GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמיר פרץ: היה שנה שלמה עכשיו שלא היה מועצה.
עמיר פרץ: המועצה הזאת קבועה בתקנות.
עמיר פרץ: יש שם כל מיני עניינים מסובכים של כהונה.
עמיר פרץ: יכול להיות בגלל מצב של העדה שהמועצה לא מכוננת, יש שיתוק במועצה, כמו שהיה בשנה הקודמת.
עמיר פרץ: ויושב-ראש המועצה לא היה, היה תקופה שלדעתנו המשפטית, לא היה.
משה דיין: היה תוקף של חמש שנים בעקבות בג"צ לתקנות, אם אתה זוכר, ולקח הרבה זמן עד שכוננו את זה ואני לא רוצה לחזור לתקופה.
חמד עמאר: מתי הוועדה האחרונה למינוי שופטים היתה?
חמד עמאר: למינוי קאדים?
חמד עמאר: ב- 84.
חמד עמאר: עכשיו יש ועדה.
חמד עמאר: כל כמה שנים?
חמד עמאר: אתה בעצמך אמרת לי כל 20 שנה אולי תתכנס הוועדה.
משה דיין: לא לא, סליחה, היתה בתקופת ביילין, ב- 2001.
משה דיין: שנייה.
קריאה: 2002, 2001, נכון.
משה דיין: והמינוי היה ב- 2002.
משה דיין: אני רק אומר לכם, בין 92 לסדר גודל של 2000, אל תתפוש אותי על השנה, לא היה יושב-ראש למועצה, אתם זוכרים את זה, וגם אז התקינו תקנות, היה להם תוקף חמש שנים, בג"צים, חשין, ואז היה לנו חלונות שבגללם אגב לא כינסנו את הוועדה.
סעיד נפאע: אם יורשה לי, אני אגיד איך מתגברים על הבעיה הזאת, במידה ותיווצר בעיה כזו.
דוד רותם: ממנים ראש מועצה דתית.
סעיד נפאע: לא לא.
סעיד נפאע: תראה, האקט הזה, כפי שהסברתי אותו, שאדם שאין לו נגישות, שלא מגיעה לו נגישות לכתבי הדת, האקט הזה מתקיים בפני הסיאס, לכן פה נאמר שראש העדה, ראש המועצה הדתית, על-פי המלצת הסיאס.
סעיד נפאע: כי האקט עצמו לא מתקיים בפני ראש העדה.
סעיד נפאע: הוא בא, לכן, לבית התפילה, איפה שהוא מתפלל, שהוא שייך בכפר הספציפי הזה ובא לסיאס של החילווה, והוא מבקש לחזור בתשובה.
סעיד נפאע: הסיאס נותנים לו, לא יודע, חודשיים, שלושה חודשים, ארבעה חודשים, חמישה חודשים, ואז הוא מתייחד.
סעיד נפאע: ברור?
סעיד נפאע: הסיאס, יושב אתו שניהם לבד, הוא אומר לו – נו, אתה, מה העבר שלך?
סעיד נפאע: והבן-אדם אומר לסיאס – אדוני, אני, לא מגיע לי.
סעיד נפאע: ואז הסיאס מפרסם את זה, זה לא נשאר סוד.
סעיד נפאע: הוא אומר לכל אנשי הדת שבחילווה, שהאדם הזה, החוזר בתשובה הזה, מה שמגיע לו, הוא לא אומר להם למה, אגב.
סעיד נפאע: מה שמגיע לו, זה רק לעיין בספרי הפרשנות ולא בספרי הדת.
סעיד נפאע: זה לא משהו סודי.
סעיד נפאע: אז לכן פה בכלל הכניסו את מעמד הסיאס, כי זה נעשה בפניו.
סעיד נפאע: אם אין באמת למועצה הדתית במקרה זה, נגיד, לא קיים, אפשר, תמיד יש קאדי בערכאה העליונה.
סעיד נפאע: ערכאת הערעור.
יריב לוין: אולי נעשה משהו הפוך.
יריב לוין: אנחנו נקבע שהתנאי הוא האישור של הסיאס ואנחנו נקבע שראש המועצה יהיה רשאי להתנגד.
יריב לוין: אם הוא יתנגד, האישום בטל.
יריב לוין: אם הוא לא קיים, אז אין מי שיתנגד.
חמד עמאר: הנושא הזה, אנחנו מכירים יותר טוב.
חמד עמאר: הנושא הזה לא יהיה אישור ולא אישור יושב-ראש.
חמד עמאר: זה ידוע לכולם, כמו שאמר חברי.
חמד עמאר: לסיאס אין שום שיקול דעת.
חמד עמאר: ברגע שהבן-אדם, אצלו בחילווה, הוא ידוע ככה או ככה, הוא בא אליו, הוא אומר לו – תן לי מכתב שאני זה.
חמד עמאר: אין לו שיקול דעת.
משה דיין: אם נגזר שזה יהיה, ובאמת אני מדבר מהניסיון ורק מהניסיון.
משה דיין: כך: יש בעיה שאדם שהוא Go – No go.
משה דיין: הוא נותן את הכרטיס כניסה למשחק, זה מישהו, תשמעו, הוא לא עובד מדינה.
משה דיין: אני לא יודע לפי איזה עקרונות, הוא לא כפוף לכלום.
משה דיין: לכן, בהיבטים האלה.
קריאה: למי אתה מתכוון?
משה דיין: לסיאס.
