GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
טלב אלסאנע: לדעתי, גישה כזאת, אם היא קיימת, היא נוגדת את עיקרון חופש העיסוק.
טלב אלסאנע: צריך לתת לאדם ללמוד, לבחור את המקצוע.
טלב אלסאנע: בתחרות בשוק החופשי, מי שמצליח להתמודד, מי שנקלט, שיצליח, אבל לא ליצור מגבלות או להכשיל בצורה לא מוצדקת.
טלב אלסאנע: ולכן אני אבקש לגבי הבחינה הנוכחית לקיים בחינה חוזרת, כאשר בבחינה הבאה יובא בחשבון עניין הזמן, וגם לשקול לעשות בחינה בשפה הערבית.
דוד רותם: אדוני כבר החליט להחליף אותי...
טלב אלסאנע: אני מציע, אני לא מחליט.
טלב אלסאנע: אתה מחליט, אני רק מציע.
דוד רותם: אם אדוני ירשה לי רק משפט אחד, אני קיבלתי פה מכתב מוועד המתמחים והנבחנים הערבים.
דוד רותם: יש לכם כמה טעויות מהותיות במכתב הזה.
עלאא זלום: בגלל השפה.
דוד רותם: אתם כותבים "להצליח לבסס לעצ להגיש מקור פרנסה מכובד".
דוד רותם: זו טעות קריטית.
יעקב מיכאל בויאר: ברשות, אדוני - - -
דוד רותם: אדוני רוצה להגיד לי שזה מקצוע מכובד - - -
טלב אלסאנע: יתקיים דיון על הנושא.
טלב אלסאנע: יכול להיות שיש מכובדים במקצוע.
יעקב מיכאל בויאר: רק עניין טכני באמת למה שאמר חבר הכנסת טלב אלסאנע.
יעקב מיכאל בויאר: יש נתון אחד שצריך להביא בחשבון לפני שממשיכים בדיון.
יעקב מיכאל בויאר: לסטודנטים ששפת האם שלהם היא ערבית, שלא למדו בבתי ספר שהשפה המדוברת בהם עברית, יש שעה נוספת.
יעקב מיכאל בויאר: זה דבר שצריך להביא בחשבון.
יעקב מיכאל בויאר: דבר שני, אמר חבר הכנסת המכובד שלמיטב ידיעתו שיעור הנכשלים בסקטור הערבי הוא גבוה.
יעקב מיכאל בויאר: השאלה, אילו נתונים יש לו כדי לעגן את זה, כי לנו, כחברי לשכה, אין נתונים, אנחנו לא עושים פילוח, לא דתי, לא עדתי, לא לאומי, לא שום דבר אחר.
טלב אלסאנע: בטופס הבחינה הנבחן מציין את המוצא, את הדת - - -
יעקב מיכאל בויאר: אנחנו מדברים על השיעור.
טלב אלסאנע: על גבי הטופס מציינים - - -
יעקב מיכאל בויאר: את המוצא על טופס הבחינה?
טלב אלסאנע: אם הוא ערבי, יהודי, האם מצוין או לא?
יעקב מיכאל בויאר: מה פתאום.
יעקב מיכאל בויאר: אין דבר כזה.
יעקב מיכאל בויאר: חס וחלילה.
דוד רותם: סליחה, רבותי, שנייה אחת.
טלב אלסאנע: יש ועדה גם - - -
דוד רותם: טלב אלסאנע, טלב אלסאנע.
טלב אלסאנע: האם יש ועדה מקצועית שדנה ובודקת את השאלות, כן או לא?
דוד רותם: חבר הכנסת אלסאנע, חבר הכנסת טיבי ברשות דיבור.
אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.
אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, לאחר שפנו אלי מספר נבחנים בבחינת הסטאז' האחרונה, שהתקיימה ב-3 במאי שנה זו, והם מלינים על דרגת קושי חריגה בבחינה הזאת בהשוואה לשנים קודמות, שכתוצאה מכך שיעור ההצלחה של הניגשים לבחינה עמד על כ-70%.
דוד רותם: 64%.
אחמד טיבי: 64%.
אחמד טיבי: בהשוואה לשנים הקודמות שזה התקרב לכמעט 90%.
עמל מרדכי: 87.4%.
אחמד טיבי: התקרב ל-90%.
אחמד טיבי: יש פער מהותי בשיעור המעבר, בשיעור אלה שהצליחו בבחינה הזאת.
אחמד טיבי: אין ספק שזה קשור בדרגת קושי חריגה שהיתה בבחינה הזאת.
אחמד טיבי: דרגת קושי חריגה היא לא דבר שבא מהשמים, יש יד מכוונת.
אחמד טיבי: ברצוני לשמוע ברשותך, אדוני היושב-ראש, בדיון הזה מלשכת עורכי-הדין, מהנציגים שאחראים לבחינה הזאת, האם הם החליטו במודע להעלות את דרגת הקושי, ולמה.
יעקב מיכאל בויאר: הלוואי שזה היה.
אחמד טיבי: תיכף נשמע.
דוד רותם: כשלשכת עורכי-הדין תקבל החלטות מודעות, אז נדון אם הם עשו משהו.
יעקב מיכאל בויאר: אז גם יהיה כבוד למקצוע.
אחמד טיבי: יש כאן נציגים של לשכת עורכי הדין?
יעקב מיכאל בויאר: יש.
דוד רותם: בתקופה שעשיתי את הבחינה, היא נמשכה בדיוק עשר דקות - -
יעקב מיכאל בויאר: בעל-פה.
