GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רינת וייגלר: הפרק הזה בא להסדיר את הנושא של הרישוי והפיקוח על הגופים שיש להם נגיעה כזאת או אחרת לחוק וגם על גופים שמבצעים טיפול שעניינו נובע מהאוכלוסייה שבה אנחנו עוסקים בחוק הזה.
רינת וייגלר: העניין העיקרי שלנו היום הוא מרכז לטיפול ייעודי.
רינת וייגלר: מרכז לטיפול ייעודי מכוח ההגדרה המוצעת היום הוא מקום המשמש, או שנועד לשמש, למתן טיפול ייעודי שאינו חד-פעמי, לשישה מטופלים לפחות בשנה.
רינת וייגלר: מרכז לטיפול ייעודי כזה יכול להיות או מרכז שבמהותו הוא מרכז, כלומר, מקום שאליו באים מטופלים, שוהים במהלך היום, מקבלים גם טיפול פרטני, גם טיפול קבוצתי, גם טיפול תומך מסוגים שונים.
רינת וייגלר: זה ממש מרכז במהותו.
רינת וייגלר: ויכול להיות מרכז, וגם קראנו לעניין הזה מרכז, שאליו יבוא אדם, יקבל טיפול, רק טיפול ייעודי ושום טיפול נוסף.
רינת וייגלר: בנוסף, אנחנו גם מתייחסים לעניין של תנאים לקבלת היתר למטפל.
רינת וייגלר: מטפל במרכז צריך לעמוד בסטנדרטים מסוימים על מנת להיקרא מטפל ייעודי.
רינת וייגלר: יש מקצועות בסיס, ובנוסף יש תנאים נוספים.
רינת וייגלר: זהו, בגדול, המבנה של הפרק הזה.
רינת וייגלר: רצינו לתת סקירה כללית לפני שאנחנו יורדים לפרטים.
דוד רותם: תתחילו לקרוא.
נעמה מנחמי: את רוצה להתעכב על ההגדרה של טיפול ייעודי?
רינת וייגלר: ההגדרה של טיפול ייעודי מופיעה בסעיף ההגדרות של החוק – ""טיפול ייעודי" – טיפול פרטני או קבוצתי, שמטרתו להביא למניעת ביצועם של מעשים בעלי אופי מיני המהווים עבירה לפי כל דין או להפסקתם, ושהוא מסוג הטיפולים היים בתוספת.
רינת וייגלר: " התוספת כרגע אומרת: "טיפול התנהגותי קוגניטיבי", ואנחנו מבקשים לפרט ולומר: "טיפול שכולל מרכיבים התנהגותיים קוגניטיביים", זאת אומרת, הוא לא צריך להיות טיפול התנהגותי קוגניטיבי, די שיהיו בו מרכיבים התנהגותיים קוגניטיביים.
דוד רותם: אתם לא רוצים להכניס בתוספת את הטיפול התרופתי?
רינת וייגלר: הטיפול התרופתי במהותו הוא לא טיפול ייעודי.
רינת וייגלר: על מנת שהטיפול התרופתי יהיה טיפול ייעודי הוא צריך להיות טיפול שמלווה בדברים נוספים.
דוד רותם: השאלה אם בתוספת, כשאת לא מכניסה "לרבות טיפול תרופתי הכרוך בכך", את לא מוציאה את זה מהאפשרויות?
רינת וייגלר: כשדיברנו על טיפול תרופתי, אפשרנו לתת טיפול תרופתי גם ללא טיפול ייעודי.
נעמה מנחמי: בחריגים.
רינת וייגלר: בחריגים שמיועדים לאנשים שלא יכולים - - -
דוד רותם: זה לא יהיה במרכזים?
רינת וייגלר: זה לא במרכזים.
נעמה מנחמי: בהקשר הזה, כדי להשלים את התמונה, אני אזכיר שהתוספת מתעדכנת בצו, ובין היתר זה נועד כדי לאפשר גמישות ככל שיהיו עוד מרכזים, עוד דרכי טיפול.