משה דיין: עדיף לי, יושב-ראש המועצה הדתית הדרוזית, שזה מישהו שפועל מכוח תקנות, מכוח דין ואם לא, אפילו ההצעה שלך היא גם חכמה, קאדי בית הדין לערעורים, זה אנשים שהם חלק ממנגנון.
משה דיין: סיאס באיזה כפר, אז אני אומר לך, אני מקבל את המכתבים.
קריאה: כמו שאתה אומר, בכל כפר יש כמה סיאסים.
יריב לוין: אבל יש לי שאלה.
יריב לוין: אם הסיאס לא נתן מכתב, לפי הנוסח הזה, גם ראש העדה לא יכול לאשר.
משה דיין: נכון, אבל ראש העדה הוא הבקרה על התהליך.
דוד רותם: מה זה ראש העדה?
משה דיין: ראש העדה זה יושב-ראש המועצה.
חמד עמאר: תשמע, מה שאתה מציע, אתה מציע דברים שמעשית אתה לא יכול.
חמד עמאר: כי מי שיודע ומכיר אותו, את האיש, לא בית-המשפט, אלא הסאיס.
דוד רותם: אני אגיד לך איפה הבעיה.
דוד רותם: רבותיי היקרים, אתם, שנייה אחת, רבותיי.
דוד רותם: אתם מנסים להכניס למסגרת חוקית, דת שהיא מסתורית לכולנו.
דוד רותם: אי-אפשר על כל דבר, אתה יודע, זה כמו שאתה תצטרך להסביר לי על-פי החוק הישראלי, את מנהג הכפרות.
דוד רותם: יש דברים שהם בכלל לא בתפישה שלנו, אנחנו לא מסוגלים להבין אותם.
דוד רותם: בוא נאמר ככה, אני בחיים שלי לא אלך לרב שייתן לי אישור שלא חטאתי.
דוד רותם: ובטח לא אספר לו כמה חטאתי.
דוד רותם: אם הייתי נוצרי, אז אולי כן הייתי עושה את זה, כי הדרך לכפרה זה ללכת לזהו.
דוד רותם: אומרים לך שבדת הדרוזית הסיאס הוא האיש שיודע את הדברים.
דוד רותם: אז עכשיו, אנחנו פה מדברים על חוק שאנחנו גם צריכים להכניס לתוכו את מנהגי העדה ואת שיטות העבודה של העדה ואנחנו לא יכולים להתעלם מזה.
דוד רותם: כי אתה מבין, בוא נגיד שזה ראש המועצה הדתית הדרוזית, מאיפה הוא יודע אם אני מנוע או לא מנוע?
יריב לוין: אם מותר לי עוד הערה.
יריב לוין: קודם אמרת שאתה מציע בכלל להוריד את זה, כדי לתת לוועדה את כל מרחב שיקול הדעת.
יריב לוין: עכשיו אתה בא ואומר לי – אבל מי ידע שיש סיאס?
יריב לוין: הרי יש תהליך דו-שלבי.
יריב לוין: זה כרטיס כניסה מסוים, אבל בסוף גם הוועדה באה ובודקת את הדברים לעומק.
יריב לוין: אם יש אדם שלא עובר את הסיאס במקום שבו הוא נמצא, אני לא בטוח שזה מה שאנחנו צריכים, בתור קאדי.
יריב לוין: זה הרי תנאי בסיסי, שלפחות בתוך קהילתו הקרובה, הוא אדם מקובל ברמה המינימאלית שהסיאס מוכן לאשר לא שהוא ראוי להיות קאדי.
יריב לוין: הרי הרעיון הוא מאוד פשוט.
יריב לוין: הסיאס בא ובסך-הכל בא ואומר שהוא, כמי שנמצא באותו בית תפילה שבו אדם נמצא, הוא גם לא אומר שהוא כשיר להיות קאדי, הוא רק אומר – תשמע, האיש הזה עומד בתנאי הזה.
משה דיין: חבר הכנסת לוין, זה כמו אישור מרב בית-הכנסת.
יריב לוין: זה שהוא אמר את זה, זה עוד לא אומר כלום.
דוד רותם: תסלח לי, איך בוחרים רב עיר?
משה דיין: עיר, עוד זה סטאטוטורי.
דוד רותם: איך בוחרים את רב העיר?
דוד רותם: 24 נציגים של בתי הכנסת.
דוד רותם: איך בוחרים את הנציגים של בתי-הכנסת, לא כתוב בשום מקום.
דוד רותם: אבל עדיין אומרים – רבותיי, לבתי-הכנסת, לגבאים שלהם יש מעמד מסוים.
דוד רותם: זה אותו מעמד שיש לסיאס פה.
משה דיין: אבל ההליך הוא מפוקח, הוא שלטוני.
דוד רותם: עשה לי טובה.
משה דיין: אמור להיות.
דוד רותם: אז זהו.
דוד רותם: בוא ניזהר בהצעות שלנו.
משה דיין: ראיתי מודעות בעיתון.
דוד רותם: ראית מודעות בעיתון כשזה כבר פעם רביעית שהמודעה הזאת מתפרסמת, אתה מבין?
חמד עמאר: לא נוציא את ראש העדה במובן הזה שהוא יכול להודיע שלמרות האישור של הסיאס, הוא לא מקבל אותו.
חמד עמאר: אבל במצב שבו יש ואקום ואין מישהו שמחזיק במשרה הזאת, לא זה יהיה החסם שימנע את התהליך.
משה דיין: אני אומר לכם דוגמה.
משה דיין: רשמי נישואים לפי החוק הדרוזי, זה הקאדים ממנים.
