GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נעמה מנחמי: על אף האמור בסעיף קטן זה, רשאי מערך השיקום לקבוע תנאים מקדמיים לביצוע תכנית השיקום המונע בהתאם לצרכיו הטיפוליים של האסיר.
עמית מררי: אנחנו ביקשנו פה להוסיף את המילים "ואת המועד לתחילתה".
דוד רותם: אתם אומרים שאם הוא קיבל 10 שנים תעשו לו את זה בשנתיים האחרונות כי לא איכפת לכם מה הוא עושה בכלא.
עמית מררי: יכולים אנשי המקצוע להבהיר, אבל לגבי טיפולים מקצועיים נכון להתחיל את תכנית השיקום סמוך למועד השחרור.
אלי אפללו: למה לא לתת את זה מהתחלה?
קריאה: 20 שנה הוא יכול לשבת בכלא.
דוד רותם: אז מה אם הוא יושב בכלא?
דוד רותם: למה אנחנו לא יכולים לעשות מהיום?
דויד כהן: הרעיון הוא שהטיפול יינתן כמה שיותר קרוב לשעת החשיפה לסיכון, על מנת שיהיה כמה שיותר שימור של הלקחים הטיפוליים בקהילה.
דויד כהן: אנחנו מדברים על הטיפול הייעודי בעברייני מין.
דויד כהן: זה לא מונע משירות בתי הסוהר או משרד הבריאות לעשות את הטיפול המתאימים עוד לפני זה.
אלי אפללו: אני חושב שיש פה משהו לא ברור.
דוד רותם: הם אומרים לך שהטיפול הזה הוא לא 100%, לכן הם מבקשים לעשות את זה כמה שיותר מאוחר.
אלי אפללו: הייתי אומר שדווקא בהתחלה זה צריך להיות, על-מנת שנדע אם הוא יכול לשאת את הטיפול הזה ולהיכנס למסגרת.
דוד רותם: אני בקושי מבין בחוקים ואתה רוצה שאני אתחיל להבין בטיפול בעברייני מין.
אלי אפללו: אנחנו מבינים בהיגיון.
דוד רותם: ההיגיון שלי אמר מלכתחילה שצריך לטפל בו מהרגע שאתה יכול, כי גם בכלא יש גורמי סיכון.
דוד רותם: אומרים לי המקצוענים שזה לא כך.
דויד כהן: אנחנו יודעים מראש מה הפרוגנוזה של הטיפול.
דויד כהן: אנחנו יודעים אם החשש מתאים או לא מתאים.
דוד רותם: נניח שהוא מתאים.
דוד רותם: האם לא כדאי לרפא אותו כבר היום?
תמר עשת סבג: זאת לא מחלה שניתנת לריפוי.
תמר עשת סבג: זה לא משהו שמכחידים אותו.
תמר עשת סבג: צריך לשמר את זה לאורך זמן.
דוד רותם: לכמה זמן הטיפול הזה טוב?
תמר עשת סבג: האופטימאלי הוא שתשמר את הטיפול לאורך שנים, גם אם לא באותה אינטנסיביות שבה הוא התחיל.
דוד רותם: הם אומרים שכך זה צריך להמשיך ואי אפשר לתת לו טיפול במשך 10 שנים שהוא בכלא.
טלי גבע שפירו: כאשר אסיר נכנס לבית הסוהר אנחנו בונים לו תכנית טיפולית לכל הצרכים שלו, לא רק בנושא של עבריינות מין.
טלי גבע שפירו: כל התהליך הטיפולי המקדים לטיפול הייעודי יהיה לאורך כל השנים שלו ועל פי הצרכים שלו עד שנתיים לפני שחרור, שאז הוא יקבל את הטיפול הייעודי בהתאם ליכולות שלו.
נעמה מנחמי: איזה טיפולים נוספים הוא עובר?
טלי גבע שפירו: זה יכול להיות הסתגלות למאסר, ייצוב מצב נפשי, למידת קרוא וכתוב, קבוצות פסיכו חינוכיות של עברייני מין, תקשורת.
טלי גבע שפירו: מדובר בהרבה מאוד דברים שיבנו את התהליך לקראת הטיפול הייעודי.
אלי אפללו: זה לא קשור למה שאנחנו מדברים עליו.
דוד רותם: הם אומרים שהם קודם כל מכינים את הקרקע.
אלי אפללו: זה לא לכל אסיר.
רוברט אפשטיין: אלה כללים שמשותפים לכל האסירים והעבריינים.
אלי אפללו: אנחנו מדברים עכשיו על החקיקה של הפדופיליה.
אלי אפללו: האם יש משהו ספציפי שהוא שונה בטיפול הזה?
רוברט אפשטיין: זה הטיפול הייעודי.
אלי אפללו: מה זה הטיפול הייעודי?
אלי אפללו: מה אתם עושים?
רוברט אפשטיין: שהוא יזהה גורמים שעלולים להכניס אותו לסיכון, סוגים של קורבנות, מחשבות, פנטזיות, מצבי סיכון.
אלי אפללו: טיפול פסיכולוגי?
רוברט אפשטיין: טיפול פסיכולוגי של 100, 150 שעות שמדברים על העבירות שהוא ביצע בעבר, אם הוא מתכנן עבירות בעתיד, מה לעשות כדי להתגבר.
אלי אפללו: זה רק לאנשים פדופילים שמקבלים את הטיפול הזה?
רוברט אפשטיין: זה לא רק לפדופילים.