ישי שרון: ברובד הכללי ביותר הפרק הזה באמת מנסה לשרטט רקמה שמנסה להיות גמישה מחד גיסא, זהירה ומדודה מאידך גיסא.
ישי שרון: זו גישה ראויה כשמדובר במטריה כל כך רגישה כמו טיפול בעברייני מין, אבל לצד הרקמה החשובה הזאת אנחנו חושבים שחסרה אולי התייחסות לתפיסות המהותיות שצריכות לעמוד בבסיס החוק, וגם העברנו ההערות לייעוץ המשפטי של הוועדה ברוח זו.
ישי שרון: קודם כול, הוראה כללית שתהיה בעלת לשון יותר מנחה בדבר אחריותו של שר הרווחה לפעול למען הרישוי של המסגרות האלה ואותו מופקד על המערך הזה, בדומה להוראות דומות שנקבעו למשל בפרק של השב"ס.
דוד רותם: הכנסנו את זה כבר בדיון הקודם, שהשר יקים - - -
ישי שרון: השר יקים מסגרות?
דוד רותם: חייבנו אותו להקים.
נעמה מנחמי: למעשה אפילו חידדנו, מאחר שהיה כתוב "יפעל להקמה" וכתבנו "יקים".
רינת וייגלר: יש גם אחריות של השר על הפרק.
ישי שרון: זה משהו דווקא בהקשר הספציפי של מסגרות טיפוליות.
דוד רותם: הכנסנו את זה בפרק הקודם.
ישי שרון: באיזה סעיף מדובר?
נעמה מנחמי: זה בסימן ב', בסעיף 20לד.
ישי שרון: שאלה נוספת שחשבנו עליה, אני לא יודע אם זה בא לידי ביטוי בהוראות אחרות בחוק, היא לגבי היקף הפעילות של אותן מסגרות.
ישי שרון: מכיוון שהחוק עוסק בעברייני מין, וכפועל יוצא בעברייני מין מורשעים, עולה השאלה האם אותן מסגרות יוכלו לקבל מטופלים שמעוניינים בטיפול והם לא הורשעו בעבירת מין או שחלף זמן רב מאז ההרשעה, כמובן ככל שאותו שיקום יש בו כדי להפחית את רמת המסוכנות.
ישי שרון: אנחנו חושבים שצריכה להיות הוראה שמבהירה שאותן מסגרות יהיו פתוחות לאותם אנשים שמעוניינים בטיפול.
דוד רותם: לא צריך את זה, אלא אם כן תראה לי שיש הוראה שאוסרת.
דוד רותם: אם אין הוראה שאוסרת, הכול מותר.
ישי שרון: דווקא משום שהפרק הזה עוסק ספציפית בעברייני מין מורשעים, ואנחנו עוברים פה על ההוראות - - -
רינת וייגלר: שיקום מונע זה השיקום שניתן לעבריין מין מורשע.
רינת וייגלר: זאת אוכלוסיית החוק.
רינת וייגלר: בהבחנה מהמושג הזה המרכז לטיפול ייעודי, ובדיוק משם באנו, הוא כדי להתייחס למרכזים שנותנים טיפול ייעודי - - -
ישי שרון: בהחלט, אבל הדבר הזה לא זוכה לביטוי מפורש בחוק.
ישי שרון: מעניין לראות שבפרק הרישוי מתייחסים לסיטואציות כל כך מובנות מאליהן, כמו למשל אם בעל רישיון נפטר, אז צריך להפקיע לו הרישיון, או אם חדלה להתקיים אותה עילה להתליית הרישיון, הרישיון - - -
רינת וייגלר: איזו התייחסות?
ישי שרון: - - - אלה דברים מובנים מאליהם, אבל אין התייחסות מפורשת לעובדה שמטופל, משמעו גם אדם שמעוניין בטיפול.
רינת וייגלר: - - - אתם יכולים לקבל.