משה דיין: עכשיו, בגלל שהקאדי ממנה, אז קאדי יושב במערכת, משרד המשפטים וכו'.
משה דיין: אז פתאום אנחנו יושבים וקובעים קריטריונים ומכניסים את זה, משלבים בין החוק הדתי הדרוזי, שאנחנו מאוד מכבדים, לשיטת המשפט הישראלית – קריטריונים, סבירות.
דוד רותם: ואז ממנים איזה רב להיות רושם נישואים ובא אליו מישהו שהתגייר בגיור צבאי, אז הוא אומר לו – אני לא מכיר.
דוד רותם: בוא, לא לא, אני רוצה להראות לך שהפיקוח והתקנות וכל הדברים האלה, לא עושים כלום.
דוד רותם: מה אתה חושב, שיש הבדל?
משה דיין: אני לא יודע.
משה דיין: אותם אני מלווה ועשינו קריטריונים ואני גאה בהם.
משה דיין: אני לא יודע, עם הרבנים אני לא מלווה.
סעיד נפאע: משה, סלח לי.
סעיד נפאע: אתה הרי, אני מבין מהדברים שלכם, שאתם רוצים בסופו של דבר שהאישור הזה יינתן על מישהו שלפחות הוא עובד מדינה, כמו יושב-ראש המועצה הדתית.
סעיד נפאע: נכון?
משה דיין: הוא גוף ציבורי.
משה דיין: סטאטוטורי.
סעיד נפאע: אני באתי והצעתי, כדי לפתור את הבעיה הזו, לאור הטענה שלך שעלול להיווצר מצב שבתקופה מסוימת אין ראש מועצה דתית, נכון?
משה דיין: לצערי.
סעיד נפאע: לכן אמרתי, במקרה הזה, ואתה הסכמת, אמרת שזו אפילו הצעה חכמה, במידה ואין, יקרה ואין לתקופה מסוימת, אז תמיד יש, תמיד יש קאדי של בית הדין לערעורים.
סעיד נפאע: אז יכול להיות אישור להתקיימות, יינתן על-ידי ראש המועצה הדתית הדרוזית, אם אין, או – קאדי.
משה דיין: בהעדרו.
סעיד נפאע: או בהעדרו, קאדי של בית-הדין לערעורים.
תומר כרמי: אני לא הייתי רוצה לערבב את הסמכות השיפוטית עם הסמכות הדתית.
תומר כרמי: הייתי מעדיף שלא.
דוד רותם: אז תשאיר את הקאדי בחוץ.
תומר כרמי: אני מעדיף להשאיר את הקאדי בחוץ.
תומר כרמי: אני חושב שלא כדאי לערבב את זה.
תומר כרמי: האישור הזה הוא לא בכובעו כקאדי.
דוד רותם: אז יהיה כתוב אישור להתקיימות תנאי זה, יינתן על-ידי יושב-ראש המועצה הדתית הדרוזית.
דוד רותם: איך הוא ידע לתת את האישור או לא לתת את האישור?
דוד רותם: יעשה מה שהוא רוצה.
עמיר פרץ: אולי על-פי כללים שייקבעו, ובאמת נקבע.
דוד רותם: לא רוצה לקבוע לו כללים.
דוד רותם: לא רוצה לקבוע לו.
דוד רותם: לא יעלה על הדעת לקבוע כללים אזרחיים, לאדם דתי.
דוד רותם: זה דבר שהוא בלתי אפשרי.
עמיר פרץ: כל מהותו של יושב-ראש המועצה הדתית היא תקנות שקבע השר.
דוד רותם: פה אנחנו מדברים על נושא דתי.
חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, אני בסך-הכל, אני כשכתבתי, כשכתבנו את הצעת החוק, אנחנו חשבנו על הכל ואני גם חשבתי על הנושא שהעלה חברי.
חמד עמאר: לא לתת את הסמכות בידיים של אחד.
חמד עמאר: ואז אמרתי בסך-הכל אישור בכתב, לפי הסתמכות של הסיאס.
חמד עמאר: כי אני מכיר את העדה יותר טוב מכל אחד אחר.
חמד עמאר: גם חבריי יודעים כאן, שמי שצריך לתת, אם הוא, יש לו נגישות או אין לו נגישות, זה הסיאס.
חמד עמאר: והסיאס, זה בהסכמה ואז, הועלתה טענה של משרד המשפטים, כי הסיאס הוא לא עובד מדינה.
חמד עמאר: אנחנו רצינו רק את הסיאס, ואז אמרנו – הסיאס ייתן את האישור ומי שיוציא את המכתב.
קריאה: ייתן המלצה.
חמד עמאר: תחתיו, שהוא אצלו יש לו נגישות.
משה דיין: יש מקום שרשומים כל הסיאסים?
חמד עמאר: כן, בטח.
דוד רותם: חבר'ה, תיזהרו, אני בסוף אדע את כל הסודות שלכם.
חמד עמאר: לא, זה לא סודי.
חמד עמאר: כל מה שמדברים, דרך אגב, כל מה שדיברו כאן זה לא סודי בכלל.
עמיר פרץ: מה תעשה ועדת המינויים שיושב פה היועץ המשפטי שלה, ואז יתחילו להגיד – זה סיאס, זה סיאס לא מוכר.
עמיר פרץ: איך אנחנו נדע?
עמיר פרץ: מה יעשה היועץ המשפטי?
חמד עמאר: אדוני, הסיאס לא נותן את האישור.
