GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד רותם: מותר לעשות מחקר רק למטרות של חקירת עבירה, למניעת ביצוע עבירות, אימות או בירור נעדרים.
דוד רותם: זה רק לגבי מה שמופיע בסעיפים (1)-(4).
לילה מרגלית: לגבי דגימות ביולוגיות הדברים ברורים.
לילה מרגלית: לגבי טביעות אצבע אני לא יודעת איזה סוג של מחקרים נערכים ומה השאלות שיכולות להתעורר.
לילה מרגלית: שאלות של ניצול נתונים אישיים של אדם בניגוד לרצונו, כמו למשל שלא מבקשים ממנו הסכמה לפני שעושים שימוש בדגימה שהוא נתן בכפייה לצורך מחקר.
דוד רותם: מי יודע שזה הוא?
דוד רותם: זה בלי פרטים מזהים.
לילה מרגלית: השאלה באיזה סוג של מחקרים מדובר.
לילה מרגלית: האם נעשו כבר מחקרים בטביעות אצבעות?
לילה מרגלית: האם זה דבר שקורה?
אלעזר כהנא: עשינו פחות מחקרים ממה שחשבנו שנעשה.
אלעזר כהנא: אחד הדברים שאנחנו מציעים פה זה לצמצם.
אלעזר כהנא: עד היום אפשר היה להעביר לגוף ציבורי לצורך מחקר.
אלעזר כהנא: עכשיו אנחנו מבטלים את זה כיוון שאף גוף ציבורי לא ביקש לעשות מחקר.
אלעזר כהנא: מחקרים עולים כסף, מחקרים לוקחים זמן.
אלעזר כהנא: מחקרים עוברים את כל האישורים.
דוד רותם: אם תמצאו איזו שהיא בעייתיות.
אפרת חקאק: אני הצעתי נוסח קצת שונה ממה שהיה בהצעת הממשלתית.
אפרת חקאק: בהצעה הממשלתית לא היה ברור לאן משתייך.
אפרת חקאק: .
רפי עציון: לפעמים המשטרה צריכה להסתייע בגוף אחר.
רפי עציון: המשטרה היא זאת שמנהלת את המחקר.
רפי עציון: זה דבר שמתאפשר לפי הנוסח הנוכחי.
רפי עציון: לפעמים היא צריכה להסתייע בגוף אחר לשם עריכת המחקר.
דוד רותם: מה זה גוף אחר?
גלי בן-אור: מומחים חיצוניים, כמו למשל מומחה לסטטיסטיקה.
אפרת חקאק: למה זה מצריך העברה?
אפרת חקאק: הם לא יכולים לעשות את זה במסגרת המחקר?
רפי עציון: אנחנו לא מדברים על העברה.
רפי עציון: חשבנו להציע משהו בסגנון שמשטרת ישראל רשאית להסתייע לצורך מחקר כאמור בגוף אחר אשר יאושר על ידי הוועדה המאשרת.
דוד רותם: אתם מכניסים את עצמכם לבעיות.
דוד רותם: פה קיימת בעיה אתית.
דוד רותם: אותו חוקר נכנס לבעיה אתית משום שהוא נכנס למחקר ומסייע במחקר של בדיקות שנלקחו בכפייה למטרות מסוימות.
דוד רותם: אני מציע לכם להתייעץ.
רפי עציון: עדיין המחקר הזה יתנהל על ידי המשטרה.
דוד רותם: אני מציע לכם שלפני שאנחנו מכניסים את התיקון תתייעצו עם המדענים באוניברסיטאות אם זה מקובל עליהם.
גלי בן-אור: עשינו מחקר השוואתי וראינו בחוקים במדינות אחרות שנעשים מחקרים על המאגרים האלה.
גלי בן-אור: ארצות הברית.
גלי בן-אור: קנדה ומדינות אחרות באירופה מאפשרות עריכת מחקרים כאלה לצורך מטרות המאגר.
גלי בן-אור: נוסח החוק מאפשר היום העברה לגוף אחר.