דוד רותם: בעל-פה.
דוד רותם: - - שאלה אחת.
דוד רותם: מי שידע אותה, עבר וכו' וכו', וגם אז המקצוע לא היה כל כך מכובד.
יעקב מיכאל בויאר: יש שיפור מאז.
אחמד טיבי: הערת אגב לנציגי לשכת עורכי-הדין, שהיושב-ראש לא יאהב אותה.
אחמד טיבי: בחוק האחרון של לשכת עורכי-הדין שהיה כאן, ונאבקתם קשה כדי לא להעביר אותו, הקול שלי הכריע בעד העמדה שלכם.
אחמד טיבי: אני מקווה שתקשיבו עכשיו למה שאני אומר כאן ותתחשבו בדרישות שלנו.
דוד רותם: אגב, הקול של טיבי לא הכריע, היו שני קולות מכריעים.
דוד רותם: מה שכן, טיבי עשה אז שגיאה והצטרף לבקשת רביזיה.
דוד רותם: הוא עד היום מצטער על זה.
אחמד טיבי: לא, לא.
אחמד טיבי: אני גאה שהצלחתי, וזה עזר כמעט לבטל את החוק ההוא, שהיתה בו פגיעה במבנה, באורגניזציה של לשכת עורכי-הדין ערב הבחירות.
דוד רותם: יש לך טעות, הוא עוד יעבור לפני הבחירות.
אחמד טיבי: נראה.
אחמד טיבי: לגבי דרגת הקושי כבר דיברנו.
אחמד טיבי: צוין הקושי של דוברי ערבית, של נבחנים ערבים.
אחמד טיבי: נדמה לי ששיעור ההצלחה ביניהם, לא מתוך נתון רשמי שיש בידי, אין נתון רשמי בידי, הוא נמוך ביותר.
אחמד טיבי: אלה ששפת האם שלהם היא ערבית.
אחמד טיבי: יש כאלה שניגשו מירושלים המזרחית?
נגם חלדון: יש הרבה.
אחמד טיבי: שיעור ההצלחה, נדמה לי, אפס.
נגם חלדון: אפס.
נגם חלדון: 130 נבחנים.
אחמד טיבי: זו פעם ראשונה שזה קורה?
נגם חלדון: יש פעם ראשונה ויש פעם שנייה.
אחמד טיבי: שיעור הצלחה של 0% - - -
אחמד טיבי: רבותי, תנו לי.
אחמד טיבי: אני אמשיך.
דוד רותם: רק חבר הכנסת טיבי מדבר.
אחמד טיבי: שיעור הצלחה של 0% הוא פעם ראשונה.
אחמד טיבי: עוד לא היה דבר כזה, וזה אומר הכול.
אחמד טיבי: זה אומר הכול לגבי דרגת הקושי, וכנראה לקושי מיוחד של הנבחנים דוברי ערבית, לרבות מירושלים המזרחית, שכנראה גם הזמן לא הספיק להם, וכנראה גם הקושי בלשון וכדומה, שלא הביאו אותו בחשבון, וצריך להביא אותו בחשבון.
עמל מרדכי: הזמן לא הספיק לא רק להם, גם לנו.
אחמד טיבי: אני אהיה פה לך בהמשך, גברתי.
אחמד טיבי: בהשוואה למקצועות אחרים, למשל רפואה, אלה שנבחנים במבחן סטאז', יש להם אופציה של קורס שמעבר בו נותן להם בונוס של 10 נקודות.
אחמד טיבי: נשאלת השאלה, אדוני היושב-ראש, למה לנבחנים באמצעות לשכת עורכי-הדין לא יהיה ציון מגן או בונוס דומה.
אחמד טיבי: אם יש חידושים בנושא הזה, אני אשמח לשמוע.
אחמד טיבי: לגבי מספר – ואני מעביר לך גם את רחשי הלב של הסטאז'רים שידברו בהמשך, אדוני היושב-ראש, מספר הבחינות, עכשיו יש שתיים, הם דורשים שיהיו ארבע.
אחמד טיבי: אגב, אותה דרישה קיימת גם ברפואה.
אחמד טיבי: זאת דרישה של כל נבחן, כדי לתת לו אפשרות, אם הוא לא עבר את הבחינה הזאת, הוא יוכל לגשת בקרוב מאוד, ממש בסמוך לבחינה על החומר, אחרי שהוא משנן את מה שהוא למד, כדי שהחומר יישאר טרי בראשו.
אחמד טיבי: נשאלת גם שאלה נוספת, אדוני היושב-ראש, האם יש הפרש מהותי בין שיעור אלה שהצליחו בפקולטות ובין אלה שהצליחו במכללות.
דוד רותם: קרוב לוודאי שכן.
יעקב מיכאל בויאר: יש לאדוני הנתונים.
אחמד טיבי: אני מעלה את השאלה הזאת, כי היא שאלה חשובה.
אחמד טיבי: והאם יש כוונה בלשכת עורכי-הדין לסנן כמה שיותר בוגרי מכללות בהשוואה לבוגרי בתי הספר למשפטים?
אחמד טיבי: האם זו עמדה לגיטימית?
אחמד טיבי: והמשפט האחרון.
אחמד טיבי: הצלחנו בחודשים האחרונים להעביר, דרך משרד הבריאות, לנבחני הסטאז' ברפואה, שהיתה בעלת דרגת קושי חריגה, בחינה נוספת באופן חריג, שלא מן המניין, כי שיעור ההצלחה שם היה נמוך ביותר.