דוד רותם: מה שקורה זה, מי שצריך לתת את האישור, זה ראש המועצה הדתית הדרוזית.
דוד רותם: עכשיו, מה אתם רוצים להגיד?
דוד רותם: שראש המועצה הדתית הדרוזית לא יודע מיהם הסיאסים המוכרים?
דוד רותם: תאמינו לי שהוא יודע.
עמיר פרץ: נניח שיינתן אישור על-ידי יושב-ראש המועצה, הוא מכיר את הסיאסים.
עמיר פרץ: נוצרת לנו בעיה שיש גורם אחד שנותן אישור.
עמיר פרץ: הוא יחליט שהוא לא נותן אישור, מטעמים רלוונטיים או לא רלוונטיים, לא יהיה ביקורת.
עמיר פרץ: הדרך היחידה תהיה ללכת לבג"צ או לפנות למשרד המשפטים.
עמיר פרץ: ולא נוכל לצאת מזה.
עמיר פרץ: מה נעשה?
עמיר פרץ: הוא יגיד שזה הוא חושב שלא מתאים, כן מתאים, ולא יהיה שום פיקוח.
עמיר פרץ: וזה יהיה בן-אדם אחד.
דוד רותם: רבותיי היקרים, סליחה.
דוד רותם: אתה יודע, אתה עברת בחינות של לשכת עורכי-הדין?
דוד רותם: אתה עשית סטאז' שנה או שנתיים?
קריאה: שנה.
דוד רותם: אז אתם מהצעירים.
דוד רותם: אני עשיתי סטאז' שנתיים ונבחנתי רק בעל-פה, בוא נאמר ככה, ואם היו מכשילים אותי, מה הייתי יכול לעשות?
דוד רותם: אין על זה פיקוח, לא היה על זה שום דבר, זו היתה בחינה בעל-פה, כזאת, לא נעים לספר עליה.
דוד רותם: בוא נאמר ככה, חבר'ה, ראש העדה, ראש המועצה הדתית הוא עובד מדינה.
דוד רותם: הוא נבחר, אבל, בפרוצדורה שהמדינה מעורבת בה.
דוד רותם: אתם לא תבחרו מישהו שאתם לא סומכים עליו.
דוד רותם: מה החשש שלי, שמה, שהוא יבוא ויגיד – רבותיי, זה כן וזה לא, כי הוא רוצה להפלות אנשים?
דוד רותם: חבר'ה, אתם יודעים מה?
דוד רותם: ראש המועצה הדתית הדרוזית, זה בעצם הרב הראשי לישראל.
דוד רותם: חבר'ה, בחייכם, אם לו אני לא יכול להאמין, אז מה אתם רוצים ממני?
סעיד נפאע: מר רותם, הוא לא יכול להגיד.
משה דיין: חבר הכנסת נפאע, אני חושב שכל מה שיוצא מפה, למרות שאני, מה שיוצא זה הסיאס קובע, ויש היגיון שיושב-ראש המועצה יאמר שהסיאס הוא סיאס.
משה דיין: יאשר את הכתובת.
משה דיין: ואז זה גם פיזור.
תומר כרמי: שאלה לי אליכם בהקשר הזה.
תומר כרמי: יכול להיות מצב שהסיאס ייתן התייחסותו וראש המועצה לא יקבל אותה?
חמד עמאר: אין דבר כזה.
חמד עמאר: זה דבר ידוע, זה לא דבר סודי.
תומר כרמי: הסיאס הוא הסמכות?
חמד עמאר: זה הסמכות.
חמד עמאר: וזה דבר ידוע.
סעיד נפאע: בגלל שזה נעשה בפניו.
סעיד נפאע: אדם מתוודה בפניו, בא ואומר לו – אני כזה וכזה וכזה.
תומר כרמי: אז ייתן את זה סיאס מתוך רשימת סיאסים.
אלעזר שטרן: אפשר להציע נוסח?
תומר כרמי: ראש המועצה יגיד לנו מי.
אלעזר שטרן: אישור להתקיימות תנאי זה, יינתן על-ידי הסיאס המכהן בבית התפילה הדרוזי ממקום מושבו של המועמד.
אלעזר שטרן: סליחה, יינתן על-ידי הסיאס, שאושר, שיושב ראש המועצה הדתית הדרוזית אישר כי הוא סיאס, הכיר בו לעניין זה.
קריאה: הכיר בו לכל עניין שהוא סיאס.
דוד רותם: אני רוצה שזה יהיה, זה צריך להיות סיאס במקום המגורים.
קריאה: בירכה יש שישה סיאסים, אם אני לא טועה.
קריאה: בכל בית תפילה.
קריאה: בכל בית תפילה יש סיאס אחד.
דוד רותם: אתם מבינים מה שעשיתם?
דוד רותם: איפה שיש רב ראשי, שכונה, עשיתם סיאס.
אלעזר שטרן: אני רוצה רק להעיר על הנוסח.
יריב לוין: הסיאס שראש המועצה הדתית אישר כי הוא הסיאס המכהן בבית התפילה במקום מושבו.
עאדל עלי: לא לא לא, אתה מחזיר את אישור הסיאס לראש המועצה הדתית ואז הוא שולט גם על אישור הסיאס וגם על אישור השיפוט.
עאדל עלי: זה לא.
חמד עמאר: הסיאס הוא אדם ידוע.
חמד עמאר: כל הכפר, כל העולם יודעים.
חמד עמאר: זה עובר גם בירושה, אגב.
חמד עמאר: הסיאס, עובר בירושה.