ישי שרון: דווקא בגלל החשש שלא יהיו מרכזים מספיק ואנשים שמעוניינים לקבל טיפול, לא יהיה להם מענה, בהחלט יש חשיבות להתייחסות בחוק שעומדת על זה שהמרכזים האלה מיועדים גם לאנשים האלה, במיוחד כשהמטרה של החוק היא מניעה.
רינת וייגלר: מדברים במונחים של הזכות לטיפול, ואם אנחנו מדברים במונחים כספיים, המימון של המדינה הוא ביחידות לשיקום מונע ולעבריינים מורשעים, מה לעשות.
רינת וייגלר: לעומת זאת, המדינה כן חשבה שנכון מבחינת המסר המועבר, כמו שאתה אומר, ברמת המניעה חשוב שיינתן הטיפול הראוי והנכון ולא משהו שמציג את עצמו - - -
ישי שרון: זה לא בא ממקום של זכות, זה בא ממקום של אינטרס ציבורי.
רינת וייגלר: - - - לא משהו שמציג את עצמו כטיפול כזה והוא לא כזה, ואז המסוכנות יכולה לגבור.
ישי שרון: בגלל זה אני חושב שהעניין הזה צריך לזכות לביטוי מפורש בחוק.
ישי שרון: אני מבין שיש הסכמה על העיקרון, אין ספק, אבל אנחנו חושבים שכשמדובר בהסכם חדש, כשאנחנו רוצים לתת קריאת כיוון, נראה לי שהדבר הזה כן צריך לזכות לביטוי בחוק.
רינת וייגלר: לא כל כך ברור לי איך.
ישי שרון: זה יכול להיות בהגדרה של מרכז לטיפול ייעודי.
ישי שרון: למשל בפרק של השב"ס אמרנו: זה מיועד לעבריין מין שהוא אסיר, אבל בהגדרה של המרכז לטיפול ייעודי, אנחנו יכולים לכתוב שזה מיועד הן לעברייני מין מורשעים או למטופל שאותו טיפול יש בו כדי להפחית את רמת המסוכנות שלו.
רינת וייגלר: זה מכוח ההגדרה של טיפול ייעודי.
ישי שרון: כרגע זה לא כל כך מובן מאליו.
ישי שרון: דווקא משום שהחוק מנסה לקבוע ברחל בתך הקטנה דברים שהם לכאורה מובנים מאליהם, מוזר יהיה להותיר פן כל כך מהותי למחוץ לחוק.
נעמה מנחמי: רינת וייגלר, אתם יכולים לחשוב?
רינת וייגלר: לא כתוב שלא.
רינת וייגלר: זה לא שהתכוונו שלא.
ישי שרון: אני לא אומר את זה במובן של איסור, אני אומר רק כדי לתת קריאת כיוון.
דוד רותם: הוויכוח נגמר.
נעמה מנחמי: תחשבו על זה.
דוד רותם: האם לא צריך לכתוב בחוק שהמרכזים האלה יהיו גם בעברית, גם בערבית, גם ביידיש?
דוד רותם: אני לא רוצה שאחר-כך יגידו לי שאני מפלה חלקים מהאוכלוסייה.
דוד רותם: משרד המשפטים אמר לי אתמול שאני מפלה, אז אני רוצה להיות בטוח שאין פה אפליה.
נעמה מנחמי: סימן א': הגדרות.
דוד רותם: בהגדרה כתבתם "מקום המשמש או שנועד לשמש".
דוד רותם: מה פירוש "נועד לשמש"?
דוד רותם: אם אין לי שישה, הוא לא נועד לשמש, ואני לא צריך עליו רישוי.
רינת וייגלר: זה מצב שבו אדם פותח והוא מתכוון שזה ישמש, אז זה נועד לשמש.
דוד רותם: אדם פותח, יש לו שני מטופלים, הוא לא צריך כלום.
דוד רותם: אחר-כך יש לו עוד אחד, זה שלושה.