אחמד טיבי: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, בעזרתך, אם נוכל לבקש ולדרוש, אולי לקבל החלטה או לשכנע את לשכת עורכי-הדין, שגם היא תלך בדרך הזאת ותקל באמצעות מבחן חדש.
אחמד טיבי: השאלה למשל, אם מישהו קיבל ציון מסוים שהוא לא עבר - מהו ציון עובר?
אחמד טיבי: 60?
קריאות: 65.
אחמד טיבי: נגיד שמישהו קיבל מעל 55, ולא עבר, או 60, אני מציע לתת לו לעבוד במשרדים שונים, ולאחר מכן, בהתייעצות עם משרד המשפטים או מומחים או אחראים מעליו, אם הוא עבד לשביעות רצון הממונים עליו, לראות בזה כאילו הוא עבר.
אחמד טיבי: תודה, אדוני היושב-ראש.
דוד רותם: שיטת הכאילו.
אחמד טיבי: אחרי שישה חודשים, אם אומרים שהוא מתאים מבחינה מקצועית, לתת לו את חמש הנקודות הנוספות.
דוד רותם: התאחדות הסטודנטים.
סתו ארז: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אני כבר אעביר את המיקרופון לעוסקים בדבר מהפקולטות למשפטים, אני רק אתחיל ואומר, שהבעיה שלנו עם המבחן היא בעיקרה שהוא כמותי ולא איכותי, זאת אומרת, הוא בודק שינון, הוא לא בודק את האיכות במקצוע.
סתו ארז: הבעיה שלנו היא פחות עם אחוזי המעבר, עברו לא עברו, אלא עם עצם העובדה של מה הוא בודק, ולכן אנחנו רוצים לדבר.
יעל גויסקי-אבס: את מהתאחדות הסטודנטים, ארגון הסטודנטים?
סתו ארז: התאחדות הסטודנטים הארצית.
סתו ארז: אין ארגון סטודנטים יותר, יש התאחדות אחת שמייצגת את כלל הסטודנטים.
יעל גויסקי-אבס: את מייצגת גם את האוניברסיטאות וגם את המכללות?
סתו ארז: נכון.
סתו ארז: מי שמגיע מהפקולטות למשפטים כבר יציגו את העמדה בצורה יותר קונקרטית, אני רק אתן רקע כללי.
סתו ארז: אני רק אגיד ואומר שזו עמדה שמשותפת לכלל הסטודנטים, עמדה שמייצגת את כלל הסטודנטים.
סתו ארז: כמו שאמרתי, הבעיה שלנו עם המבחן היא היא עצם העובדה שהוא כמותי ולא איכותי, וזה מה שהיינו רוצים לדבר עליו.
סתו ארז: זו גם אחת הסיבות לריבוי הנכשלים, ואני מאמינה גם לריבוי הנכשלים במגזר הערבי, כי הוא לא בודק באמת את הידע, הוא בודק סוג של שינון.
סתו ארז: פה טמונה הבעיה.
סתו ארז: אני אשמח אם ברי ידבר בשם הסטודנטים למשפטים.
בוריס רוזנברג: אני מזכיר פורום הסטודנטים למשפטים באוניברסיטאות, ונמצאים אתנו גם נציגי המכללות.
בוריס רוזנברג: לפי מה שאנחנו רואים את זה, מטרת הבחינה היא להעריך את היכולת העתידית, הפוטנציאלית, של המתמחים לשמש כעורכי-דין, וזאת לאור הכישורים החיוניים שהם נדרשים אליהם בתפקידם כעורכי-דין.
בוריס רוזנברג: אנחנו סבורים שהבחינה במתכונתה הנוכחית לא עומדת במטרה הזאת.
בוריס רוזנברג: דוח מאוד מפורט של ועדה ציבורית, דוח ועדת גרסטל, התייחס בצורה מאוד-מאוד רחבה לסוגיה הזאת וקבע, שהמבחן כרגע לא נותן מענה ראוי לתכלית, ויש לשנות את מתכונת הבחינה למתכונת דו-שלבית, כשהשלב הראשון יתבצע תוך כדי ההתמחות עצמה, שהוא יהיה מבחן דומה למה שהוא כרגע, מבחן רב ברירה, מבחן פרוצדוראלי יותר.
בוריס רוזנברג: המבחן השני הוא מבחן איכותי יותר, עיוני, שיתבצע בסוף תקופת ההתמחות.
בוריס רוזנברג: הוא יכול לבחון בצורה מעמיקה יותר את הידע המשפטי של אותו מתמחה ועד כמה הוא מוכן ויכול להיות עורך-דין.
בוריס רוזנברג: כלומר, אין לנו עמדה מסוימת לגבי הבחינה הספציפית הזאת או שיעור העוברים בה, וגם לא לצורכי הבחינות האחרות.
בוריס רוזנברג: אנחנו חושבים שבאמת צריך לבצע שינוי מהותי באופן כללי לגבי מתכונת הבחינה.
בוריס רוזנברג: אני חושב שהדבר הזה גם ישרת את הסטודנטים הערבים, כי ברגע שהבחינה היא פחות פרוצדורלית, פחות כמותית, יש יכולת לכל סטודנט לבטא הרבה יותר טוב את היכולת העיונית שלו, וכך יש לו יכולת רבה יותר להצליח בבחינה.