רוברט אפשטיין: מדובר בכל עברייני המין, אם זה פדופילים, אנסים, אנשים בעלי סטייה מינית, אנשים שפגעו מינית בעבר.
רוברט אפשטיין: הם יכולים להיות מודעים לגורמים שעלולים להכניס אותם לסיכון רק כשהם עומדים להיחשף.
אלי אפללו: אני מסכים לטיפול שלכם, אבל אני חושב שלפדופילים צריך טיפול שונה.
אלי אפללו: אתם עושים טיפול נהדר, אני מברך על כך, אבל בפדופילים הטיפול צריך להיות שונה.
דוד רותם: אלי, תסמוך עליהם שהם יודעים לטפל בפדופילים.
אלי אפללו: אני לא סומך, כי מבחן התוצאה לא נכון.
רוברט אפשטיין: אפשר לשנות את המינון של הטיפול בהתאם לצורך.
אלי אפללו: אני רוצה לקבל הצהרה על כך שבנושא של הפדופילים יהיה טיפול שונה.
אלי אפללו: את זה לא שמעתי.
דינה להמן: לא שונה, אלא יותר אינטנסיבי.
אלי אפללו: זה שונה ביחס לכל הנושאים.
דינה להמן: זה לא שונה במהות, אבל זה צריך להיות הרבה פעמים יותר אינטנסיבי.
אלי אפללו: ציפיתי שזה ייאמר, אבל זה לא נאמר.
דוד רותם: זה בדיוק מה שנאמר.
דוד רותם: הם מכינים לו טיפול ייעודי.
דוד רותם: אם מדובר בפדופיל שצריך לקבל טיפול ייעודי, אז זה לא יתחיל שנתיים לפני שהוא משוחרר, זה יתחיל בזמן שצריך לעשות את זה.
טלי גבע שפירו: הטיפול הייעודי הוא בשנתיים האחרונות.
דוד רותם: ואם זה פדופיל שצריך טיפול ייעודי במשך 4 שנים?
דויד כהן: הטיפול הייעודי הולך במסלול הקבוע שלו.
דויד כהן: אם אסיר צריך דברים מעבר לזה אנחנו מספקים גם דברים מעבר לזה.
דויד כהן: מה ששונה לגבי אנשים שיש להם סטייה מינית זה לא הטיפול הייעודי עצמו, אלא הטיפול התרופתי.
דויד כהן: לפעמים בכל השנה וחצי או השנתיים של הטיפול הייעודי אנחנו מכוונים את האדם להסכים לקבל את הטיפול התרופתי.
דוד רותם: אם תתחילו את זה 4 שנים לפני שהוא משתחרר הוא ייקח את התרופה בשנתיים האחרונות.
דויד כהן: זה מיותר.
דויד כהן: לתת לאנשים טיפול כאשר הם סגורים בתוך מסגרת ואין להם חשיפה לעולם החיצוני זה מיותר.
אלי אפללו: הצעת החוק הזאת היא כוללנית לגבי כל עברייני המין.
אלי אפללו: אני חושב שבאופן נקודתי העניין של הפדופילים צריך להיות מוגדר קצת שונה.
אלי אפללו: מכובדי אמר פה שהם יקבלו את זה בשנתיים כמו כל עבריני המין.
אלי אפללו: בנוגע לפדופילים זה צריך להיות לפי הצורך שלהם, לא להגיד שכולם יקבלו את זה בשנתיים.
אלי אפללו: בנושא של הפדופילים צריך טיפול שונה.
אלי אפללו: ציפיתי שהוא יגיד את זה, אבל הוא לא אמר.
אלי אפללו: לא צריך להיות מרובעים ולקבוע שנתיים לגבי כלל הטיפולים.
אלי אפללו: הפדופילים צריכים הכנה יותר גדולה, הם צריכים טיפול פסיכולוגי.
טלי גבע שפירו: את ההכנה הם יקבלו גם 4 שנים לפני.
אלי אפללו: אני חולק על הטיפול הייעודי שניתן במשך השנתיים.
אלי אפללו: אני חושב שהוא צריך לקבל הרבה יותר.
דוד רותם: יש דברים שאני יודע להתווכח עליהם, יש דברים שאני סומך על אנשי מקצוע.
דוד רותם: לא הייתי מכניס סעיף בחוק שיכוון את אנשי המקצוע למה שהם צריכים לעשות.
אלי אפללו: הייתי מכניס סעיף שאומר שבדבר הזה לא ייקבע שנתיים.
דוד רותם: אף אחד לא קובע שנתיים.
דוד רותם: הם פועלים לפי מסגרת מקצועית.
דוד רותם: אם הם יחליטו שזה צריך להיות 3 שנים הם יעשו את זה 3 שנים.
דוד רותם: אתה רוצה שאני אקבע בחוק כמה זמן לפני הם יקבלו את הטיפול הייעודי?
אלי אפללו: אני רוצה שזה לא יהיה במסגרת רגילה של שנתיים, אלא שזה ייקבע לפי הצורך שלהם.
אלי אפללו: את זה הייתי רוצה לשמוע.
טלי גבע שפירו: לעברייני מין, כולל הפדופילים, התכנית האישית תיבנה על פי הצרכים והיכולות.
טלי גבע שפירו: מי שצריך יותר יקבל יותר, מי שצריך פחות יקבל פחות.
טלי גבע שפירו: לטיפול הייעודי כולם יגיעו בטווח זמן של שנתיים.