רינת וייגלר: אם הוא פותח מלכתחילה מקום שנועד לשמש כזה, הוא נועד לשמש.
דוד רותם: זה מקום המשמש.
נעמה מנחמי: הוא עדיין לא משמש.
נעמה מנחמי: יש לו חמישה אנשים כשהמטרה של הטיפול זה אותו טיפול ייעודי, בעוד שהסיבה שהכנסנו לדוגמה את הנושא של השישה זה לא בגלל הייעוד, אלא מצב שזו מעין קליניקה מתגלגלת לכדי סוג של מומחיות של טיפול בטיפול ייעודי.
נעמה מנחמי: לא זו היתה הכוונה הרשמית - - -
דוד רותם: גם אם יש לי קליינט אחד, אבל אני בעל עסק, זה נועד לטיפול.
דוד רותם: ודאי שהוא נועד לטיפול.
עמית מררי: כמו שנעמה מנחמי אמרה, עסק מתגלגל – עכשיו יש לי אחד, אבל איכשהו הגעתי למצב שבמקרה או לא במקרה יש לי יותר.
עמית מררי: אבל נעזוב לרגע את הקליניקה, שזה יכול להיות תוצאה של התגלגלות, אם מטרתי להקים, ואני לוקחת את הדוגמה הקיצונית, הוסטל לטיפול בעברייני מין, אני יודעת שיהיו לי שם לפחות שישה, זו המטרה של המקום, לכן אנחנו רוצים שהוא לא יחכה שיצטברו לו השישה במהלך יומיים או חודשיים או שנתיים, זה נועד לשמש לשישה, ולכן מראש הכוונה שהוא יטרח ויבקש רישיון.
תמר עשת סבג: הבעיה היא הפוכה, שהוא תמיד יקפיד שלא יהיו לו שישה, ואז הוא לא יקבל רישיון.
דוד רותם: גם זה מותר.
נעמה מנחמי: בגלל זה יש "נועד לשמש".
תמר עשת סבג: אם הוא מטפל מורשה הוא רק מי שעובד במרכז.
שרונה עבר-הדני: ה"נועד לשמש" מבהיר שתנאי לרישוי זה לא שאתה מטפל בפועל.
שרונה עבר-הדני: להיפך, אנחנו אומרים שאדם מסודר שצופה פני עתיד, עוד לפני המטופל הראשון, הוא מבקש את הרישוי למקום שישמש בעתיד, אבל נכון למועד הגשת הבקשה הוא עוד לא משמש.
שרונה עבר-הדני: זה לא עניין מהותי.
דוד רותם: זה לא עניין מהותי, זה פשוט ישראבלוף.
אסתי שדה: להיפך.
דוד רותם: רבותי היקרים, כל מי שפותח את זה כעסק, הוא רוצה לגדול, כי מי שדורך במקום הולך אחורה.
דוד רותם: אתם אומרים: נכון שכתבנו שישה, אבל אנחנו מתכוונים גם באחד.
עמית מררי: אם זו מטרתו.
תמר עשת סבג: אם זו מטרתו.
דוד רותם: האם אתם מעלים בדעת
דוד רותם: כם שאדם פותח עסק ומטרתו היא לא לגדול?
רינת וייגלר: מדברים נניח על קליניקה של פסיכולוגים, הם מטפלים באופן אקראי.
רינת וייגלר: לא מפרסמים את עצמם כמטפלים בעברייני מין, אלא מתחילים לטפל באוכלוסייה מסוימת.
רינת וייגלר: לאט-לאט, מפה לאוזן עובר שהפסיכולוג הזה הוא מטפל מצוין בעברייני מין.
רינת וייגלר: הוא לא התכוון מלכתחילה, זה לא העסק שלו.
רינת וייגלר: רובם, כמו שאנחנו יודעים לא ממש רוצים לפתוח עסקים כאלה מלכתחילה.