גלי בן-אור: אנחנו מעדיפים שהמחקר ינוהל על ידי המשטרה, אך יאפשר לה להסתייע בגורמים חיצונים.
גלי בן-אור: ככל שקיימים מומחים לסטטיסטיקה שמשתפים פעולה בדברים האלה אפשר יהיה להסתייע בהם לצורך מחקר כזה.
גלי בן-אור: אנחנו מבקשים את אישור הוועדה המאשרת של אותו גורם.
דוד רותם: אם המשטרה עורכת את המחקר אין לכם בעיה.
אלעזר כהנא: אנחנו יכולים להיעזר בגופים בתוך המשטרה.
אלעזר כהנא: זה לא סותר את החוק.
דוד רותם: אתם לא מעבירים את המידע למישהו אחר.
אלעזר כהנא: אין כוונה להעביר מאגרי די.
אלעזר כהנא: איי לאוניברסיטה.
דוד רותם: אתם לא מעבירים את המאגר למישהו אחר שיעשה את המחקר.
דוד רותם: אתם לא מזמינים מחקר, אתם עושים את המחקר בעצמכם בסיוע של מישהו אחר.
אלעזר כהנא: הגישה לנתונים יכולה להיות אך ורק לשוטרים שהמפכ"ל הסמיך.
אלעזר כהנא: נוצר מצב שאני יכול להסתייע בו לצורך המחקר, אבל אסור לי לראות את הנתונים.
אלעזר כהנא: קשה לעשות מחקר בלי לראות את הנתונים.
אלעזר כהנא: לפעמים הוא עובד משטרה אבל לא שוטר.
אלעזר כהנא: שם יש לנו את הבעיה.
אלעזר כהנא: בין כה וכה הכל נעשה בתוך המשטרה ועל ידי המשטרה.
אפרת חקאק: התיקון הבא הוא הוספת 11טז1, שזה בעצם צמצום מה שקיים לגבי העברה לגוף ציבורי.
אפרת חקאק: היום העברה תהיה רק לצורך מטרות (1)-(4) ולא (5).
אפרת חקאק: צריך לכתוב במפורש שגוף ציבורי שקיבל את המידע לא יעשה בו שימוש אלא למטרה שלשמה נמסר לו המידע.
אפרת חקאק: אין היום גוף שנקבע בתקנות כגוף ציבורי.
אפרת פינק: אין צו.
דוד רותם: לפי ההגדרה אני רואה שרשויות התביעה, צבא הגנה לישראל, שירות הביטחון הכללי יכולים לדרוש מידע מהמאגר.
דוד רותם: מה הם יוכלו לדרוש?
אלעזר כהנא: יכול להיות מצ"ח שחוקרת עבירה.
דוד רותם: מה הם יעשו עם המידע?
דוד רותם: הם יודעים לטפל במידע הזה?
דוד רותם: אם אין להם את המומחים.
אפרת פינק: זה לא אומר שהם יכולים לדרוש שתהיה השוואה, זאת אומרת לקבל את המידע אחרי השוואה?
אלעזר כהנא: את זה הם יכולים במסגרת הסתייעות במשטרה.
דוד רותם: אשירה, הם יכולים לעשות עם זה משהו בלעדייך?
אשירה זמיר: הם צריכים את העזרה שלי.
דוד רותם: הם לא מקבלים מידע מהמאגר.
אשירה זמיר: הם יכולים לבקש ממני אם הם בודקים מקרה שרק השב"כ מטפל בו.
אשירה זמיר: הם יכולים לשאול אותי אם יש את הדגימות של האנשים בתוך המאגר.
אשירה זמיר: האם מותר לי להגיד להם את זה או אסור לי להגיד להם את זה?
דוד רותם: הם לא רוצים את הדגימות.
אשירה זמיר: אם הייתי אומרת להם שיש לי את זה הם היו אומרים לי להביא להם את הפרופיל.
אלעזר כהנא: בתמונות פשוט לעשות שימוש.
אלעזר כהנא: תמונות זה החלק הפשוט.
דוד רותם: אני לא מדבר על תמונות.