אלי אפללו: הם נשארים מקובעים בנושא של השנתיים.
דוד רותם: הם לא נשארים מקובעים.
אלי אפללו: הם עושים את הכל, אבל את הטיפול הם משאירים לזמן של שנתיים.
דוד רותם: הם אומרים שהם יתנו את הטיפול לפי מה שצריך האדם.
אלי אפללו: הטיפול הוא לשנתיים.
דוד רותם: האם כשהטיפול הייעודי יצטרך להימשך 3 שנים אתם תתנו אותו במשך 3 שנים?
טלי גבע שפירו: אם זה יתאים ניתן אותו.
דנה קייזר: חשוב להדגיש שהטיפול הזה של השנתיים לא נפסק במקום הזה.
נעמה מנחמי: (ג) שיקום מונע בבית סוהר יינתן בהתאם לתוכנית שגובשה על ידי מערך השיקום לעברייני מין בבתי הסוהר כאמור בסעיף קטן (ב), בתיאום עם היחידה של משרד הבריאות.
נעמה מנחמי: טיפול ייעודי יתן מטפל שהתקיימו בו התנאים האמורים בסעיף 20טו(א)(1)-(3).
נעמה מנחמי: (ד) השר לביטחון הפנים, בהתייעצות עם שר הבריאות, יקים מערך בשירות בתי הסוהר שתפקידו לגבש תוכניות לשיקום מונע בבתי סוהר לעברייני מין שהם אסירים (להלן – מערך השיקום בבתי הסוהר), ולבצען.
נעמה מנחמי: (ה) הוראות סעיף 20ל יחולו, בשינויים המחויבים, לגבי הכללת טיפול תרופתי כחלק מתוכנית לשיקום מונע בבית הסוהר.
נעמה מנחמי: (ו) על אף הוראות סעיף קטן (ב), שוכנע ראש ענף טיפול ושיקום בשירות בתי הסוהר, כי יש בתוכנית לשיקום מונע שגובשה לגבי עבריין מין שהוא אסיר, כדי לפגוע בהסדרים בבית הסוהר הנוגעים לביטחון ולמשמעת של אסירים, וכי אין אפשרות לשנות את תנאי התוכנית כך שלא תפגע בהסדרים כאמור, רשאי הוא שלא לאפשר לאסיר להשתתף בתוכנית לשיקום מונע, ובלבד שהחלטתו כאמור תיבחן מחדש אחת לשישה חודשים.
יצחק קדמן: אם הוא לא התנהג יפה אפשר יהיה לשלול ממנו?
דוד רותם: מדובר בהסדרים הנוגעים לביטחון ולמשמעת של אסירים.
דוד רותם: נניח שקבעו לאיש תוכנית לשיקום אבל מכיוון שהאיש השתולל הכניסו אותו לבידוד.
דוד רותם: לאיש הזה ידחו את השיקום.
דוד רותם: יגיד ראש ענף טיפול ושיקום בבתי הסוהר שהוא לא יכול שאיש הזה יסתובב בבית הסוהר כי הוא נמצא בבידוד ולכן הוא לא יקבל עכשיו את השיקום אלא רק יתחיל בעוד 6 חודשים.
דוד רותם: השיקום הוא לא פרס, זאת חובה.
יצחק קדמן: השיקום הוא לא פרס, הוא אינטרס חברתי.
דוד רותם: גם הסדר, הביטחון והמשמעת בבתי הסוהר הם עניין חברתי.
דוד רותם: זה אדם שהגיעו למסקנה שהוא צריך טיפול במשך שנתיים.
דוד רותם: לאדם שמפר את הסדר וגורם להפרעות ביטחוניות ומשמעתיות בכלא ידחו את השיקום.
יצחק קדמן: אתה לא דוחה את השחרור שלו.
דוד רותם: שני שליש.
יצחק קדמן: הוא ישתחרר בלי שיקום לקהילה.
יצחק קדמן: מה אנחנו מרוויחים?
שלי הרפז-גרינברג: רובם יושבים את מלוא תקופת המאסר.
אלי אפללו: כדי לעודד אותם לקבל את הטיפול צריך שיהיה איזה שהוא טריגר.
טלי גבע שפירו: הטריגר זה החופש.
טלי גבע שפירו: מי שלא נמצא בטיפול לא יצא לחופשות.
אלי אפללו: הוא יקבל שליש?
טלי גבע שפירו: הוא לא יקבל.
אלי אפללו: אני מתכוון לאלה שיוצאים לחופשות.
טלי גבע שפירו: אם הם מוכנים לקבל את הטיפול והערכת המסוכנות הראתה הפחתה במסוכנות יש מצב שהם יצאו לחופשות.
דוד רותם: השאלה שהייתה פה היא אם לעשות פגיעה שאינה זניחה או פגיעה זניחה.
דוד רותם: בוודאי שזאת צריכה להיות פגיעה שאינה זניחה.
דוד רותם: לא יכול להיות שעל כל אפצ'י שעשיתי בכלא יגידו לי שאני לא אקבל שיקום.
דוד רותם: אני סומך על ראש ענף טיפול ושיקום בבית הסוהר לשקול מה זניח ומה לא זניח.
דוד רותם: כמו שאומר ד"ר קדמן, השיקום הוא גם עניין חברתי.
עמית מררי: לכן יש חשיבה מחודשת כל 6 חודשים ונקבעה דרגה גבוהה יחסית.