בוריס רוזנברג: חשוב לשים לב שגם דוח ועדת גרסטל התייחס למה שנקרא "ועדת התאמות", ועדה שאמורה לבחון התאמות שונות של סטודנטים שונים והבעיות שלהם, ולעשות התאמה למבחן, אם זה סטודנטים עם מוגבלויות - - - ולכן חשוב מאוד שגם ההמלצות האלה ייושמו במלואן.
בוריס רוזנברג: מעבר לזה, אנחנו סבורים שלא מספיק רק לשנות את מתכונת הבחינה.
בוריס רוזנברג: נדרשת רפורמה מלאה, כלומר, משלימה, לכל עניין ההתמחות.
בוריס רוזנברג: כלומר, לא מספיק שרק מתכונת הבחינה תשונה, חשוב מאוד לעשות רפורמה, אם זה, למשל, קורס מעשי למתמחים, אבל חשוב מאוד שכל רפורמה כזאת לא תפגע במתמחים עצמם.
בוריס רוזנברג: שקודם כול הרפורמה הזאת תעגן את הזכויות של המתמחים, תאפשר להם לעשות התמחות איכותית, שבמהלכה הם יוכלו ללמוד בצורה טובה, שהמאמן שילווה אותם - - -
דוד רותם: אי-אפשר לעשות התמחות של שנה אחת.
דוד רותם: מי שעושה התמחות של שנה אחת, תסלחו לי, אני מתנצל מראש בפני כל המתמחים והסטודנטים למשפטים, לא לומד שום דבר.
בוריס רוזנברג: אנחנו מסכימים אתך בעניין הזה, אנחנו רק לא מסכימים שיש להאריך את ההתמחות לשנתיים.
בוריס רוזנברג: אנחנו סבורים שיש להאריך את ההתמחות לשנה וחצי.
דוד רותם: כי חתמתם הסכם עם לשכת עורכי-הדין על שנה וחצי, ואחר-כך לשנתיים.
בוריס רוזנברג: לא.
בוריס רוזנברג: לא חת על שום הסכם לשנתיים, אבל בהחלט חת על שנה וחצי.
בוריס רוזנברג: אם בעבר נציגי המכללות התנגדו לנושא הזה, אני חושב שחלק גדול מהמכללות כיום מסכימים גם למהלך הזה.
בוריס רוזנברג: אנחנו חושבים שהדבר הזה יהיה הרבה יותר מידתי.
בוריס רוזנברג: ושוב, זה יאפשר לבחון באמת האם ההתמחות, אחרי הרפורמה, באמת עומדת בדרישות של הכנה הרבה יותר טובה של ציבור המתמחים לקראת מקצוע עריכת הדין.
בוריס רוזנברג: ושוב, זו עמדתנו, צריך לשנות את מתכונת הבחינה.
בוריס רוזנברג: כרגע הבחינה לא עומדת בתכלית שלשמה היא נועדה.
בוריס רוזנברג: תודה רבה.
מלכי מרידור: רציתי להתייחס דווקא לבחינה של מועד מאי 2001.
אחמד טיבי: הפונקציה שלך בבקשה.
טלב אלסאנע: מה התפקיד שלך?
מלכי מרידור: אני מתמחה.
מלכי מרידור: ניגשתי למבחן פעם ראשונה במאי 2011, ואני רוצה להתייחס לבחינה הזאת, הספציפית, משום שלדעתי, ולדעת רובנו, הבחינה הזאת מפלה את נבחני מועד מאי לרעה מהנבחנים הקודמים, היות שכבר פתרנו את כל בחינות העבר, אני באופן אישי עברתי את כולן, ובבחינה הזאת קיבלתי מכה אנושה.
מלכי מרידור: במה זה מתבטא?
מלכי מרידור: ועדת הבחינות, בסופו של דבר, אחרי השגות, פסלה שש שאלות, ולשאלה אחת היא הוסיפה חלופה, שגם זו פסילה, כי מבחן רב ברירה צריך להכיל תשובה אחת נכונה, זה לא קרה פה.
מלכי מרידור: כדי לא להלאות אתכם, בהשגות שלנו היו 24 השגות במבחן הזה, מבוססות, עם תימוכין, כאשר אחת הטענות היתה על היעדר מוחלט של תשובה נכונה, אחת - שניסוח השאלה, או המסיחים, מסורבל, מבלבל, מכשיל, לא מדויק, מבחינת העברית והתחביר שלו.
מלכי מרידור: היתה קיימת חלופה נוספת בכמה שאלות, הוכחנו את זה, אבל לא קיבלנו מענה ספציפי להשגות האלה.
מלכי מרידור: הוועדה קיבלה שלוש השגות, ותו לא.
מלכי מרידור: היא לא התייחסה בשום אופן להשגות שלנו.
מלכי מרידור: עבדנו על זה, הבאנו תימוכין, הבאנו סימוכין.
מלכי מרידור: שום דבר.
מלכי מרידור: לא ענו לנו בכלל על זה, ועל זה אני מבקשת שהוועדה כן תענה לנו, וכן, אנחנו ניוצג על-ידי עורכי-דין, שמתמחים בהשגות האלה, ונציג מטע כדי שתהיה שקיפות ואמינות.
דוד רותם: גברתי התמחתה בתחום האזרחי או בתחום הפלילי?
מלכי מרידור: האזרחי.
דוד רותם: זה בערך כמו שיבוא נתבע או תובע ויגיד שהוא רוצה להיות נוכח בזמן דיוני השופטים כדי שתהיה שקיפות, או שהעורך-דין שלו יהיה נוכח בדיון.