רינת וייגלר: הם פתחו מומחיות מסוימת, הם טובים בזה, בא עוד אחד ועוד אחד, לכן הגענו למספר מסוים שבו זה כבר לא אקראי, זה אחד מהעיסוקים שלך, ולכן אתה צריך רישיון.
דוד רותם: הוא פיתח מומחיות, בא עוד אחד ועוד אחד, ואז הוא אומר: נעשה סוויץ' ונתחיל לטפל גם בהם.
דוד רותם: באותו רגע הוא צריך רישוי?
אסתי שדה: כן.
עמית מררי: אם אתה מקים הוסטל, שוב אני חוזרת על הדוגמה הקיצונית, סביר להניח שהכוונה שלך שיהיו שם יותר משישה מטופלים.
דוד רותם: זו עבירה פלילית אם אני מטפל בלי רישיון?
עמית מררי: כן, מרכז שפועל ללא רישיון זו עבירה פלילית.
דוד רותם: יש לי עכשיו שלושה, הקמתי הוסטל - -
תמר עשת סבג: לשלושה אתה לא צריך רישיון.
דוד רותם: - - יש שם 20 חדרים.
דוד רותם: עולה בדעתך שהקמתי 20 חדרים בשביל שלושה?
דוד רותם: מה אני יכול לעשות, זה יגיע לשופט.
דוד רותם: כך ממנים שופטים.
נעמה מנחמי: נחזור לבעלים של מרכז לטיפול ייעודי.
נעמה מנחמי: "מי שמפעיל מרכז לטיפול ייעודי או מי שמבקש להפעיל מרכז כאמור, לפי העניין;"
נעמה מנחמי: ""היתר למתן טיפול ייעודי", "היתר"– היתר למתן טיפול ייעודי במרכז לטיפול ייעודי שניתן לפי הוראות סימן ג';"
נעמה מנחמי: ""העסקה" – בתמורה או שלא בתמורה, לרבות התקשרות לשם מתן שירותים;"
דוד רותם: אני רוצה להבין מה זה "הסמכויות או האחריות".
רינת וייגלר: בעקבות ההערה בדקנו וניסינו לחדד עוד פעם את ההגדרה הזאת, ואכן נראה לנו שמבחינת אופן הפעלת המרכזים ומה שרלוונטי לענייננו זה מספיק "מי שבידיו הסמכויות", אנחנו לא צריכים "או אחריות".
רינת וייגלר: לא כל כך משנה לי מי נמצא כרגע במקום, אם הוא המנהל היומי, אלא מי שיש לו הסמכות לנהל את המקום, הוא מבחינתי ההנהלה.
דוד רותם: את רוצה שניים.
נעמה מנחמי: היא אמרה שהיא מוותרת על האחריות.
דוד רותם: את רוצה גם את מי שיש לו הסמכות.
דוד רותם: דהיינו, אם מישהו הקים חברה, אז נושא משרה בתאגיד, אבל את גם רוצה את הרופא האחראי, כמו שיש לכם בבתי המרקחת רוקח אחראי.
דוד רותם: אם אני מנהל את העסק ללא רישיון ויש פסיכיאטר שעובד שם, את גם רוצה שהוא יהיה אחראי.
רינת וייגלר: לא כמנהל.
דוד רותם: כרופא אחראי, אני לא יודע איך תקראי לזה.
רינת וייגלר: כאן זו הגדרת מנהל.
דוד רותם: בהגדרת מנהל, אבל את אומרת: מי שבידו הסמכות או האחריות.
דוד רותם: אני המנהל, כי אני מנהל התאגיד, אבל לו יש האחריות, ולכן את רוצה גם לו לקרוא מנהל, כי את רוצה שגם הוא ייכנס לחובה, אלא אם כן אתם אומרים לי שהכנסתם אותו במקום אחר.
רינת וייגלר: יש לי תנאים שונים לפעילות של המקום, ואנשים שעובדים במקום צריכים לעמוד בתנאים כאלה ואחרים.
דוד רותם: אני עומד בכל התנאים, ולמרות הכול בעל הבית שלי, שמשלם לי את המשכורת, לא הגיש בקשה.