דוד רותם: אני לא רוצה שזה יהיה על כל פגיעה, אלא על פגיעה שאיננה זניחה.
עמית מררי: אנחנו חשבנו שלא כדאי להוסיף פגיעה שאיננה זניחה, כדי למנוע התדיינויות של מה זניח ומה לא.
עמית מררי: אנחנו סומכים על שיקול הדעת.
דוד רותם: התדיינויות יהיו ממילא.
דויד כהן: זה אירוע מאוד מאוד נדיר.
דויד כהן: נתקלתי במקרים כאלה פעם אחת או פעמיים.
דוד רותם: אם זה המצב, אז טוב שיהיה כתוב פגיעה שאינה זניחה.
דינה להמן: זה בדרך כלל כשמדובר על סכנת חיי אותו אסיר, או כשיש מידע מודיעיני על כך שרוצים לפגוע בו.
דוד רותם: זאת פגיעה שאיננה זניחה.
דינה להמן: אלה הדברים שנתקלנו בהם.
דינה להמן: לא מדובר במקרה שהוא לא כל כך ממושמע.
דנה קייזר: מה לגבי אסירים בעלי צרכים מיוחדים מבחינת לקויות שכליות?
דוד רותם: דיברו על זה בשלב הקודם.
דוד רותם: כל תכנית נבנית לפי האסיר.
נעמה מנחמי: שירות בתי הסוהר, האם יש כוונה לבנות תוכניות ספציפיות לאנשים עם בעיות מסוימות?
טלי גבע שפירו: אנחנו רוצים לעשות דיפרנציאציה בין קבוצות שונות של אסירים.
טלי גבע שפירו: בהתאם ליכולות שלהם הם יקבלו את הטיפול.
דוד רותם: אם ייכנס לכלא אחד שדובר פרסית יצטרכו לעשות לו קורס בפרסית.
טלי גבע שפירו: אנחנו נשלח אותו ללמוד עברית.
אלי אפללו: ואם הוא לא למד עברית?
טלי גבע שפירו: תהיה לנו בעיה להתחיל לעשות קבוצות על פי שפות שונות.
אלי אפללו: מדובר במקרים מיוחדים.
טלי גבע שפירו: אני צריכה למצוא 8 אסירים דוברי פרסית שצריכים טיפול.
דוד רותם: מה אפשר לעשות כשהאיש לא מבין עברית?
טלי גבע שפירו: נשלח אותו במשך ה-20 שנה שהוא קיבל ללמוד עברית.
דינה להמן: אי אפשר להתאים לו תכנית.
דינה להמן: יש אנשים שלא ניתן להתאים להם תוכנית.
קריאה: מסתננים לא מדברים עברית.
דוד רותם: תמצאו מישהו שיעשה את הקורס הזה בערבית.
נעמה מנחמי: את העתירה על החלטות לגבי שיקום בבית סוהר נעשה כעתירת אסיר.
דוד רותם: יש הערות לגבי סעיף 23?
דוד רותם: הסעיף אושר.
דוד רותם: לא חוזרים אליו.
נעמה מנחמי: 24א (א)"שיתוף פעולה בין יחידה לשיקום מונע, גורם מקצועי מתאם ויחידת הפיקוח (א) יחידה לשיקום מונע, גורם מקצועי מתאם ויחידת הפיקוח, ישתפו פעולה ביניהם בכל הנוגע לביצוע תפקידם לפי חוק זה, ובכלל זה יעבירו ביניהם מידע בדבר הפרת צו פיקוח או שינוי של תנאי מתנאיו, אי קיום תנאי מתנאיה של תכנית לשיקום מונע בקהילה שפורטו בצו פיקוח, וכל מידע אחר שיש בו כדי להשפיע על תהליך פיקוח ומעקב או שיקום מונע שמתבצעים לפי חוק זה.
נעמה מנחמי: אנחנו חושבים שאין מקום לסעיף קטן (ב) מאחר והוא ממילא נכנס בתוך (א).
שרונה עבר הדני: הוא מקרה פרטני.
שרונה עבר הדני: ייתכנו דברים רבים אחרים שיכולים להיות לא פחות חמורים, כגון שבחלק מצו הפיקוח הוא שולב בהוסטל ויצא לחופשה ולא חזר.
קריאה: איפה כתוב ללא דיחוי ב(א)?
נעמה מנחמי: כל הנושא הזה יוסדר בכללים.
נעמה מנחמי: האם יש עוד גורמים שאתם חושבים שצריכים להיכנס במסגרת סעיף (א) בנוסף ליחידה לשיקום מונע, גורם מתאם ויחידת פיקוח?
ורד וינדמן: מה עם הפרקליטות שצריכה אחר כך להגיש בקשה לשינוי אמצעי פיקוח?
עמית מררי: זה לא צריך להיות כתוב.
עמית מררי: המטרה היא שיהיה שיתוף פעולה בין גורמי המקצוע השונים.
עמית מררי: ברור שהפרקליטות מכלילה את המידע הזה וככל שיש צורך להגיש בקשה חייבים לעבור דרך הפרקליטות.
עמית מררי: היא לא גורם מקצועי.
עמית מררי: .
דוד רותם: הפרקליטות מעורבת ממילא בכל דבר שזז במדינה הזאת, לכן לא צריך לכתוב אותם בחוק.
דוד רותם: גם אם לא תרצי הם יהיו בפנים.