טלב אלסאנע: היא מבקשת זכות שימוע - -
מלכי מרידור: אני לא מבינה מה רע במה שביקשתי עכשיו.
טלב אלסאנע: - - שייתנו לה הזדת להעלות טענותיה.
דוד רותם: הם הגישו הסתייגויות, הם טענו טענות, הם הוכיחו, הוועדה בדקה את זה והגיעה למסקנה שאין פה מה לעשות.
טלב אלסאנע: זה כמו ערר.
טלב אלסאנע: אי-אפשר לקיים דיון בערר בהיעדר בעל דין.
דוד רותם: הם הגישו בכתב.
דוד רותם: יש כללים.
לינדה שפיר: הוגשו עתירות מינהליות, ואכן אנחנו נשיב לעתירות.
טלב אלסאנע: יכול להיות שהם יעלו - - - או הרהורים נוספים.
מלכי מרידור: אני לא רוצה להגיע לעתירה.
מלכי מרידור: אני רוצה את הזכות הבסיסית שמגיעה לי.
מלכי מרידור: אני לא מבקשת חסדים.
דוד רותם: מהי הזכות הבסיסית שמגיעה לך?
מלכי מרידור: שתהיה שקיפות לגבי ההשוואה בין המבחן הזה, אבל שקיפות אמיתית, לעומת מבחני העבר.
מלכי מרידור: אין לנו נתונים.
דוד רותם: מה זה שאין לכם נתונים?
דוד רותם: תיקחו את מבחני העבר, תיקחו את המבחנים של היום ותבדקו מה השקיפות.
עמל מרדכי: יש הפרש של 20% בהצלחה.
דוד רותם: יש 20% משום שאולי התלמידים פחות טובים.
אחמד טיבי: נראה לך שאפשר להגיש משפט כזה, אדוני?
טלב אלסאנע: איך בוחנים את התלמידים - - -
דוד רותם: רבותי, אני מוכרח לומר לכם דבר אחד, כשאני עשיתי את בחינת ההתמחות - - -
טלב אלסאנע: אתה היית מיוחד במינו, אל תשווה אף אחד אליך.
דוד רותם: אתה עשית את זה באותה תקופה אתי.
טלב אלסאנע: אתה יוצא דופן.
טלב אלסאנע: מקרה חריג.
דוד רותם: אתה עשית את זה באותה תקופה אתי, וגם אתה לא נכשלת.
מלכי מרידור: סליחה, אפשר?
מלכי מרידור: מעניין שהיה אדם אחד אמיץ במדינה הזאת, והכישורים שלו אינם מוטלים בספק, זה שר המשפטים שלנו, שאמר באומץ שהוא לא היה עובר את הבחינה הזאת היום.
מלכי מרידור: זה לא בגלל שאין לו כישורים, זה בגלל שהוא ראה את הלקויות והפגמים שהיו קיימים בבחינה הזאת, הספציפית.
דוד רותם: הוא לא היה עובר את הבחינה גם לפני עשר שנים, הוא לא היה מתקבל לפקולטה למשפטים לפני עשר שנים.
מלכי מרידור: מה אתה רוצה להגיד בזה?
דוד רותם: שזה לא קשור לבחינה של הלשכה.
מלכי מרידור: זה לא קשור?
דוד רותם: רמת הלימודים שונה, שיטת הלימוד שונה, והעובדה שאדם לא מסוגל לעבור בחינה היום - אני מכיר פה בחדר, לפחות שני עורכי-דין, שאני חושב שאף אחד מהם לא היה עובר היום את הבחינה, והם שניהם עורכי-דין מצוינים, זה טלב אלסאנע ובויאר.
מלכי מרידור: זה מחזק את מה שאני אומרת.
אחמד טיבי: טלב אלסאנע לא היה עובר בחינה בטסט, והוא לא היה יכול להיות נהג.
אחמד טיבי: מה זה קשור?
אחמד טיבי: גם אני לא הייתי עובר טסט, אז אני לא יכול לנהוג?
טלב אלסאנע: איך אתה בוחן את היכולות באופן אוטומטי?
דוד רותם: טלב אלסאנע, ניהלנו פעם יחד משפט, אתה לא זוכר, בבית הדין האזורי לעבודה בבאר-שבע.
אחמד טיבי: תמיד אתה יכול להישאר שם במקום להשמיע דברים כאלה על רמת סטודנטים.
אחמד טיבי: אסור לך, כיושב-ראש, להגיד משפט כזה.
דוד רותם: אני אגיד עוד דברים יותר גרועים.
אחמד טיבי: אתה, כיושב-ראש ועדה, לא - - -
דוד רותם: תסלח לי, אתה האיש - -
מלכי מרידור: זה לא ויכוח.
מלכי מרידור: אם מישהו מזלזל בי, למה אני צריכה לענות לו?
דוד רותם: - - שהציל את לשכת עורכי-הדין מפני זה שאנחנו נוציא מהם בכלל את הזכות לבחון.
אחמד טיבי: אתה רצית לרסק את לשכת עורכי-הדין.
דוד רותם: אני רוצה הכול להעביר למשרד - - -
אחמד טיבי: רצית לרסק את הלשכה ולהעביר את החברים שלך במהפך לפני הבחירות.
אחמד טיבי: רצית לעשות מהפך בשלטון באמצעות חוק לפני.
אחמד טיבי: אפילו בקונגו ברזוויל לא עושים דברים כאלה.
דוד רותם: אתה הצלת את השלטון.