דוד רותם: הבנו, רבותיי, את הסעיף הזה.
דוד רותם: אני רוצה להתקדם כי אני רוצה לגמור.
תומר כרמי: רק התייחסות שגם האישור של ראש המועצה הדתית וגם המלצת הסיאס יהיו בכתב.
דוד רותם: כן, זה ודאי שזה יהיה בכתב.
תומר כרמי: יהיה כתוב.
תומר כרמי: כי זה לא כתוב בנוסח.
דוד רותם: כתוב שזה יהיה בכתב.
קריאה: אבל הרעיון שזה אישור עובדתי.
דוד רותם: רבותיי, זה יהיה בכתב.
דוד רותם: נוסיף את זה, בכתב.
אלעזר שטרן: רשום.
אלעזר שטרן: היושב ראש, אנחנו נוסיף שעל-ידי הסיאס שיושב ראש המועצה הדתית הכיר בו לעניין זה.
משה דיין: אדוני היושב ראש, רק לפני שאתה עובר לסעיף הבא, בשל עמדתנו המקורית, הסעיף הזה מוריד אמירה היום שבעל הכשרה בדין הדתי, הסעיף הזה למעשה משמיט סעיף שקיים היום, בעל הכשרה בדין הדתי הדרוזי.
משה דיין: אני לא חושב שזה סותר שהסעיף ההוא יישאר, כי עדיין דתי עם נגישות, עדיין כדאי לדרוש את ההכשרה ואז אנחנו שואלים מועמדים – מה, והם מספרים.
דוד רותם: מה זה הכשרה?
דוד רותם: זה קורס?
דוד רותם: אני את כל לימודי היהדות שלי ואת כל לימודי הדרוזים שלי למדתי לבד.
דוד רותם: אני לא עברתי הכשרה.
משה דיין: לעניין הזה, מי שאומר לנו היום שהוא למד לבד, אנחנו רואים בזה הכשרה.
משה דיין: היום.
משה דיין: אחרת אי-אפשר למנות אף אחד.
דוד רותם: אז כשהוא יבוא, הרי בוא נאמר ככה, יש לו גם בחינות, שהוא צריך לעבור.
דוד רותם: ואחר-כך הוא בא לוועדת המינויים.
דוד רותם: ועדת המינויים, ישאלו אותו – אדוני, מאיפה אתה יודע?
דוד רותם: איזה נגישות יש לך?
דוד רותם: הוא יגיד – אני למדתי לבד, אז אתם אומרים שזה הכשרה.
דוד רותם: הוא יגיד – עברתי קורס אצל ראש העדה הדתית, אז יש לו הכשרה.
דוד רותם: הוא יגיד לכם – רבותיי, תשמעו, עבדתי על כולם, אז אין לו הכשרה.
דוד רותם: למה אני צריך את הסעיף של ההכשרה?
דוד רותם: הכשרה זה לימודים אמיתיים ולא לימודים עצמי.
עמיר פרץ: רק הערה.
עמיר פרץ: כתוב פה יושב ראש המועצה הדתית, צריך להיות המועצה, כי המועצה מוגדרת בסעיף 1 לחוק.
עמיר פרץ: זה רק הערה.
דוד רותם: זה ניסוח.
עמיר פרץ: שיהיה רשום.
דוד רותם: OK.
דוד רותם: אני עובר לסעיף 2.
דוד רותם: בעל תואר בוגר מאת מוסד מוכר.
קריאה: הסיפא הזו שהוספת, תנטרל את הרישא.
קריאה: דע לך.
דוד רותם: לא, מה ינטרל את הרישא?
דוד רותם: חכו, רבותיי.
דוד רותם: אנחנו נגמור ואז נחזור לסעיף הזה, בסדר?
דוד רותם: סעיף 2, בעל תואר בוגר מאת מוסד מוכר כמשמעותו בסעיף 9 לחוק המועצה להשכלה גבוהה, התש"ח 1958.
תומר כרמי: יש כמה.
תומר כרמי: אנחנו רוצים להרחיב את זה.
תומר כרמי: בעצם, להחיל את זה גם על תארים מחו"ל, שהם מוכרים בישראל, לא רק על-ידי המועצה להשכלה גבוהה.
תומר כרמי: יש את זה בדברי חקיקה אחרים.
דוד רותם: אלא ל-מה?
משה דיין: מי שבוגר אוקספורד, לפי הניסוח הזה, לא נכנס.
דוד רותם: אוקספורד הוא מוסד מוכר.
משה דיין: לא לפי חוק המועצה.
משה דיין: הם מסתדרים בלעדינו.
משה דיין: זה פשוט לדקדק.
משה דיין: מי שיבוא מחו"ל, מה נעשה אתו?
משה דיין: זה מוסדות בחו"ל, הם לא מקבלים רישיון בארץ.
דוד רותם: אז איזה מוסדות?
משה דיין: אז אנחנו מציעים.
משה דיין: פרקטית, פשוט מי שיבוא מחו"ל, אפילו מאוניברסיטה מאוד טובה, אז לכאורה הוא לא עובר את הסף.
דוד רותם: הוא מוכר לצורך מה?
דוד רותם: רבותיי היקרים, שימו לב, במשרד החינוך יש ככה – יש הכרה בתואר לצורך גמול שכר, יש הכרה בתואר לצורך להיות מורה ולצורך דרגה.
דוד רותם: לא מוכן לקבל את משרד החינוך.
דוד רותם: יש גם במועצה להשכלה גבוהה יש עניין של הכרה בתארים.