נעמה מנחמי: (ג) שר הרווחה והשירותים החברתיים והשר לביטחון הפנים יקבעו נהלים לעניין שיתוף הפעולה והעברת מידע לפי סעיף זה.
גלי עציון: מה לגבי נפגעי העבירה וקבלת המידע אם יש הפרה של צווים כאלה?
דוד רותם: למה נפגע העבירה צריך לדעת מזה?
דוד רותם: היום על פי החוק מגיע לו?
דוד רותם: אני לא מתקן עכשיו את חוק נפגעי עבירה.
דוד רותם: מה שמגיע לו על פי החוק הוא יקבל על פי החוק.
גלי עציון: מגיע לו לדעת אם יש שינוי בתנאים, ביציאה לחופשות ובדברים כאלה.
דוד רותם: הוא יקבל את המידע הזה לא לפי החוק הזה.
גלי עציון: זה די הגבלה.
גלי עציון: אנשים יצאו לפעמים לשליש או יצאו לחופשות בהסתמך על זה שהם עוברים תכניות כאלו.
דוד רותם: על פי חוק נפגעי עבירה את מה שמגיע לנפגע העבירה הוא יקבל על פי החוק ההוא.
אלי אפללו: החוק הזה לא מבטל את החוק השני.
דוד רותם: החוק הזה לא מבטל את החוק ההוא.
דוד רותם: יש למישהו הערות לגבי סעיף 24א?
דוד רותם: תודה רבה, 24א מאושר.
נעמה מנחמי: 20לב.
נעמה מנחמי: חזרת עבריין מין בהסכמתו לתכניות לשיקום מונע בקהילה במסגרת צו פיקוח.
נעמה מנחמי: חשבנו שיש מקום לנסות לחשוב על הסדר אחר.
עמית מררי: בדיון הקודם היו גורמים רבים שהשתתפו וחשבו שההצעה המקורית שלפיה עבריין מין שחוזר בו מהסכמה לביצוע תכנית שיקום מונע או רכיב מרכיביה צריך להודיע לבית המשפט היא הצעה נכונה.
עמית מררי: בדיון הקודם הסברנו את הטעם שהביא אותנו להסדר שהוצע במקור.
עמית מררי: בעקבות הדיון הגענו להסדר מוצע אחר, שלפיו עבריין מין שמבקש לחזור בו מהסכמתו צריך להתייצב אצל מפקד יחידת הפיקוח ולהודיע בכתב על כוונתו לחזור בו מהסכמה.
עמית מררי: כדי שהחזרה מהסכמה לא תעשה כלאחר יד צריך לעשות איזו שהיא פעולה אקטיבית ולהודיע בכתב.
עמית מררי: בדומה להסדר שהצענו בהצעת החוק המקורית עשינו אבחנה בין טיפול תרופתי לטיפול שאינו תרופתי.
עמית מררי: הכלל הוא שעבריין מין רשאי לחזור בו מהסכמה לטיפול.
עמית מררי: השאלה מה הוא צריך לעשות כדי שהדבר לא ייחשב בבחינת הפרת צו פיקוח.
עמית מררי: ככל שמדובר בטיפול תרופתי הוא יוכל לחזור מיד ולהפסיק את הטיפול, ובלבד שהוא מודיע לא יאוחר מ-48 שעות לאחר הפסקת הטיפול ליחידת הפיקוח בנוהל שהתקנתם קודם.
עמית מררי: כאשר מדובר בטיפול שאינו טיפול תרופתי יינתנו לו 30 ימים כדי להמשיך את הטיפול.
עמית מררי: יכול להיות שהוא יחזור בו מהחזרה מהסכמה.
עמית מררי: הוא צריך להמשיך 30 יום נוספים בטיפול, אלא אם בית משפט מחליט אחרת או יחידת הפיקוח יחד עם הגורמים הרלוונטיים האחרים - כמובן בראש וראשונה הגורם המקצועי המתאם - יחליטו שאין בכך כדי לשנות.
דוד רותם: לא יכול להיות שאין בכך כדי לשנות.
דוד רותם: הטיפול הזה הוא חלק מצו הפיקוח שלו.
דוד רותם: עם כל הכבוד למפקד יחידת הפיקוח, לגורם המתאם, לדויד ולכל המומחים שיושבים פה, את ההחלטה של בית משפט רק בית משפט משנה.
עמית מררי: בכל מקרה צריך להודיע לבית משפט.
עמית מררי: אפשר יהיה להודיע לבית משפט עם הבקשה לשנות את התנאי ללא דיון.
דוד רותם: הורדתם את העניין של להודיע בכתב לבית המשפט.
נעמה מנחמי: 20
נעמה מנחמי: לב חזרת עבריין מין מהסכמתו לתוכנת לשיקום מונע בקהילה במסגרת צו פיקוח.
נעמה מנחמי: (א) עבריין שנתן הסכמתו להשתתף בתכנית לשיקום מונע בקהילה במסגרת צו פיקוח, רשאי לחזור בו, בכל עת, מהסכמתו לתוכנית כולה או לתנאי מתנאיה; חזרה מהסכמה כאמור יראו בה הפרה של צו הפיקוח שבו פורטו פרטי התוכנית, אלא אם התקיימו כל אלה: (1) עבריין המין התייצב בפני מפקד יחידת הפיקוח והודיע בכתב על חזרתו מהסכמתו לתכנית; (2) עבריין המין המשיך למלא אחר תנאי התכנית במשך 30 יום, או עד להחלטת בית המשפט בבקשה שהוגשה לפי סעיף 20לג או בבקשה לעיון חוזר, לפי העניין – לפי המוקדם מביניהם; על אף האמור בפסקה זו, חזר בו עבריין המין מהסכמתו לקבלת טיפול תרופתי כתנאי מתנאי תכנית השיקום המונע, כאמור בסעיף 20לא(ב)(2)(4), לא יראו בכך הפרה של צו פיקוח, ובלבד שהתייצב בפני מפקד יחידת הפיקוח והודיע בכתב לא יאוחר מ-48 שעות לאחר שחדל למלא את התנאי.
