היא ביקשה על זה רביזיה והרביזיה תתקיים בשעה 13:00, 12:50.
דוד רותם: לכן, המשך הדיון בחוק למניעת החרם תתקיים בשעה 13:15.
דוד רותם: אנחנו עוברים עכשיו לנושא אחר:
דוד רותם: הצעת חוק התכנון והבניה - -
חנא סוייד: רגע, אמרנו שזה לא נושא אחר.
דוד רותם: אני עובר לחוק אחר.
דוד רותם: בשעה 13:00 תתקיים הצבעה בחוק החרם, אחרי ועדת הכנסת.
דוד רותם: המשך הדיון בשעה 13:00.
דוד רותם: אנחנו נדון עכשיו בהצעת חוק התכנון והבניה (תיקון מס' 97) (הריסת מבנה לא חוקי על חשבון המקים), התשע"א-2011.
דוד רותם: על חשבון הבונה, על שם חברת הכנסת מרינה קירשנבוים.
דוד רותם: חברת הכנסת קירשנבוים, בבקשה.
חנא סוייד: אין לנו הנוסח, אדוני היושב-ראש
אלעזר שטרן: התפרסם אתמול באתר הוועדה.
חנא סוייד: אדוני
חנא סוייד: הם פשוט מאוד באים על מנת להיראות, שאם מפלגה מסוימת, מחוקקת חוקים מסוימים, אני אומר את הדברים האלה, ואני רוצה להדגיש שאני אל בעד בנייה לא אבישי ברוורמן לצערי רוב הציבור, כיוון שהציבור היהודי לא בא במגע עם הציבור הערבי, וזה גם נכון, לא מבין בכלל את הסיפור.
חנא סוייד: הבעיה היא שאנחנו על פני שנים, מדינת ישראל, לא מאפשרת, אם בכפרים הדרוזים ולכן, אדוני היושב-ראש, הוא, , גם האינסנטיב להריסה,
דוד רותם: התבונה לא קיימת מאז שהפסקת להיות שר אבישי ברוורמן לא הצלחתי.
דוד רותם: דאגתי, ולא הצלחתי מספיק עקב הממשלה.
דוד רותם: הפעם הראשונה בתולדות ישראל התחיל להיות ממומן זהבה גלאון
דוד רותם: את יודעת כמה שנים
זהבה גלאון: אני יודעת שקיימת בחוק.
זהבה גלאון: זה שהיא קיימת בחוק זה ברור, מה שעכשיו מבקשים לעשות בהצעת החוק
דוד רותם: מה פתאום זהבה גלאון ככה
חנא סוייד: מלבד בהתנחלויות.
דוד רותם: רבותי, בהתנחלויות לא בונים בנייה בלתי חוקית ולא הורסים בנייה בלתי חוקית.
חנא סוייד: הצחת אותי.
חנא סוייד: זהבה גלאון זה משפט השנה
דוד רותם: מה הגזענות הזאת.
דוד רותם: פשוט גזענות.
דוד רותם: זהבה גלאון אדוני, אל תיתמם.
זהבה גלאון: אני מתנגדת לבניה בלתי חוקית אבל אני רק חושבת שצריך לעשות את האיזון הנכון בין הצורך לאכוף בניה בלתי חוקית לבין הצורך להגן על זכויות אדם, כשהמדינה לא מאפשרת להם לבנות בניה חוקית.
זהבה גלאון: אני אומרת שוב שההצעה הזאת היא צעד נוסף, במסגרת הרדיפה נגד אזרחי ישראל הערבים, שהיום בכנסת הכל עובר.
דוד רותם: זאת אומרת, את חושבת ככה, אני פשוט רוצה להבין את הדברים שאת אומרת - -
זהבה גלאון: אני חושבת שהבנת מצוין, אדוני.
זהבה גלאון: אם אתה רוצה לחזור עליהם, אני אשמח.