דוד רותם: אם אני בא מאוקספורד ואני רוצה, עם תואר שני, ואני רוצה לעשות דוקטורט באוניברסיטה העברית, אז יגידו לי – תביא אישור על התואר שלך.
דוד רותם: אז על זה אני מוכן לקבל.
דוד רותם: אני לא מוכן לקבל, אתה יודע, משרד החינוך.
דוד רותם: כי אני יודע איך משרד החינוך מכיר בתארים לצורך גמול השכלה וכו'.
עאדל עלי: אני חושב שהאלטרנטיבה צריכה להיות עורך-דין.
דוד רותם: אני רציתי עורך-דין, הם לא רצו.
עאדל עלי: אדוני היושב ראש, אני חושב שבעידן של לימודי משפטים ניגשים וזמינים לכל מי שיחפוץ בהם, קשה להוציא הוראת חקיקה למשרה שיפוטית שהמינימום שלה הוא לעורך-דין.
עאדל עלי: בכל-זאת, משרה שיפוטית.
עאדל עלי: משפטן או עורך-דין.
דוד רותם: אני התניתי את זה רק בתנאי אחד, שאני מוכן להכניס את זה אצל הדרוזים, בתנאי שזה יהיה גם בבתי-הדין הרבניים.
דוד רותם: אני עושה הקבלה בכל דבר ומשרד המשפטים לא הסכים.
עאדל עלי: אבל לפחות תואר במשפטים.
עאדל עלי: מה יעשה תואר בהיסטוריה, בוגר אוניברסיטה בהיסטוריה, מה לו ולשיפוט בבתי-הדין הדרוזים?
ראמי טרביה: אבל עו"ד עלי, אתה יודע שאין, כמעט ואין.
ראמי טרביה: הניסוח הזה, גם בעל תואר במשפטים, או עורך-דין בעל תואר במשפטים, גם דתי.
עאדל עלי: תראה איזה אבסורד, אפילו הקאדים המכהנים היום, הולכים, לומדים משפטים.
עאדל עלי: זה משמעות שיש בזה צורך.
דוד רותם: אני רוצה לשאול אותך שאלה ואני מבקש מעורכי-הדין הדרוזים לא להיעלב.
דוד רותם: איך אפשר להיות גם עורך-דין וגם דתי?
עאדל עלי: אין התנגשות.
עאדל עלי: אין סתירה.
חמד עמאר: אם אני הבנתי, לפי הצחוק של עו"ד נפאע, אבל אני חושב שאין שום סתירה וקיימים היום גם מועמדים למשרה, עורכי-דין שהם דתיים והם מתפרנסים בכבוד וביושר, הייתי אומר, גם ביושר הם מתפרנסים.
משה דיין: אחרי שקבעת את הנגישות לכתבי הדת, תבדוק את הנתונים, כמה יישארו לך.
חמד עמאר: יש לנו הסכמה בקשר לתואר.
חמד עמאר: אבל התואר עכשיו, מה שאתה רוצה להרחיב, אני לא רוצה להרחיב וגם אמרתי לך את זה אתמול.
משה דיין: אני מציע לכם מדברי חקיקה אחרים, חוק האזרחים הוותיקים, למשל, או בעל תואר אקדמאי, שהוא שווה-ערך לתואר אקדמי בישראל, מאת מוסד להשכלה גבוהה מחוץ לישראל, שהוא מוסד מוכר במדינתו.
דוד רותם: אתה יודע מה הבעיה שלי?
דוד רותם: אוניברסיטת אל זהאר בעזה.
קריאה: גם הרבה בירדן היום.
משה דיין: להגיד חו"ל לא נכנס לפה, זה גם הרווארד, בסוף.
משה דיין: השאלה מה עושים.
דוד רותם: אני אגיד לך דבר אחד.
דוד רותם: כשבא מישהו מהרווארד, ורוצה לעשות סטאז' במדינת ישראל, למד משפטים בהרווארד, הוא רוצה לעשות סטאז', הוא צריך לעבור קודם בחינה.
עמיר פרץ: אבל איך מוכר התואר במשפטים, למשל?
עמיר פרץ: התואר מהרווארד?
עמיר פרץ: הסמכות בחוק לשכת עורכי-הדין, זה מעניין.
דוד רותם: נתתם את הסמכות ללשכת עורכי-הדין.
עמיר פרץ: מהאוניברסיטה העברית.
עמיר פרץ: הגוף שמוסמך להכיר בתואר משפטים זר לצורך בחינות לשכה, זה האוניברסיטה העברית בירושלים.
דוד רותם: תואר שאדם קיבל בחוץ לארץ, אם הוא אושר.
קריאה: נפיל עליהם את התיק הזה.
דוד רותם: הם לא יסכימו?
דוד רותם: אני מציע שיוכר על-ידי ועדת חוקה, חוק ומשפט של הכנסת.
קריאה: אני שואל שאלה פרקטית, אדוני.
קריאה: זה פרקטי.
קריאה: מחר יבוא מישהו.
דוד רותם: אני נותן לך תשובה, תן לי רק מי שיכיר בזה.
דוד רותם: אתה אומר לי אוניברסיטה, עכשיו אתה אומר לי לא אוניברסיטה.
עמיר פרץ: יש כמה אפשרויות.
עמיר פרץ: או למשרד החינוך, שזה הגוף במדינה.
דוד רותם: לא, משרד החינוך זה לצורך גמול השכלה.
עמיר פרץ: אפשר להטיל את זה על הוועדה שהיא תכיר, הוועדה של משרד החינוך תכיר בזה לעניין הזה.