אחמד טיבי: אני הצבעתי בעד מינהל תקין.
אחמד טיבי: יש לי ביקורת.
אחמד טיבי: כן, יש לי ביקורת אליהם.
טלב אלסאנע: יש בעיה לגבי הבחינה, והסוגיות שהם מעלים הן באמת סוגיות ענייניות, רציניות, צריך להתייחס אליהן בהתאם.
מלכי מרידור: נכון, לא לזלזל בנו.
דוד רותם: אדוני, אם מביאים לי את שר המשפטים כדוגמה שהוא אמר שהוא לא היה עובר את הבחינה - - -
טלב אלסאנע: הוא אמר.
דוד רותם: אני אומר לך שהוא גם לא היה מתקבל לפקולטה למשפטים.
אחמד טיבי: כולנו אומרים אותו דבר.
טלב אלסאנע: מי היה מתקבל ומי היה עובר, לדעתך?
דוד רותם: אתה היית עובר.
טלב אלסאנע: לא יכול להיות דבר כזה.
מלכי מרידור: אפשר להמשיך?
מלכי מרידור: תודה.
מלכי מרידור: הטענה שלנו, בין היתר, שוועדת הבחינות מטעם הלשכה, היא עושה את הבחינה, עורכת אותה - - -
טלב אלסאנע: זה לא גוף עצמאי.
דוד רותם: זה גוף ציבורי.
לינדה שפיר: זה גוף סטטוטורי על-פי דין, היא מחוץ ללשכה.
לינדה שפיר: היא לא יושבת שם, היא לא מנהלת אותה.
מלכי מרידור: אני חוזרת בי, סליחה.
לינדה שפיר: - - -
מלכי מרידור: זה לא קשור למה שאני רוצה להגיד.
לינדה שפיר: עד עכשיו היתה - - -
אחמד טיבי: זה חשוב מה שאמרו פה, זה גוף סטטוטורי.
דוד רותם: גוף סטטוטורי ציבורי.
יעקב מיכאל בויאר: הנשיאה גרסטל עמדה בראש הוועדה הזאת עד לא מזמן, נשיאת בית המשפט המחוזי, המרכז.
מלכי מרידור: בכל אופן, אותה רשות, שהיא גם עורכת את המבחנים, היא גם זאת שאליה מוגשות ההשגות והיא גם מבקרת.
מלכי מרידור: יש פה טעם לפגם.
דוד רותם: עובדתית זה לא נכון מה שאת אומרת.
מלכי מרידור: למה?
מלכי מרידור: ההשגות, למי הן מוגשות?
מלכי מרידור: מי מחליט לגביהן?
דוד רותם: לאותה ועדה ציבורית.
יעל גויסקי-אבס: ועדה חיצונית.
לינדה שפיר: גברתי, תקראי את החוק.
לינדה שפיר: לקראת בחינות לשכה ראוי היה להכיר את החוק.
מלכי מרידור: אני מודה לך על העצה שלך.
דוד רותם: לינדה, לא.
מלכי מרידור: זה אותו דבר מה שמרגישים כולנו, היחס המזלזל הזה, גם בהכנת המבחן, שיש בו המון-המון דברים שאני יכולה להצביע עליהם בפירוש ולהביא את ההשגות שלנו, אבל אף אחד לא התייחס אליהן.
מלכי מרידור: הם פסלו שלוש שאלות בלבד.
דוד רותם: פירושו של דבר, שהם לא קיבלו את יתר ההשגות.
מלכי מרידור: אם הם לא קיבלו אותן, למה לא הביאו אותם להסביר לנו למה לא קיבלו אותם?
דוד רותם: מי צריך להסביר לכם?
דוד רותם: זו ועדה ציבורית חיצונית, היא בודקת את מה שאתם כותבים, היא אומרת: רבותי, זה לא חשוב מה שאתם כותבים, זה לא נכון, ולכן היא לא פוסלת את השאלה.
מלכי מרידור: אנחנו לא מסכימים עם הטענה הזאת.
דוד רותם: אתם לא מסכימים, אז - - -
יעקב מיכאל בויאר: תלכו לעתירה מינהלית, יש פרוצדורה משפטית במדינת ישראל.
דוד רותם: בויאר, בויאר, בויאר, תשב בשקט.
קריאה: היא אומרת שהיא לא יכולה לעתור אם אין לה - - -
מלכי מרידור: אין לי הנימוקים של הוועדה.
מלכי מרידור: זה דבר שהוא חסוי מפנינו.
יעקב מיכאל בויאר: חסוי?
מלכי מרידור: כן, כן.
מלכי מרידור: חסוי.
עמל מרדכי: אני בת 63, אני מזכירה את זה משום שהיה לי מאוד קשה למצוא התמחות אחרי שלמדתי ארבע שנים.
עמל מרדכי: יש לי ארבעה תארים: במקרא, בסוציולוגיה, בעבודה סוציאלית, יש לי MA בחינוך ובמשפטים.
עמל מרדכי: מעולם לא נכשלתי בבחינה, רק בבחינה הזאת.
עמל מרדכי: אם אני לא ראויה להיות עורכת-דין, זה בסדר, אבל אני חושבת שצורת הבחינה והצורך להתמודד עם הדברים האלה בתוך בחינה, היו לא הוגנים.