שלי הרפז-גרינברג: זה אומר שהעבירו את כל האחריות אלי.
דוד רותם: אני לא מעביר אלייך שום אחריות.
דוד רותם: אני מאוד מעריך את מה שאת עושה, אבל כשבית משפט החליט תהיה פנייה לבית משפט.
נעמה מנחמי: (20לג).
נעמה מנחמי: שינוי בתנאי השיקום.
נעמה מנחמי: ביקש נציג היועץ המשפטי לממשלה ובהתאם להמלצת כי יש מקום לשנות תנאי מתנאי התכנית לשיקום המונע בקהילה במסגרת צו פיקוח, שפורטו בצו הפיקוח, לבקשת עבריין המין או בהסכמתו, ואין בשינוי כאמור משום החמרה בתנאי השיקום המונע וכן אין בו כדי להשפיע על תנאי הפיקוח והמעקב הכלולים בצו הפיקוח כאמור בסעיף 13, יגיש בקשה לשינוי הצו כאמור לבית המשפט שהוציא את צו הפיקוח, ובית המשפט שנמסרה לו הודעה כאמור רשאי לאשר את השינוי מבלי לקיים דיון בבקשה.
עמית מררי: קיים במקביל המסלול של הבקשה לעיון חוזר, אלא אם כן רוצים לשנות.
דוד רותם: אני מבקש שזה יהיה נציג היועץ המשפטי.
דוד רותם: לא צריך את המלצת הגורמים השיקומיים, יחידת הפיקוח והגורם המקצועי המתאם.
דוד רותם: אם הוא יחליט להתייעץ איתם הוא יתייעץ איתם, לא צריך לקבוע לו את זה בחוק.
עמית מררי: אין לנו התנגדות.
יצחק קדמן: מה קורה אם בא בן אדם ואומר שלא מתאים לו יותר השיקום, שהוא לא יכול לעמוד בטיפול התרופתי?
דוד רותם: יש את ההוראה של התרופתי ויש הוראה רגילה.
יצחק קדמן: גם במקרה הזה וגם במקרה הזה אומר האדם שהוא לא יכול להמשיך, שהוא לא רוצה להמשיך, שהוא לא מסוגל.
יצחק קדמן: אני מניח שברגע שהאיש היה בתכנית שיקום תנאי הפיקוח ירדו, מפני שההנחה הייתה שאם האיש הולך לשיקום אפשר להוריד את תנאי הפיקוח.
יצחק קדמן: עכשיו האיש מיוזמתו, לא היועץ המשפטי לממשלה, אומר שהוא לא יכול יותר, שהוא לא רוצה יותר.
יצחק קדמן: איך אנחנו מבטיחים שתנאי הפיקוח יעלו חזרה, בהתחשב בעובדה שהאיש הפסיק את הטיפול?
דוד רותם: נניח שאדם בתכנית שיקום מחליט להפסיק.
דוד רותם: הוא צריך להתייצב בפני יחידת הפיקוח ולכתוב את זה.
דוד רותם: 30 יום הוא צריך להמשיך.
אלי אפללו: ואם הוא החליט לא להמשיך?
דוד רותם: זאת הפרה.
יצחק קדמן: נניח שהוא ממשיך.
דוד רותם: ב-30 יום האלה צריך נציג היועץ המשפטי לממשלה להגיד שהוא בדק את תנאי הפיקוח ואין בעיה שהוא לא ילך לשיקום, או לפנות לבית המשפט ולבקש לשנות את תנאי הפיקוח.
יצחק קדמן: ברור מלשון החוק שאת זה הוא חייב לעשות?
דוד רותם: כתוב בסעיף 20לג.
דוד רותם: אם יש מקום לשנות תנאי מתנאי תכנית השיקום המונע בקהילה.
גלי עציון: לבקשת עבריין המין או בהסכמתו.
גלי עציון: זה להקל, לא להחמיר.
גלי עציון: זה מצב שבו צריך לשקול החמרה.
דוד רותם: להחמיר הוא צריך את בית המשפט.
דוד רותם: אם יחידת הפיקוח, הגורם המתאם והיועץ המשפטי לממשלה חושבים שלאדם הזה, למרות שהוא לא בתכנית שיקום, אפשר להקל את תנאי הפיקוח הם יקלו לו את תנאי הפיקוח.
דוד רותם: לא צריך בשביל זה צו של בית משפט.
דוד רותם: אני לא מסכים לזה, אני רק מסביר את מה שהם אומרים.
דוד רותם: מרגע שיש צו של בית משפט אף אחד לא משנה אותו אלא בית משפט.
נעמה מנחמי: זה מה שכתוב.
גלי עציון: הרעיון הוא שכשאדם הסכים למשהו ועל סמך ההסכמה הזאת בית המשפט קבע תנאים מסוימים והאדם חוזר בו זה צריך באופן אוטומטי לחזור לבית המשפט.
גלי עציון: זה לא מה שיש פה.