עמיר פרץ: לבקש מהם, כמו שכתוב פה, יש תקנות שמשרד החינוך מכיר לעניין הזה, שהכירה בו, שהוכר כשווה ערך לעניין הזה.
עמיר פרץ: יש לי פה נוסחים, הדפסתי אתמול כמעט את כל מה שיש בכל החוקים.
קריאה: לשקילת תארים.
עאדל עלי: אבל היא אותה מועצה שמאשרת.
דוד רותם: רבותיי, יהיה כתוב במפורש, שהמחלקה לשקילת תארים, שתאשר את התואר, לצורך עניין זה.
דוד רותם: בעל אורח חיים.
דוד רותם: זה משרד החינוך.
דוד רותם: עדיין זה גוף סטאטוטורי.
קריאה: על-ידי שר החינוך או מי שהוא הסמיך לכך.
עמיר פרץ: או ממוסד אחר, אשר הוועדה להערכת תארים במשרד החינוך, אישרה כי הוא שקול לתואר כאמור המקובל במוסדות מקובלים בארץ.
חמד עמאר: זה – כן, את זה אנחנו מוכנים לקבל.
דוד רותם: בעל אורח חיים ואופי ההולמים את מעמדו של קאדי מדהב במדינת ישראל.
דוד רותם: אז ביקשו ממני, הם ביקשו איזה שהוא שינוי, בעל אורח חיים ואופי.
עאדל עלי: למעשה, הסעיף הזה מתייתר לאור העובדה שהוא צריך לעבור את השלב הראשון של אישור הסיאס.
חמד עמאר: נשאיר את זה.
דוד רותם: מלאו לו 30 שנים לפחות.
משה דיין: אנשי הדת לא פה, אבל אם זה, השאלה אם זה נובע מהדת.
עאדל עלי: אבל זה היה גם בחוק הראשון.
דוד רותם: כדי להתמנות לשופט.
דוד רותם: חמש שנים עורך-דין?
משה דיין: אז אוטומאטית זה מביא אותנו.
קריאה: נמוך מ- 30.
דוד רותם: 28.
דוד רותם: אי-אפשר לקבל רישיון לעריכת דין מתחת לגיל 23?
משה דיין: אדוני, זה בוטל ל- 18.
דוד רותם: מה זה בוטל מ- 18?
דוד רותם: איך אפשר לקבל רישיון לעריכת דין בגיל 18?
דוד רותם: אנחנו הרי עכשיו פה מדברים על גיל כרונולוגי, לא על שכל.
משה דיין: לא, היה סעיף של 23 גם ברואה-חשבון, ובגלל חוק יסוד חופש העיסוק וההתאמות, החזירו את זה – 18.
יריב לוין: הטענה שאדם זקוק לניסיון חיים מסוים כדי לשבת על כס המשפט, לא גוברת על חופש העיסוק?
יריב לוין: אני לא מצליח להבין.
תומר כרמי: אני מבקש להתייחס לזה, כבוד היושב-ראש.
תומר כרמי: במקור, אנחנו יודעים שהסעיף אומר בן 30 שנה לפחות ונשוי או היה נשוי ולמיטב הבנתנו, הבנתי, עד לדיון פה, הבנתי שבטעם המקורי עמדו מאחוריו שיקולים דתיים.
תומר כרמי: כך גם להבדיל, בעניין רושמי נישואים.
תומר כרמי: זה טעם שהועלה על-ידי בתי-הדין, קיבלנו אותו, גם בג"צ קיבל אותו, כחלק מתנאי הכשירות.
תומר כרמי: מאחר והושמט בנוסח פה נשוי או היה נשוי, אני באמת מעלה את השאלה אליכם, האם עומד מאחורי זה טעם דתי או לא טעם דתי ואם לא עומד טעם דתי, שזה מחדש לי, אז מדוע גיל 30?
תומר כרמי: מדוע לא גיל 29?
עאדל עלי: גם בנושא הזה נבדוק עם אנשי הדת.
דוד רותם: גם אם זה בטעם דתי או לא דתי, הם לא יכולים לגלות לך כי אתה לא זכאי לדעת את סודות הדת.
דוד רותם: אני לא יכול, בוא, אני רוצה שתבין, אני ישבתי שעות עם המנהיגים הדתיים שם וכל הזמן זה היה, אתה יודע, כביש מעקף מזה וכביש עוקף מזה, כי כל הזמן הם היו במצב שהם אמרו לי – תשמע, אנחנו לא יכולים להגיד לך.
דוד רותם: אז עכשיו, בוא נאמר ככה, האם ההיגיון שאדם שהולך להיות קאדי מדהב, להיות שופט, צריך להיות בן 30, לא סביר?
דוד רותם: אין סיכוי בעולם, שיתמנה שופט מתחת לגיל 30.
דוד רותם: רבותי, אם הוא נשוי או לא נשוי, או היה נשוי, יש לזה משמעות?
עאדל עלי: אם יורשה לי.
עאדל עלי: אני חושב שחברי כאן, יריב, דיבר על העניין של ניסיון חיים.
עאדל עלי: אדם שבא לפסוק בענייני נישואים וגירושים והוא לא היה נשוי, אני חושב שיש לזה טעם של פגם.
עאדל עלי: או נשוי או לא היה נשוי.
עאדל עלי: הערה אחת.
דוד רותם: אתה בעד גירושין?
עאדל עלי: לא.
עאדל עלי: בהערה שנייה, בהמשך למה שאמרת היום יש מועמדים בני 30, למינויים.