דוד רותם: אני רוצה לסכם כדי להיות בטוח שהבנתי:
דוד רותם: אם המדינה לא מאפשרת לאזרח לבנות והוא בונה בניה בלתי חוקית, לא צריך להרוס לו ולא צריך לחייב אותו.
זהבה גלאון: אדוני, זו פרשנות מעוותת.
זהבה גלאון: אם המדינה לא מאפשרת בניה חוקית, ומדינה משתמשת בהריסה מינהלית כשיטת ענישה, אז המדינה מוסיפה חטא על פשע.
דוד רותם: חבר כנסת טלה אלסאנע, בבקשה.
טלב אלסאנע: אדוני היושב ראש, רבותי, אני רוצה לציין שהצעת החוק הזאת היא מוזרה ותמוהה כי בעצם היא מענישה את האנשים פעמיים.
טלב אלסאנע: התוצאה המעשית שהיא לא עושה אבחנה בין מצב של אנשים שהם קורבן של מדיניות לבין אנשים שמפרים את החוק כאשר יש להם את האופציה גם לבנות על פי חוק.
טלב אלסאנע: כולנו יודעים, למשל, בישובים הלא מוכרים שהמדינה מזה שנים, בכל פעם מודעת לזה שיש בעיה אבל מקימה ועדה כדי לפתור את הבעיה שהיא בעצמה יצרה, ואחר כך היא לא מיישמת את ההמלצות של אותן ועדות.
טלב אלסאנע: אז אני לא יודע מי מפר את החוק כי את הזכות לקורת גג, זו זכות יסוד.
טלב אלסאנע: כאשר הממשלה לא מאפשרת לאזרחים לבנות על פי חוק, אז הממשלה ברגע כזה היא אשר מפרה את החוק.
טלב אלסאנע: כאשר מדובר ביישובים ותושבים ששנים גורמי התכנון לא דאגו לתכנן ולא דאגו לאפשר להם לגור בצורה חוקית, ואנשים חוזרים ומבקשים: תאפשרו לנו, אז מי שעובר היא הממשלה.
טלב אלסאנע: מי שרומס את החוק זה גורמי התכנון ואי אפשר לבוא לאנשים בטענות כאשר הם בונים בהקשר הזה, כי זה חוק התכנון והבניה לא יוצר את הזכות למגורים.
טלב אלסאנע: חוק התכנון והבניה בא להסדיר את הזכות.
טלב אלסאנע: זו זכות טבעית, זו זכות יסוד.
טלב אלסאנע: לכן, כאשר היום באים ואומרים שגם כשלא נותנים לך את האפשרות לבנות, לא מאשרים תכניות מתאר וגם מעמידים אותך במצב בלתי סביר, בגזירה שאי אפשר לעמוד בה ואתה בונה, אנחנו נהרוס את הבית שלך, יעני "בנחרב ביתך".
טלב אלסאנע: יעני, נהרוס את הבית שלך וגם אתה תישא בתוצאות.
טלב אלסאנע: זה דבר שהוא בלתי סביר לחלוטין.
טלב אלסאנע: לכן, לדעתי, צריך לבדוק ולבחון אם באותו מקום יש את האופציה לאותו אדם לבנותו בצורה חוקית.
טלב אלסאנע: אם קיימת האפשרות זה דבר אחד, ואם אין אפשרות לבנות וגורמי התכנון לא דאגו לתכנן, ואנשים מבקשים ולא מאפשרים להם לבנות – זה מצב אחר לגמרי.
טלב אלסאנע: הענין הנוסף, אני לא רואה את החוק הזה, שמחילים אותו.
טלב אלסאנע: .. אני מסתפק בזה.
דוד רותם: מר דוד משתי"ל.
שמואל דוד: אני חושב, אדוני, שבימים האחרונים אנחנו רואים את הממשלה ואת הדוח שמייצג גישה חלופית, היישום של דוח גולדברג.
שמואל דוד: דוח גולדברג מדבר על עשרות אלפי בתים, אפשר להתווכח על מספרים אבל זה לא מענייננו כרגע, שנבנו ללא היתר.