דוד רותם: הוא בכלל לא מבקש, ואני ממשיך לעבוד שם, את לא רוצה להטיל עלי אחריות מסוימת?
ישי שרון: חובת הרישוי אומרת: "לא יפעיל אדם ולא ינהל בעצמו או באמצעות אחר - - - אלא אם כן ניתן לבעלים".
דוד רותם: אתה שוב הולך לבעלים.
ישי שרון: "לא יפעיל אדם.
ישי שרון: " זה חל גם על מי שמפעיל.
דוד רותם: לא, כי כתוב: לא יפעיל בעצמו או באמצעות אחרים, וזה מוכיח שזה מדבר על - - -
ישי שרון: על שניהם.
דוד רותם: הוא לא מפעיל, הוא רק רופא או פסיכיאטר .
דוד רותם: אני חושב שאתם צריכים לתקן את זה, אבל, רבותי, מה שאתם רוצים, אתם בעלי החוק.
רות דיין מדר: אם יש לך אפשרות לתת אחריות נוספת, עדיף.
דוד רותם: לא עדיף שתהיה אחריות נוספת.
דוד רותם: בתי המשפט כורעים גם כך תחת העומס, אנחנו כל הזמן מחפשים איך להקל עליהם.
רינת וייגלר: בסיטואציות שבהן אני כותבת "סמכות או אחריות", השאלה אם לא יכול להיות מצב שבו דבר נופל בין הכיסאות וזה לא לשניהם.
רינת וייגלר: זה מה שאני תוהה.
דוד רותם: סמכות זה נושא משרה בתאגיד, אבל אחריות זה מי שבפועל מנהל את העסק והוא יודע שאין לי רישיון.
רינת וייגלר: הבקשה לרישיון אני רוצה שתוגש על-ידי המנהל, על-ידי מי שיש לו הסמכות להגיש.
דוד רותם: מה שקורה שהמנהל לא מגיש, ואת רוצה באותו רגע שאני אפסיק לעבוד שם, כי אם אני אמשיך לעבוד שם, יתנהלו לך עסקים בלי היתרים, ובלעדי הוא לא יכול לנהל.
עדנה הראל: אדוני מציע שהמנהל יוגדר גם כמי שבאחריותו, על מנת שהאיסור יהיה רחב יותר?
דוד רותם: כן, שהפסיכיאטר ידע שאם אין לו רישיון למקום - - -
עדנה הראל: אפשר להרחיב את האיסור, עדיין מי שיצטרך לקבל את הרישיון זה הבעלים.
אביגיל סון: כן, כתוב "לא יפעיל אדם".
דוד רותם: מכיוון שאתמול הייתם כולכם בקורס לעבירות מינהליות, פה אני יוצר עבירה מינהלית בלי להתאמץ יתר על המידה, כי הפסיכיאטר יודע שאם הוא ינהל את זה בלי שלמקום יש היתר, הוא יאבד את הרישיון שלו, אז הוא יברח משם, וסגרתם את העסק.
עדנה הראל: ההגדרה של מנהל חוזרת גם במקומות אחרים.
עדנה הראל: אנחנו צמצ אותה כדי שיהיה ברור שמנהל הוא מי שהוא המנהל בפועל, ועליו חלים האחריות ותנאי הכשירות שנדרשים ממנהל, וזה לא בהכרח מנהל המשמרת.
עדנה הראל: זאת אומרת, יכולה להיות הבחנה.
דוד רותם: לא כתוב פה "מנהל בפועל".
עדנה הראל: ברגע שיש הבדל בין האחריות והסמכות, יכול להיות מצב שהמנהל - - -
דוד רותם: מה זה האחריות?
עדנה הראל: עשינו נוסח דומה לעניין של מעונות היום, והנוסח שם כיוון את ההבחנה בין המנהל של הגן או המעון לבין הגננת האחראית באותו מועד, כאשר רצינו לתפוס את שניהם, להטיל את אותן חובות גם על הגננת שנמצאת באותה עת.