עאדל עלי: כן.
עאדל עלי: כלומר, יש מועמד.
דוד רותם: יוצא מן הכלל, אין לי בעיה.
עאדל עלי: אבל עדיין, בהמשך למה שאמר יריב, אם מישהו בן 30 יושב על כיס השיפוט 40 שנה, עד גיל 70, זה הרי מאבד כל ערך.
עאדל עלי: הדרישה המינימאלית היא בסדר.
עאדל עלי: לדעתי, נשוי או לא נשוי, היה חשוב שיהיה, כי זה נותן את הערך של ניסיון החיים, גם בחיי אישות.
דוד רותם: הבעיה שלי היא, שאני לא מכיר את הדת הדרוזית, אני בקושי מכיר את הדת היהודית.
דוד רותם: אבל אני ישבתי עם ראשי העדה, כי אני התחייבתי שאני לא אביא, ישבו פה כל חברי הכנסת.
דוד רותם: אני התחייבתי.
דוד רותם: הם לא העירו לי על זה.
חמד עמאר: גם לי לא העירו.
דוד רותם: אז עכשיו, מה שאתם בעצם עושים, זה דבר נורא פשוט.
יריב לוין: אם לא העירו, אז לא צריך.
דוד רותם: אבל אתה מבין?
דוד רותם: בוא נאמר ככה, אם אתם מתעקשים על זה, אני לא אוכל להצביע על החוק.
תומר כרמי: אין פה עניין של התעקשות.
תומר כרמי: אני מנסה באמת להבין מה הטעם לשינוי הזה.
סעיד נפאע: אני לא יודע.
סעיד נפאע: רק ניסיון החיים שאדם שעבר לו קצת כמה שנים בחיים, הוא יודע מה זה.
משה דיין: אגב, בוועדה האחרונה, היה מועמד שהגיש מועמדות שהוא לא היה נשוי וגם לא היה נשוי ואני החזרתי לו את הטפסים אחר כבוד.
משה דיין: הוא אפילו לא הגיע לשימוע.
חמד עמאר: כי הוא לא עמד לתנאי הסף לחוק.
דוד רותם: אני רוצה לשאול אותך שאלה, והוא היה מועמד ראוי?
משה דיין: אפילו לא התעמקנו.
משה דיין: זה תנאי סף.
משה דיין: ואם הייתי מגיע למסקנה שכן-?
דוד רותם: השאלה היא, בוא נאמר, אם זה תנאי סף שאנחנו צריכים אותו.
קריאה: לא מן הסתם הורידו אותו.
דוד רותם: ואם השייח'ים לא העירו לי שזה עניין שהוא חשוב לעניין הדתי, וכל הישיבה שלי היתה, אמרתי להם – תראו, אני לא אחוקק את החוק הזה, אם הוא נוגד את העניין והם לא העירו על זה.
דוד רותם: אז זה לא בעיה בשבילי.
דוד רותם: הלאה, סעיף 5.
אלעזר שטרן: "(5) עמד בהצלחה בבחינות בכתב שקבעה ועדה בוחנת, כמשמעותה בסעיף קטן (ב)." זה בהשוואה למה שיש בבתי-הדין השרעים, וחשוב להדגיש וזה גם הודגש בדיון הקודם, שלא מדובר על בחינה בדין הדרוזי, אלא על בחינה בדין האזרחי, שחל.
תומר כרמי: גם בדין הפומבי.
קריאה: גם במעמד האישי.
דוד רותם: אבל החוק הפומבי הוא לא חוק דתי.
קריאה: הכוונה לחוק של מדינת ישראל, לא על החוק הדתי.
קריאה: נכנס בגדר דין דתי.
דוד רותם: כן, אבל הוא לא, הוא לא במסגרת מה שנקרא נגישות לכתבי הדת.
קריאה: לא רק דיני המדינה.
דוד רותם: ודאי שלא דיני המדינה.
קריאה: איך הנוסח המוצע?
דוד רותם: עמד בהצלחה בבחינות בכתב שקבעה ועדה בוחנת כמשמעותה בסעיף קטן (ב).
קריאה: בניסוח זהה למה שקיים אצל בתי הדין השרעים.
דוד רותם: חברי הוועדה הבוחנת יהיו ראש בית הדין לערעורים, הוא יהיה יושב-ראש.
דוד רותם: חבר כנסת דרוזי שתבחר ועדת מנויים ועורך-דין דרוזי שעסק בעריכת דין ברציפות או לסירוגין, לא פחות מחמש שנים, שימנה שר המשפטים.
משה דיין: לגבי הרכיב השלישי, עורך-דין דרוזי, אני חושב שאולי כדאי להשוות את זה למה שקיים בבתי הדין השרעיים ולהוסיף עוד אופציה.
משה דיין: שם מדובר על אדם שכיהן בעבר כקאדי, או שהוא עורך-דין שעסק בעריכת דין כאמור.
משה דיין: אולי כדאי להוסיף גם את האפשרות הזאת, זה יהיה שתי חלופות.
משה דיין: או אדם שכיהן כקאדי.
קריאה: או-או.
משה דיין: כן.
קריאה: אין בעיה, אבל אין, לא קיים אצלנו.
קריאה: בשביל שיהיה אחידות בחקיקה.
קריאה: זה לא חוק לשנה אחת.
קריאה: מוסכם לחלוטין.
קריאה: בשנה הבאה.
דוד רותם: אז מה ההערה שיש לך, אדוני היועץ המשפטי?