שמואל דוד: בא דוח גולדברג ואומר שיש שם בעיה עמוקה.
שמואל דוד: היא לא מסתכמת בשאלה של לבוא ולהרוס אלא היא מצריכה פתרון מערכתי.
שמואל דוד: בא דוח גולדברג ואומר שיש כאן אחריות של המדינה לאי קיומם של חוקי התכנון באזור, לא רק אחריות של התושבים.
שמואל דוד: בא דוח גולדברג ואומר שיש אחריות של המדינה להמצאת - -
דוד רותם: זה משום שהמדינה הפכה את הנגב לחצר האחורית של מדינת ישראל ולא ביצעה שם את החוק.
שמואל דוד: בניסוח שלך זה יכול להיות כך, אני יכול לקבל את הניסוח שלך ואני אנסח טיפה אחרת, ברשותך, אדוני:
שמואל דוד: אני אומר שבכך שהמדינה בחרה לא להחיל על שטחים גליליים רחבים מאוד את החוק מחד גיסא, לא לייצר שם תכנון פרטני מפורט מאידך גיסא, יצרה כר שבו אנשים שישבו על הקרקע והיו בזיקה לקרקע במשך הרבה מאוד שנים, בין אם תקבל את המונח של "בעלות" ובין אם לא, אנשים ישבו על הקרקע הזאת.
שמואל דוד: אנשים ראו לעצמם ובנו בתים באזורים האלה.
שמואל דוד: לאורך זמן זה הוכר והותר באופנים כאלה ואחרים, גם אם על ידי רשויות השלטון הישראליות וגם כיום קיימת בהמלצות של ועדת גולדברג.
שמואל דוד: למעשה, המלצה מאוד רחבה להלבנה, להכרה.
שמואל דוד: יש מי שמתווכח עם גולדברג, מכוון להרוס שליש מהבתים או אם דוח היישום מתכוון להרוס 40 אלף מהבתים.
שמואל דוד: יש ויכוחים על המספרים או על האחוזים והם פחות רלוונטיים לענייננו מאשר הענין של העיקרון, כמו בסיפור של ברנרד שאו.
שמואל דוד: השאלה המרכזית היא העיקרון, והעיקרון שנקבע היה בצורה ברורה שהמדינה לוקחת על הסיפור הזה מידה של אחריות.
שמואל דוד: מרגע שהעיקרון הזה נקבע, אני חושב שזה צריך להשפיע גם על החקיקה וגם על החוק שעומד בפנינו.
שמואל דוד: אני לא מנסה לטפח הפרת חוק אלא להיפך, אני חושב שהחוק צריך להיות מידתי והמלכות לא צריכה לגזור גזירות שאין לעמוד בהן כי התוצאות, אחר כך, הן תוצאות שמביאות לאלימות ולקונפליקט, הן לא מביאות לפתרונות שהמדינה תוכל להתגאות בהן, בלשון המעטה.
עלוה קולן: אני מהעמותה לזכויות האזרח.
עלוה קולן: השינוי שהוצע היום על ידי הוועדה לחקיקה, כמו שהיא עברה בקריאה הקודמת, משווה את הענין של השתת ההריסה לצו השיפוטי.
עלוה קולן: זה נכון שזה משווה את זה בנקודה הזאת, כלומר, בצו שיפוטי.
עלוה קולן: כמובן שבית המשפט רשאי להחליט האם להשית את עלות ההריסה על המקים או לא.
עלוה קולן: אבל זה לא משווה את הצו המינהלי ואת ההריסה לעוד שתי נקודות שהן מאוד מרכזיות בעיננו: 1.
עלוה קולן: לא ניתנת האפשרות לבונה, למקים, להרוס בעצמו - -
דוד רותם: סליחה, אנחנו עוסקים בסעיף 1 בחוק.
דוד רותם: אני יודע, בחוק הזה יש המון בעיות.
דוד רותם: בכלל, זה שצריך היתר בניה זו גם בעיה.