דוד רותם: זה מה שצריך לעשות גם פה, בדיוק אותו דבר.
עדנה הראל: השאלה האם זה נכון כאן גם במהלך הרישוי.
עדנה הראל: אולי כשנגיע לסעיפים האחרים, נעשה את ההבחנה.
דוד רותם: הזהרתי אתכם.
נעמה מנחמי: השארנו את האחריות?
דוד רותם: כן, אלא אם כן הם יבקשו לשנות את זה.
אביגיל סון: המנהל הכללי ימנה.
נעמה מנחמי: אז נשאיר.
נעמה מנחמי: ""רישיון הפעלה", "רישיון"– רישיון להפעלת מרכז לטיפול ייעודי שניתן לפי הוראות סימן ב';"
נעמה מנחמי: השר הוא שר הרווחה והשירותים החברתיים.
דוד רותם: יש למישהו הערות על סעיף 20א?
נעמה מנחמי: סימן א', כל פרק ההגדרות.
דוד רותם: הצבעה בעד סימן א' – פה אחד סימן א' אושר
דוד רותם: לא חוזרים, שיהיה ברור.
דוד רותם: רבותי, מה שאני עובר, אני גומר ולא חוזר.
נעמה מנחמי: "המנהל הכללי של משרד הרווחה והשירותים החברתיים ימנה, מבין עובדי משרדו, ממונה על טיפול ייעודי, שתפקידיו יהיו לפי הוראות פרק זה.
נעמה מנחמי: " ביקשנו מכם לבדוק מה יהיו תנאי הכשירות של אותו ממונה.
אסתי שדה: אנחנו מדברים על עובד בכיר מבין עובדי המשרד, שיש לו תואר ראשון באחד מהמקצועות ויש לו ניסיון של לפחות ארבע שנות עבודה, כשיש לו כישורים מקצועיים וכישורים ארגוניים-ניהוליים.
דוד רותם: הלכתם למינימום.
דוד רותם: אני לא בטוח שהוא יכול לקבל רישיון הפעלה, אבל הוא יהיה זה שנותן את הרישיונות.
אסתי שדה: אולי בתקנות נקבע את רמת הניסיון והמקצועיות שלו.
אסתי שדה: אין ספק שהוא צריך ידע מקצועי לצורך נושא הרישוי, הפיקוח וקביעת מדיניות.
אסתי שדה: זו בדרך כלל התפיסה שלנו לרמת הבכירות הזאת.
רינת וייגלר: ניסיון בתחום.
דוד רותם: השאלה אם לא צריך לכתוב את זה.
דוד רותם: קבענו לשופטים של בית הדין לענייני משפחה שהם צריכים להיות בעלי ניסיון, שהם עסקו בזה וכן הלאה.
דוד רותם: בתקנות אחר-כך, עד שיתקינו את התקנות, בינתיים צריך לפעול.
דוד רותם: אני חושב שהרבה יותר פשוט להכניס שהוא בעל תואר ראשון, תואר שני, תואר שלישי, ויש לו ניסיון של לפחות כך וכך שנים והוא עובד בדרגה כזאת וכזאת.
דוד רותם: אנחנו עושים את זה הרבה פעמים עם קציני משטרה.
רינת וייגלר: בכל זאת כרגע אני לא בטוחה שיש חובה.
רינת וייגלר: מספיק אולי לכתוב "עובד בכיר מבין עובדי משרדו".
דוד רותם: אז נצטרך לכתוב הגדרה מה זה עובד בכיר, ובעובד בכיר נצטרך לכתוב את הניסיון שלו ואת הידע שלו.
רינת וייגלר: אני לא חושבת שצריך לרדת לרמת פירוט כזאת.
דוד רותם: כדאי לכם להעביר לי הצעה שלכם.
דוד רותם: זה שאתם לא חושבים, זה בסדר, אבל אני חושב שכן צריך.