עמל מרדכי: אם ניקח רק את שאלה מספר אחת, שמפנים אותנו לשלושה, ארבעה, חמישה, כשכל סעיף מפנה לעוד חמישה, אני רוצה באמת לשאול, האם אותו אדם שכתב את הבחינה, האם בזמן הבחינה, כשיש לו שתי דקות לכל שאלה - האם הוא היה עושה את כל ההפניות לכל הסעיפים.
עמל מרדכי: זה דבר אחד.
עמל מרדכי: דבר שני.
עמל מרדכי: כשאתה פותח את החוק אתה רואה שעם העברות אחרות היתה יכולה להיות גם תשובה אחרת.
עמל מרדכי: אני קצת מסכימה עם מלכי מרידור, הייתי רוצה לדעת, לפחות לקראת הבחינה הבאה, היכן טעיתי.
עמל מרדכי: אם אני לומדת שבן לא יכול להעיד נגד אביו, ואני קוראת את זה שוב בחוק, ויש שאלה כזאת שהם טוענים שאכן זה אפשרי, אני רוצה לדעת איפה טעיתי.
עמל מרדכי: אני לא באה לטעון נגד, אני באה לטעון בעד.
עמל מרדכי: כבר קיבלתי את זה שנכשלתי, תמיד יש פעם ראשונה, אין בעיה, המשפחה שלי תמכה בי, ברוך השם, הכול בסדר.
דוד רותם: האם בסעיף החוק לא כתוב שבעבירות אלימות הבן יכול להעיד נגד אביו?
עמל מרדכי: אחר-כך, במסיח כתוב, שצריך חוקר ילדים.
עמל מרדכי: על-פי האלימות לא צריך חוקר ילדים.
עמל מרדכי: סליחה.
עמל מרדכי: אם אני טועה, ויכול להיות שאני טועה, אין בעיה, תבואו, תסבירו לי.
עמל מרדכי: אני רוצה ללמוד לבחינה הבאה, אני רוצה לדעת איפה טעיתי.
טלב אלסאנע: זכותך לדעת איפה טעית.
טלב אלסאנע: השגות - הגשת?
עמל מרדכי: הגשתי.
טלב אלסאנע: - - - מה התשובות, למה הן לא התקבלו.
עמל מרדכי: אני לא מקבלת, אני מקבלת פסילה של שלוש שאלות, כאשר שאלה אחת הייתי רוצה לדעת כמה אנשים השיגו עליה, משום שהיתה שאלה, למיטב ידיעתי, ולמיטב דעתם של חברי, ואנחנו מעבירים הרבה מאוד שאלות בינינו, אף אחד לא השיב עליה, אבל יכול להיות שהיתה קבוצה קטנה שהשיבה עליה, וזה מעניין למה דווקא היא – אני לא באה ואומרת: הוועדה לא בסדר והם לא בסדר.
עמל מרדכי: לא רוצים אותי כעורכת-דין, "באלאש", יש לי מקצועות, אני יכולה לעשות הרבה מאוד דברים, אבל זכותי לדעת איפה טעיתי, כדי שאני אלמד לפעם הבאה.
עמל מרדכי: תודה רבה.
עלאא זלום: שלום לכולם.
עלאא זלום: קודם כול, אני רוצה לחזור על בקשות של חברי הכנסת אלסאנע וטיבי.
עלאא זלום: דבר שני, אני גם אשמח להעלות כמה שאלות.
אחמד טיבי: תציג את עצמך.
עלאא זלום: אני מתמחה.
עלאא זלום: אדוני, אם אנחנו מסתכלים במשך כמה שנים, מ-2005 עד עכשיו, שיעור ההצלחה מעולם לא ירד ירידה כזאת.
עלאא זלום: זה סימן, ואפילו מצביע על כך שהבעיה בבחינה עצמה.
עלאא זלום: דבר שני, הפסילות.
עלאא זלום: הפסילות עצמן מצביעות על כך שיש בעיה בבחינה.
עלאא זלום: דבר שלישי, אדוני, התוצאות שפרסמה הלשכה עצמה מעידות על עצמן, שיש ירידה.
עלאא זלום: פתאום ירידה.
עלאא זלום: כמה?
עלאא זלום: 20%.
עלאא זלום: למה?
עלאא זלום: אשמח לשמוע הסבר.
עלאא זלום: באמת.
עלאא זלום: אשמח לשמוע הסבר מסוים.
דוד רותם: את ההסבר אני כבר אתן לך.
דוד רותם: כבר אתן לך את ההסבר.
דוד רותם: כמה חברים רשומים היום בלשכת עורכי-הדין?
לינדה שפיר: 46,000 פעילים, למעלה מ-50,000 - - -
דוד רותם: 50,000.
דוד רותם: אתה מבין, לשכת עורכי-הדין לא רוצה 50,000 עורכי-דין, היא רוצה כמה שפחות.
עמל מרדכי: שתגיד את זה לפני שהתחלנו ללמוד.
דוד רותם: הנה, אני אומר לכם את זה, הם אומרים את זה.
טלב אלסאנע: מה זאת אומרת, שיגידו את זה.
דוד רותם: רבותי, הם אומרים את זה כל הזמן.
גית מאהא: זו לא בעיה שלנו.
עמל מרדכי: אבל את הכסף הם לוקחים.
דוד רותם: אתם לא מקשיבים להם, אתם חושבים שהם צוחקים.
דוד רותם: הם מתכוונים לזה ברצינות.
נגם חלדון: אם זו בעיה של הצפת מקצוע, רוב עורכי-הדין שנמצאים בארץ היום יכולים ללכת למכללות ולא לקבל עורכי-דין מחדש.