עלוה קולן: ממש לא...
דוד רותם: זה שצריך היתר בניה זו בעיה, וזה שאנשים בונים בלי היתר כי לא עשו להם תכניות מתאר, זו בעיה.
דוד רותם: אני לא עוסק עכשיו בצו השיפוטי ולא באפשרות לערער על הצווים.
דוד רותם: אני עוסק בסעיף אחד מצומצם, מי ישלם את הוצאות ההריסה.
דוד רותם: אני קראתי את חוות הדעת שלכם וייתר הנושאים לא קשורים לסעיף הזה.
עלוה קולן: מאוד קשורים לסעיף ולחוק הזה בגלל שאם קודם הורסים ורק אחר כך מבררים: א.
עלוה קולן: האם ההריסה התבצעה בטעות או לא.
עלוה קולן: ב.
עלוה קולן: האם ניתן היה להכשיר בדיעבד את ההריסה, שזו המגמה היום לפי "הלכת קוואסמה", שהולכת בבתי המשפט.
עלוה קולן: כלומר, אם יש תכנית ואם ניתן היה להכשיר בדיעבד את הבניה, אז מעכבים את הוצאת הצו עד להשגת ההיתר.
עלוה קולן: החוק הזה מייצר את האפשרות הזאת.
עלוה קולן: כמו כן, בצו שיפוטי יש את האפשרות לבונה להרוס בעצמו, כשהמשטרה אמרה בדיון הקודם שמדובר על הבדלים של אלפי אחוזים בין עלות של הריסה שאדם הורס בעצמו לבין עלות של הריסה כשהמדינה הורסת.
עלוה קולן: אז אם רוצים לשנות את הסעיף הזה, שאנחנו חושבים מלכתחילה שלא אמורים לעשות את זה אבל אם רוצים לעשות דבר כזה, אז צריך לכל הפחות לתת לאדם את האפשרות להרוס בעצמו בעלות נמוכה יותר - -
דוד רותם: שיהרוס.
דוד רותם: הוא קיבל צו מינהלי?
עלוה קולן: הוא קיבל צו שיכול להיות ממומש תוך 24 שעות - -
דוד רותם: בואי נאמר כך: ברגע שהוא קיבל צו מינהלי, הוא יכול להתחיל להרוס.
עלוה קולן: המבנה קיבל את הצו המינהלי.
עלוה קולן: בצו מינהלי, בניגוד לצו שיפוטי, לא האדם שבנה, לא בעל המקום מקבל את הצו המינהלי.
עלוה קולן: זה מודבק על המבנה.
עלוה קולן: אם הייתי אצל הדודים שלי בנהריה במהלך 24 השעות האלה, לא ראיתי את הצו ולא יכולתי להרוס בעצמי.
עלוה קולן: אם ההבדלים בעלויות, כשמדובר על אלפי אחוזים, יש מקום לשקול בבקשה את האפשרות לאפשר לבן אדם את ההריסה בעצמו, אם יש את האפשרות שהוא ישלם עליה.
פניה קירשנבאום: הלוואי והרשויות היו כל כך זריזות והיו הורסות את זה תוך 24 שעות.
עלוה קולן: עכשיו אין להן אינטרס להיות כל כך זריזות.
ציון אילוז: רק אומר לגבי ההערות האחרונות: אנחנו סומכים על בית המשפט ולכן, כשאנחנו הסכמנו לתיקון הזה, סברנו שצריכה להיות בקרה של בית המשפט.
ציון אילוז: אז אותו מקרה של נהריה שיובא בפני השופט, הוא יחליט לגבי עלות ההריסה.
עלוה קולן: לגבי העלות או לגבי עצם ההריסה?
דוד רותם: רבותי, אני מבקש תוך דקה לגמור כי אני חייב לעשות הפסקה.
ציון אילוז: צריך לקרוא את התיקון הזה על הקונטקסט הכללי של צו הריסה מינהלי.
ציון אילוז: הוא חוקק על ידי הכנסת בשנות ה-80, הוא חי וקיים ונושם.