דנה קייזר: אני מבקשת להתייחס לעניין התואר הראשון.
דנה קייזר: זה תפקיד שצריך להיות לאדם בעל תואר שני לפחות.
דנה קייזר: גם בדיונים הקודמים דובר על כך שהמטפלים ומעריכי המסוכנות, שהגדרנו אותם, רוב המטפלים, גם במשרד הרווחה, הם עובדים סוציאליים בעלי תואר שני – שאר המקצועות מובנים בהשכלה שלהם כתואר שני לפחות.
דנה קייזר: ואני חושבת שיש מקום שמי שיהיה ממונה ויוכל לבחון את הדברים לאשורם יהיה לפחות בעל השכלה של תואר שני.
נעמה מנחמי: חובת רישוי
רינת וייגלר: נבקש לחזור לסעיף הזה, אם אפשר, בדיון הבא, כי יש לנו נקודה נוספת שאנחנו חייבים להבהיר ולראות אם יש גופים נוספים שאנחנו שוקלים לפטור מרישיון.
רינת וייגלר: אנחנו מבקשים לא לאשר את הסעיף הזה היום.
דוד רותם: אנחנו נאשר אותו היום, ואם יהיו לכם גופים שתרצו להוסיף, נקיים עליהם דיון.
דוד רותם: אני מאשר את הסעיף, כדי שלא תגידו לי מחר שאתם רוצים להוריד.
דוד רותם: נשמרת לכם הזכות לבקש להוסיף גופים נוספים.
תמר עשת סבג: אפשר לקבל הבהרה לעניין פסקה (3)?
רינת וייגלר: זה יחידות בעתיד, זה לא יחידה כרגע.
רינת וייגלר: אם יוקמו בעתיד יחידות במשרד.
תמר עשת סבג: למה זה צריך להיות בנפרד מפסקה (1)?
רינת וייגלר: אלה כבר קיימות היום.
רינת וייגלר: את יודעת כבר היום עליהן.
דוד רותם: סעיף 20ג.
נעמה מנחמי: בקשה לרישיון או לחידושו
נעמה מנחמי: הערות לעניין זה.
דוד רותם: מישהו מתנגד לזה?
רינת וייגלר: נראה לנו קצת מטריח את הוועדה.
דוד רותם: לוועדה אין מה לעשות ממילא.
דוד רותם: אל תדאגו יש ימי ראשון וחמישי, ואחר כך אפשר לבקש רביזיה.
דוד רותם: .. הכול בסדר.
נעמה מנחמי: לאור הערת היושב-ראש, אנחנו נבקש גם להוסיף סעיף שמבהיר באותו מקרה של הקליניקה, אם לאדם יש חמישה מטופלים, מגיע האדם השישי והוא מבקש רישיון, הוא יוכל להמשיך לפעול עד שיחזרו אליו עם תשובה חיובית או שלילית, אבל לפחות בינתיים הוא יוכל להמשיך לפעול.
רינת וייגלר: צריך לחשוב איך לנסח את זה ואיפה, שלא יישמע שיש פטור.
דוד רותם: אני לא רוצה לתת פטור, אבל החשש שלי שיש חמישה מטופלים, ומגיע השישי – זה באותו מקרה שאת דיברת עליו, לא שמראש - - -
רינת וייגלר: ובדיוק באותו רגע מגיע המפקח...
דוד רותם: המפקח לא מגיע, אבל אני אדם הגון, אני שומר חוק, אני לא מחכה שיגיע המפקח, ואני צריך להפסיק עם כל המטופלים שלי.
אביגיל סון: רק לא לקבל את השישי.
דוד רותם: אני מקבל אותו, ואז אני צריך להפסיק.
דוד רותם: גם אם אני לא מקבל אותו, אני צריך להפסיק, משום שברגע שאני מגיש בקשה, אני ודאי מייעד את זה ליותר משישה, ואז אני נופל להגדרה.
דוד רותם: מה יקרה עם חמישה האנשים האלה?