דוד רותם: שום דבר לא קורה אוטומטית בבית משפט.
דוד רותם: אוטומציה יש במקומות אחרים.
דוד רותם: נציג היועץ המשפטי יצטרך לפנות לבית המשפט.
גלי עציון: זה נתון לשיקול דעתו.
דוד רותם: לשיקול דעתו של מי?
גלי עציון: של נציג היועץ המשפטי.
גלי עציון: יכול להיות מצב שקבעו תנאי פיקוח בהסתמך על ההסכמה של העבריין, אחרי כמה זמן העבריין חזר בו מהסכמתו ונציג היועץ המשפטי מחליט שהוא לא יפנה לבית המשפט לשנות את תנאי הפיקוח.
דוד רותם: אחריותו של היועץ המשפטי לממשלה היא הרבה יותר גדולה ממה שאת מתארת לעצמך.
מאירה בסוק: הוא מתנגש כאן עם היועצים הרפואיים של האדם.
דוד רותם: יכול להיות שזה מתנגש.
דוד רותם: היועץ המשפטי הוא זה שמייצג את מדינת ישראל בפני בתי המשפט, לכן הוא קובע מתי הוא מגיש כתב אישום.
דוד רותם: לגבי אותו אדם שקיבל תקופת שיקום היועץ המשפטי יכול גם להחליט שהוא לא מעמיד אותו לדין.
עמית מררי: הוא יכול להחליט שהוא לא מגיש הארכה לפיקוח, או לא מגיש בקשה לפיקוח מלכתחילה.
יצחק קדמן: מי מודיע ליועץ המשפטי לממשלה שהוא הפסיק את הטיפול?
גלי עציון: ההשוואה היא לעניינים של ועדות פסיכיאטריות.
גלי עציון: התקווה והרצון שכל דבר יעבור ליועץ המשפטי לא כל כך משקפים את המציאות.
גלי עציון: צריך להביא את זה בחשבון.
שלי הרפז-גרינברג: אני אשמח לדעת איך זה אמור לעבוד.
שלי הרפז-גרינברג: אני לא מבינה.
נעמה מנחמי: את טוענת שאין לך מספיק כוח אדם לבצע את הדבר הזה.
שלי הרפז-גרינברג: מגיע אלי אדם למשרד שאומר שלא בא לו להיות יותר בהוסטל הזה והזה, שלא בא לו ללכת לסדנאות האלו והאלו.
שלי הרפז-גרינברג: מה עכשיו?
דוד רותם: הוא ממשיך 30 יום?
שלי הרפז-גרינברג: לא בא לו.
דוד רותם: הוא הפר את צו הפיקוח.
גלי עציון: הוא גמר את ה-30 יום.
שלי הרפז-גרינברג: נניח שהוא המשיך את ה-30יום.
דוד רותם: בתוך ה-30 יום האלה את מעבירה את ההודעה שלו ליועץ המשפטי שלך על מנת שיעביר את זה לפרקליטות.
דוד רותם: הם יצטרכו להגיש בקשה.
דוד רותם: אם הם לא יגישו בקשה הם עוברים על החוק.
דוד רותם: לא צריך להיות כתוב שנציג היועץ המשפטי צריך לשמור על החוק.
דינה להמן: הסעיף הזה מדבר על משהו שאין בו כדי להשפיע על תנאי הפיקוח והמעקב.
דוד רותם: זה לא חשוב אם יש בו או אין בו.
דוד רותם: מכיוון שיש צו של בית המשפט יחזרו לבית המשפט.
דינה להמן: אם יש שינוי בתנאי הפיקוח, יש משהו שמשפיע ממילא מבקשים דיון חוזר.
דינה להמן: כל מה שהסעיף הזה אומר הוא שכאשר שינוי השיקום הוא כזה שהוא לא משפיע על הפיקוח בית המשפט יכול לאשר את זה בלי לקיים דיון.
דוד רותם: מדברים כאן על איך זה מגיע לבית המשפט.
דוד רותם: איך זה יגיע לבית משפט?
דינה להמן: דרך נציג היועץ המשפטי.
דוד רותם: מי יודיע ליועץ המשפטי?
דוד רותם: על מי את מטילה את התפקיד להודיע?
דוד רותם: את תודיעי לנציג היועץ המשפטי?
דינה להמן: נציג היועץ המשפטי מקבל הודעה.
דוד רותם: ממי הוא מקבל?
דינה להמן: מיחידת הפיקוח.
דוד רותם: תביאי עוד כוח אדם ליחידת הפיקוח.
דינה להמן: כך זה עובד גם היום.
שלי הרפז-גרינברג: היום אין שום קשר לרווחה.
שלי הרפז-גרינברג: היום יש פיקוח.
שלי הרפז-גרינברג: אין קשר לשום דבר אחר.
דינה להמן: אנחנו מדברים על שיקום שהוא חלק מפיקוח.
דינה להמן: עזבו דבר אחר.
דינה להמן: כל הנושא כאן זה שיקום שהוא חלק מפיקוח.
דינה להמן: השינוי מדווח לפרקליטות.
עמית מררי: אם הדבר הזה מטריד אפשר לכתוב בסעיף 15 את המילים "אי מילוי תנאי מתנאי השיקום", או בסעיף לב2 שמפקד יחידת הפיקוח או יחידת הפיקוח יודיעו.