ציון אילוז: אנחנו מדברים פה על מצב שבו לאחר שצו ההריסה הפך להיות חלוט, לאחר שאפשר לתקוף אותו בבית המשפט הרואה עצמו נפגע, היו דיונים על גבי דיונים ומגיעים לבית המשפט העליון ובסופו של יום בית המשפט אמר שניתן להרוס, אין שום סיבה שבעולם שהרשות תישא בתשלום ההריסה הזאת.
ציון אילוז: אני רוצה לומר עוד דבר, לגבי דברים שאמרתי פה בפעם האחרונה: עבירת תכנון ובניה היא מכת מדינה והיא רלוונטית לכל המגזרים, באחריות מלאה.
שמואל דוד: כמה אתם הורסים במושבים וקיבוצים בשנה?
דוד רותם: מה זה רלוונטי?
שמואל דוד: זה מאוד רלוונטי.
דוד רותם: מאוד לא רלוונטי.
דוד רותם: זה ניסיון להסית את הנושא.
ציון אילוז: - - לא נכון לצבוע את החוק הזה לפי מגזר כל שהוא.
ציון אילוז: אני אומר שוב: אין שום סיבה בעולם שהמדינה תישא בהוצאות, מה גם שאם רוצים להשיג איזה שהוא אפקט הרתעה במדינה הזאת, אז הכלי הזה הוא כלי נוסף למערכת הכלים הקיימת.
חנא סוייד: אולי תביאו לכאן אינפורמציה איפה אתם הורסים, כמה אתם הורסים.
דוד רותם: הצבעה בשעה 13:20.
דוד רותם: (הישיבה הופסקה בשעה 12:50) (הישיבה חודשה בשעה 13:15)
דוד רותם: רבותי, אנחנו מחדשים את הדיון בחוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם.
דוד רותם: אני עובר להצבעות.
טלב אלסאנע: אי אפשר להכניס דיונים תוך כדי דיונים תוך כדי דיונים.
דוד רותם: אני אעשה דיונים תוך כדי דיונים.
דוד רותם: זה עושה לך בלאגן?
דוד רותם: אני הודעתי לך שכך זה יהיה.
קריאה: ומה עם ההסתייגויות שלנו?
דוד רותם: תכף נדון בהסתייגויות של כולם.
דוד רותם: אני מיד מתחיל לדון בהסתייגויות.
דוד רותם: אני מצביע גם על ההסתייגות, שלא יהיה לך שום ספק.
סיגל קוגוט: סעיף 4, אקרא אותו: "הוראות בדבר מניעת הטבות.
סיגל קוגוט: " זה הנוסח של משרד המשפטים כרגע: "שר האוצר, בהסכמת שר המשפטים, רשאי להחליט לגבי מי שפרסם ביודעין קריאה פומבית להטלת חרם על מדינית ישראל או לגבי מי שהתחייב להשתתף בחרם כי 1.
סיגל קוגוט: לא יראו בו מוסד ציבורי לענין סעיף 46 לפקודת מס הכנסה" זה הסעיף של ההטבות במס.
סיגל קוגוט: "2.
סיגל קוגוט: הוא לא יהיה זכאי לקבל כספים מהמועצה להסדר ההימורים בספורט לפי סעיף 9 לחוק הסדר ההימורים לספורט.
סיגל קוגוט: הוא לא יחשב כמוסד ציבור לענין קבלת תמיכה לפי סעיף 3א לחוק יסודות התקציב.
סיגל קוגוט: הוא לא יהיה זכאי לערבות לפי חוק ערבויות מטעם המדינה.
סיגל קוגוט: הוא לא יהיה זכאי להטבות לפי החוק לעידוד השקעות הון ולפי החוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה.