נגם חלדון: אבל אנחנו אנשים שכבר הגענו לסוף.
נגם חלדון: כל אחד למד שלושה חודשים, עזבנו את המשפחות, עזבנו את הפרנסה, עזבנו הכול, כדי שבסופו של דבר תהיה להם תשובה שהם לא רוצים עורכי-דין?
נגם חלדון: שיגידו את זה למכללות, לא יקבלו סטודנטים 10 שנים, 15 שנים, ואז לא יהיו הרבה עורכי-דין.
נגם חלדון: המתמחה כבר הגיע לסוף, נשארה לו רק הבחינה הזאת.
דוד רותם: אתם לא מבינים, הם כל הזמן אומרים את זה.
דוד רותם: הם התנגדו למכללות.
עלאא זלום: זו לא בעיה שלנו.
דוד רותם: הם רוצי להאריך את הסטאז', הם רוצים תואר שני.
דוד רותם: הם כל הזמן רוצים לעשות צרות לעורכי-דין - - -
עלאא זלום: בגלל זה אנחנו באים אליכם.
דוד רותם: אתם לא מקשיבים להם.
דוד רותם: תדעו לכם, זאת הכוונה שלהם.
עלאא זלום: אדוני, אני רוצה להגיד דבר נוסף.
עלאא זלום: אם יש להם בעיה במספר עורכי-הדין במדינה, זו לא בעיה שלנו.
עלאא זלום: יש הרבה-הרבה מסלולים לפתור את הבעיה הזאת.
עלאא זלום: אני עצמי, וכל החברים שלי כאן, לא מוכנים לשלם על זה.
עלאא זלום: למדתי באוניברסיטה ארבע שנים, שנה התמחות, שנה למבחני דיני מדינת ישראל.
עלאא זלום: חוץ מזה ישבתי חודשיים ללמוד לבחינה הזאת.
עלאא זלום: חודשיים לא עשיתי שום דבר חוץ מללמוד ולאכול.
אחמד טיבי: איפה למדת?
עלאא זלום: באוניברסיטת אלקודס, במזרח ירושלים.
אחמד טיבי: דווקא כמה מהבוגרים שלכם בשנה שעברה ובשנים קודמות כן הצליחו.
עלאא זלום: מעולם לא הגיע מספר העוברים בהצלחה לירידה כזאת.
יעקב מיכאל בויאר: כמה עברו הפעם באלקודס?
קריאות: אפס.
אחמד טיבי: אפס.
עלאא זלום: אפס.
עלאא זלום: אדוני, אני בעצמי לא בדקתי את הציון שלי, כי מראש אני יודע שנכשלתי.
עלאא זלום: אני רוצה הסברים, אדוני.
עלאא זלום: ברגע שיש ללשכה הוראות לצמצם את מספר עורכי-הדין במדינה, אדוני, צריכים להודיע על זה מראש, לא בזמן הבחינה עצמה.
עלאא זלום: אומרים שיש הוראות מסוימות לצמצם את המספר - - -
טלב אלסאנע: למה אי-אפשר לקיים את הבחינה בשפה הערבית אם יש הרבה סטודנטים שמבקשים?
דוד רותם: את מי אתה שואל?
טלב אלסאנע: את הלשכה.
דוד רותם: הלשכה עוד לא דיברה.
טלב אלסאנע: שיתייחסו לעניין הזה.
דוד רותם: היא תתייחס לכול, לכל מה שאמרת היא תתייחס.
דוד רותם: רבותי, אני רוצה לדעת דבר אחד.
דוד רותם: כמה סטודנטים כאן למדו באוניברסיטאות, או במכללות, שלא בשפה העברית?
חלדון נגם: ויש עוד הרבה בחוץ, אנחנו מדברים בשמם.
דוד רותם: באילו בתי משפט אתם רוצים להופיע?
בשיתי שימאא: בכל בתי המשפט בישראל.
דוד רותם: באיזו שפה מדברים בתי המשפט בישראל?
דוד רותם: אתם מבינים, אתם באים בטענה שיש לכם קושי בשפה, ומחר היית עובר את הבחינה, אני אגיע אליך למשרד ואני רוצה שתעשה לי חוזה שאני אבין אותו, הוא יהיה בעברית.
טלב אלסאנע: יש לו יותר משתי דקות להכין את החוזה, וגם אפשר להעלות טיעונים בעל-פה, לא צריך להיות הכול בכתב.
טלב אלסאנע: הבחינה לא באה לבחון את הידע בשפה, היא באה לבחון את הידע במקצוע.
דוד רותם: חבר הכנסת טלב אלסאנע, לא ביקשתי ממך תשובות.
דוד רותם: את התשובות שלך אני יודע.
טלב אלסאנע: אתה מייצג את הלשכה, אני רואה.
דוד רותם: אני מייצג את הלשכה, כי אני רוצה לפרק אותה.
דוד רותם: אתה מבין, מי שהציל אותם, זה החבר שלך, חבר הכנסת טיבי.
אחמד טיבי: נציגי לשכת עורכי הדין, אתם שומעים את ההערה הזאת כל הזמן.
דורית ואג: הם יודעים.
גית מאהא: אדוני, לא כולנו רוצים לפתוח משרד ולהיות עורכי-דין, אבל אנחנו לא יכולים לעבוד בשום מקצוע בלי רישיון.
דוד רותם: מי שלא רוצה להיות עורך דין, לא צריך רישיון.
דוד רותם: אתם יכולים להיות מרצים באוניברסיטה.