דוד רותם: בסעיף 20לג צריך להוסיף שמפקד יחידת הפיקוח שקיבל הודעה כאמור יעבירנה לנציג היועץ המשפטי לממשלה.
עמית מררי: יש לאדוני התנגדות שזה יהיה ב-20לב?
דוד רותם: אין לי התנגדות שזה יהיה כתוב איפה שאתם רוצים.
דוד רותם: שלי, כמה עובדים את צריכה בשביל זה?
שלי הרפז-גרינברג: אני צריכה לפחות עוד יועץ משפטי כדי שיתעסק עם כל הדברים האלה.
שלי הרפז-גרינברג: אנחנו עושים הכל על מנת לעשות את החוק כמו שצריך.
דוד רותם: כל יועץ משפטי זה עוד מקל בגלגלים.
שלי הרפז-גרינברג: לא נכון.
שלי הרפז-גרינברג: היועץ המשפטי שלי מאוד קואופרטיבי לעבודה.
דוד רותם: את צריכה כשמגיע אלייך עבריין המין הזה שחותם על הטופס לתת את הטופס לאיזו ילדה שתיקח את זה, תצלם ותשלח ליועץ המשפטי.
שלי הרפז-גרינברג: אני אסבר לכם את האוזן מה קורה אחר כך.
שלי הרפז-גרינברג: מתקשר אותו פרקליט ומתחיל לשאול את השאלות.
שלי הרפז-גרינברג: זה אומר שאני אצטרך להגיש לו חוות דעת.
שלי הרפז-גרינברג: את חוות הדעת אני אצטרך לגבש יחד עם הגמ"מ, יחד עם כל השיקומיים למיניהם.
שלי הרפז-גרינברג: בסוף אני אצטרך להכין מסמך מסודר לפרקליטות כמו שקורה היום בכל דבר, בכל הפרת צו ובכל עניין.
שלי הרפז-גרינברג: בסוף מי שעושה את העבודה לפרקליט שעומד מול בית המשפט ומייצג אותי בבית המשפט.
שלי הרפז-גרינברג: .
דוד רותם: באיזו דרגה את רוצה את היועץ המשפטי?
שלי הרפז-גרינברג: רב כלאי.
דוד רותם: אני לא אעביר את החוק הזה אם לא תקבלי מספיק כוח אדם כדי לבצע אותו.
דוד רותם: אנחנו מטילים עליה עוד ועוד ועוד ועוד.
דוד רותם: אנחנו אומרים לה כמו הסוס לעשות דיאטה וכשהוא ימות נבין מה אנחנו רוצים.
עמית מררי: צריך את נציגי משרד האוצר.
דוד רותם: אני לא מכיר את משרד האוצר, אני מכיר את מדינת ישראל.
דוד רותם: בשבילי את מדינת ישראל.
דוד רותם: מדינת ישראל לא נותנת לי הוראות.
שלי הרפז-גרינברג: צריך לקחת בחשבון שבסעיף הזה אנחנו מדברים על יועץ משפטי.
שלי הרפז-גרינברג: בסעיף המרשם קיבלתי בלי להרגיש משימה נוספת שזה 5 אנשים ועוד אחראי מרשם.
דוד רותם: אני הבטחתי לך.
דוד רותם: תכיני לי רשימה לגבי כוח האדם שאת צריכה.
דוד רותם: כשאני מתחייב גם האוצר עומד בהתחייבויות.
נעמה מנחמי: סעיפים 20לב ו-לג אושרו.
דוד רותם: מי קובע לך את התקן?
שלי הרפז-גרינברג: המשרד לביטחון פנים.
שלי הרפז-גרינברג: צריך לקחת בחשבון שלמשרד לביטחון פנים אין את הכסף, הוא יצטרך לבקש את זה ממשרד האוצר.
שלי הרפז-גרינברג: כך זה עובד בדרך כלל.
אלי אפללו: זאת בעיה של השר.
שלי הרפז-גרינברג: האם יש שיקול דעת מתי מגישים את זה לבית המשפט ומתי לא מגישים את זה לבית המשפט, או האם בכל שלב אנחנו מגישים את זה לבית המשפט?
דוד רותם: אתם לא מגישים לבית המשפט כלום.
שלי הרפז-גרינברג: אני מגישה רק לפרקליטות.
דוד רותם: היועץ המשפטי לממשלה חייב להגיש את זה בכל מקרה.
דוד רותם: יש פה צו של בית משפט.
דוד רותם: אם רוצים לשנות הולכים לבית המשפט.
שלי הרפז-גרינברג: גם בהפרה וגם לא בהפרה?
דוד רותם: לא יכול להיות מצב, אלא אם כן זה טיפול תרופתי.
שלי הרפז-גרינברג: יש בסעיף 15 מה שנקרא הפרה קלת ערך.
שלי הרפז-גרינברג: פה נותנים את ההחלטה ליחידת הפיקוח לקבל החלטה אם מגישים את זה או לא מגישים את זה לעיון חוזר או להמשך טיפול ככתב אישום.
שלי הרפז-גרינברג: בנקודה הזאת שהאדם מפסיק את ההליך השיקומי אין שיקול דעת?
יצחק קדמן: זה לא כתב אישום.
שלי הרפז-גרינברג: אני מדברת על ההפרה של השיקום.
דוד רותם: כאשר אדם מפר הוא עובר עבירה.
דוד רותם: בעבירה כזאת יש לך שיקול דעת אם להגיש או לא.
דוד רותם: פה האיש משנה תנאי שנקבע בצו של בית משפט.