סיגל קוגוט: הפעלת סמכותו של שר האוצר לפי סעיף קטן (א)(2) תעשה בהסכמת שר הספורט, והפעלת סמכותו לפי סעיף קטן (א)(3 תעשה בהסכמת השר שנקבע בידי הממשלה כממונה על סעיף התקציב, כאמור בפסקה (2) להגדרה "ממונה על סעיף תקציב" שבחוק יסודות התקציב, והפעלת סמכותו לפי סעיף קטן (5) תיעשה בהסכמת שר התעשייה, המסחר והתעסוקה.
סיגל קוגוט: 4.
סיגל קוגוט: שר המשפטים ממונה על ביצוע הוראות אלה.
דוד רותם: חבר הכנסת חנא סוייד, לאדוני יש הסתייגויות?
דוד רותם: אדוני רוצה לנמק אותן או - -
חנא סוייד: אני רוצה להכניס הסתייגות לשם החוק, ואני מציע לקרוא לחוק: חוק לפגיעה, ולא למניעת פגיעה, במדינת ישראל באמצעות חרם.
חנא סוייד: ולחילופין: חוק לפגיעה בחופש המחאה האזרחי וחופש הביטוי.
דוד רותם: משרד המשפטים, רצית להעיר משהו?
יואל בריס: לגבי סעיף 4: ההערה הראשונה לגבי פסקה 1 ואחרי זה, אני אעיר הערה כללית.
יואל בריס: לגבי פסקה 1 – אנחנו מבקשים שלא יתייחס הסעיף - -
סיגל קוגוט: כתבנו 46.
סיגל קוגוט: זה בסדר, הקראתי 46.
יואל בריס: לענין סעיף 3: באופן עקרוני, אנחנו רואים כבעייתי, ודיברתי לפני כן על העמסת נושאים על חובת המכרזים.
יואל בריס: בנושא של תמיכות, אנחנו רואים בזה נושא עוד יותר רגיש, בפרט החשש שלנו, אני מודה שהוא גם חשש של משרד האוצר וגם חשש כייעוץ משפטי של משרד האוצר בפרט, שאנחנו נתקרב פה לעניינים של ביטוי אומנותי, ביטוי אקדמי, שלא יהיה אפילו חשש שאם יש הצגה שמועלית בתיאטרון, ומתוך ההצגה אפשר להבין שההצגה אוהדת חרם כזה או אחר או אם יש יצירת אומנות שתלויה במוזיאון, ולצורך הענין כל יצירת האומנות זה אדום על גבי לבן המילה "חרם", או אם יש מוסד אקדמי שבו יש קורס או הרצאה שמתייחסים באופן אוהד לנושא כזה או אחר, אסור לנו כמי שמנהלים את נושאי התמיכות, להתקרב לשם.
יואל בריס: תמיכה היא תמיכה.
יואל בריס: היא קשורה רק בקיום הפעילות ובשום אופן לא בתכני הפעילות.
יואל בריס: לכן, זו ההערה שלנו לענין סעיף 3א.
יואל בריס: לענין פסקה 4 – אני מבין - -
סיגל קוגוט: התערבויות המדינה.
סיגל קוגוט: אתה מתכוון לסעיף 3א - -
יואל בריס: עכשיו אני רוצה להגיד לגבי כל הדברים באופן כללי לרישא של הדברים: ההחלטה לתבוע את זה כהחלטות פרטניות של שר האוצר, זה גם מעמיס על שר האוצר, זה גם שם נושאים תקציביים בהחלטות פוליטיות פרטניות על התבטאויות ספציפיות.
יואל בריס: לכן, אנחנו מבקשים שכל הנושא הזה יובא בתקנות.
יואל בריס: לדעתי, בגלל הרגישות של הנושא ראוי שתקנות כאלה יהיו באישור ועדה, כמו שבדרך כלל אנחנו אוהבים לכתוב תקנות לבד, לדעתי תקנות בענין הזה, ראוי שיהיו באישור ועדת החוקה וכך זה צריך להיות.
יואל בריס: כלומר: שר האוצר, בהסכמת שר המשפטים, בהתאם לתקנות שיקבעו לענין זה באישור ועדת חוקה, חוק ומשפט של הכנסת, רשאי וכן הלאה.
יוחנן פלסנר: אבל יש כאן משהו מעבר בגרסה הזאת.
יוחנן פלסנר: אני רוצה להבין.
יוחנן פלסנר: בגרסה הקודמת הוא לא היה גורם שיפוטי כי הוא אמר: הוא קבע הוראות כלליות.
יוחנן פלסנר: פה הוא ממש גורם שפוסק.
יוחנן פלסנר: אתה לא מקבל וכולי.
יוחנן פלסנר: הוא הפך להיות גורם שיפוטי.
יואל בריס: זו ההערה שלי.
יוחנן פלסנר: וששר האוצר לא יהיה הגורם שקובע - -
יואל בריס: זה יהיה בהתאם לתקנות.
סיגל קוגוט: 3 נשאר מה שסיכמנו.
דובר: בדברים הקודמים שאמר חבר הכנסת אלקין, נזכרתי למה חשבנו שיהיה חשוב "במקרים מיוחדים", ואתה אמרת שזה לא הוסכם במתווה שדובר עם היועץ אבל אני רוצה לומר לחברי הוועדה, שבסופו של דבר צריכים להצביע, כמו שאמרתי קודם לכן: מקרים מיוחדים או דבר אחר, זה בא, מבחינתנו, לאפשר יכולת הגנה יותר חזקה על החוק.
דובר: מדוע?
דובר: כי בסוף, כשזה בא לבית משפט ויגידו לנו כמו שעכשיו נאמר:
דובר: שר האוצר ישקול מה שהוא רוצה בלי שום מבחנים, בלי שום דבר, הרי גם אתה מסכים, אמרת לי קודם לכן חבר הכנסת אלקין, שכשיקרה כזה מקרה, הוא יצטרך לקבל חוות דעת מקצועית מהגורם, הוא יצטרך לשמוע דעות ולכן, יש בעיניי כמה חלופות: א.
דובר: לקבל מה שהוא הציע, שינויי תקנות.
דובר: לקבל מתווה שכבר נקבע במה שקרוי "חוק הנכבה".
דובר: זאת אומרת שממילא זה כתוב שם, שהגורם המקצועי, שר האוצר, מחליט אחרי שהוא מקבל עמדה מגורמים המקצוע, המלצת צוות מקצועי וכולי.
דובר: הרי זה ממילא התהליך שיקרה.
דובר: אז "מה אכפת לכם" אני שואל, אם ממילא הדבר הזה יקרה, נכתוב את זה ככה כדי לאפשר לנו יכולת הגנה יותר חזקה על החוק, שכמו שאמרתי קודם לכן, יכול להיות בעייתי בבית המשפט.
דובר: משפט אחרון: כך או כך, אם זה לא יהיה, אם לא יהיו מנגנונים כאלה, אז הרי היועץ המשפטי לממשלה הוא פרשן מוסמך של החוק.
דובר: שום דבר לא ימנע מהיועץ המשפטי, אחרי שהחוק הזה יעבור, להנחות את שר האוצר - -
דוד רותם: שינחה את מי שהוא רוצה איך שהוא רוצה.
דובר: - כהנחיית מדיניות איך לפעול.
דובר: אז לכן, תחשבו אם לא מנגנון כזה, כי זה מה שיקרה.
דבורה מילשטיין: לקראת ההצבעה, בסעיף הזה לפחות אנחנו נצטרך כי עוד לא קיבלתי אישור, להסתייג.
דבורה מילשטיין: אנחנו נצטרך לשמור על הזכות להגיש הסתייגות.
דוד רותם: הסתייגויות מגישים היום.
דוד רותם: מה שלא מגישים עכשיו הסתייגות ורק שר מוסמך, נגמר.
דוד רותם: עכשיו שיבואו השרים שלכם - -
יוחנן פלסנר: זו בדיוק היתה הטענה.
יוחנן פלסנר: אדוני היושב ראש, אם משרד לא ראה את הדבר הזה, עכשיו - -
דוד רותם: מותר לך לשמוע מה שאתה רוצה.
יוחנן פלסנר: נשמע מה ההסתייגות, ואנחנו נגיש.
יוחנן פלסנר: - -
דוד רותם: אני עובר עכשיו להצבעה.
קריאות: אפשר לשמוע מה ההסתייגות שלה?
דוד רותם: סליחה, אני אתחיל לקרוא לכם לסדר ומי שלא חבר ועדה, יילך.
טלב אלסאנע: אתה לא עברת להסתייגויות.
דוד רותם: רבותי, אני עובר עכשיו להצבעה.
שלמה מולה: למה להצבעה?
שלמה מולה: יש הסתייגויות.
דוד רותם: אל תלמד אותי איך עושים את זה, אני אלמד אותך.
דוד רותם: אני מצביע על הסעיף וההסתייגויות שלו.
דוד רותם: עכשיו אתה יכול להעלות את כל ההסתייגויות שלך.
יוחנן פלסנר: האם נוכל לשמוע במהלך הדיון גם את גורם המקצוע בסעיף הרלוונטי.
דוד רותם: עכשיו אני לא שומע יותר כלום, אני התחלתי את ההצבעה.
סיגל קוגוט: לגבי 4, אתם צריכים להחליט מה הטקסט ומה ההסתייגות.
סיגל קוגוט: לגבי "הסכמה או התייעצות עם שר המשפטים".
יוחנן פלסנר: זה הזוי.
סיגל קוגוט: זה סותר את מה שיואל אמר אבל.
סיגל קוגוט: בגדול אנחנו יודעים, אני מדברת על סעיף 4.
דובר: התייעצות עם שר המשפטים בהסכמת שר אחר, שר המשפטים יהיה בהתייעצות.
דובר: השר האחר נשאר.
סיגל קוגוט: בסדר, התייעצות.
סיגל קוגוט: אני מציעה שתצביעו ככה: אני אגיד בגדול על כל סעיף מה יש - -
חנא סוייד: אבל מה עם הסתייגויות?
דוד רותם: עכשיו הסתייגויות.
סיגל קוגוט: אלה ההסתייגויות שאני קיבלתי.
דוד רותם: חבר הכנסת סוייד, אתה לא פעם ראשונה בוועדה הזאת.
דוד רותם: אנחנו נצביע על כל הסתייגות.
סיגל קוגוט: אפשר להצביע על קבוצה של הסתייגויות.
סיגל קוגוט: אם ההצבעה תתקבל, נעבור אחת אחת.
סיגל קוגוט: לגבי השם: יש כמה וכמה הסתייגויות על שם החוק.
סיגל קוגוט: צריך קודם להצביע אם מישהו בעד הסתייגות כל שהיא על שם החוק.
סיגל קוגוט: אם זה יתקבל, אני אעבור אחת אחת, על כל ההסתייגויות לשם החוק.
יוחנן פלסנר: אני סיכמתי אתך שאני מגיש את ההסתייגויות שלי בעל פה.
דוד רותם: בבקשה, בסדר.
דוד רותם: אני מציע שתציע מה שאתה רוצה.
יוחנן פלסנר: החוק להעמקת בידודה המדיני של מדינת ישראל.
סיגל קוגוט: צריך לכתוב את זה.
יוחנן פלסנר: שאלתי אותו מראש.
יוחנן פלסנר: מביאים לי בבוקר שיש דיון - -
דוד רותם: יוחנן, תציע את הנוסח שלך וזה הכל.
יוחנן פלסנר: אתה, בכלל, שמעתי את הנאומים שלך כשנבחרת למועמדים של קדימה.
יוחנן פלסנר: היה מביך - -
דוד רותם: יוחנן, פעם ראשונה אני קורא לך לסדר.
יוחנן פלסנר: החוק להעמקת בידודה המדיני של מדינת ישראל ולהאצת תהליך הדה-לגיטימציה העולמי.