מיה פרוינד: צה"ל יכול בחקירת מצ"ח שמתנהלת במכון לבקש מהמאגר פרופיל של חשוד מסוים שיעבירו לצורך בדיקה ספציפית של מקרה שמתנהל אצלנו.
אלעזר כהנא: למכון יש סעיף ספציפי.
דוד רותם: אתם מעבירים את המידע?
מיה פרוינד: את הפרופיל.
דוד רותם: זה תוצרים.
אשירה זמיר: זה תוצרים מזוהים.
אלעזר כהנא: לא נתקלנו בבעיות עד היום.
דוד רותם: מידע זה לא התוצרים, אלא..
אשירה זמיר: האם אני יכולה להגיד לו שהאדם הזה לפי הפרופיל הוא משה כהן והוא מתאים לבצע את העבירה הספציפית שדיברנו עליה.
אשירה זמיר: זה סוג של מידע שאני נותנת מהמאגר לצורך כל תיק חקירה אחר שמנוהל במשטרה.
דוד רותם: רציתי להבין אם הם רוצים את התוצאה, אם הם משתמשים בך כדי לפתור להם את הבעיה, או שהם יודעים לעשות את זה לבד.
דוד רותם: הבנתי שהם יודעים לעשות את זה לבד.
אפרת חקאק: האם אתם יודעים כמה פעמים עשיתם שימוש בסעיף 11טז(ב)?
אלעזר כהנא: תמונות זה הרבה יותר שגרתי.
אפרת חקאק: אני אנסח ב-11טז שלגבי העברה לרשות להגנה על עדים יהיה מדובר רק בתצלום.
גלי בן-אור: זה הנוסח הקיים ב-(ב), רק בניסוח אחר.
גלי בן-אור: זה מחריג את המסירה לצורך מחקר.
גלי בן-אור: זאת לא תוספת חדשה, זו הבהרה של הנוסח הקיים.
אפרת חקאק: הנושא הבא שלנו זה 11טז2.
אפרת חקאק: מדובר במסירת מידע מהמאגר למדינה אחרת.
אפרת חקאק: מדובר בכמה מקרים.
אפרת חקאק: זה או לפי החוק של עזרה משפטית, או לצורך אימות או בירור זהות של אדם או גופה במסגרת חקירה לפלילים, מניעה, סיכול עבירות וכו'.
אפרת חקאק: עו"ד יצחק בלום מהמחלקה הבינלאומית שאיתו דיברתי חושב שאין צורך בסעיף קטן (ב).
אפרת חקאק: מדובר במשהו שכלול בכל מקרה בסעיף קטן (א).
אפרת חקאק: מדובר בהעברת מידע לפי הסכם.
סיגל כספי: יושב אסיר בכלא בארץ ומסרב להזדהות.
סיגל כספי: מבקשים מאיתנו לשלוח טביעות אצבע למדינות מסוימות על מנת שאותן מדינות יריצו את זה במאגר שלהן ואפשר יהיה לזהות אותו, כמו למשל אלכסנדר סבדקביץ' שעצרנו אותו ברצח בבוסניה הרצגובינה.
סיגל כספי: מדינות שולחות שלא באמצעות עזרה משפטית אלא על בסיס יום יומי, על בסיס אינטרפול, אמנות, נציגי משטרה שמאומנים בשתי המדינות.
סיגל כספי: כל יום עושים השוואות.
סיגל כספי: אני לא מדברת על די.
סיגל כספי: איי.
סיגל כספי: זה נעשה באמצעות ערוצים אחרים ולא באמצעות עזרה משפטית.
סיגל כספי: החוק התווה בחוק הבסיסי שזה יהיה רק באמצעות עזרה משפטית.
סיגל כספי: זאת לא הדרך.
סיגל כספי: זאת הדרך במיעוט של המיעוט של המקרים, כאשר מדובר בבקשה ספציפית על חשוד ספציפי.
דוד רותם: איפה נקבעו הערוצים האחרים?
אלעזר כהנא: אחד הסעיפים בחוק המרשם הפלילי זה העברת המרשם הפלילי לאינטרפול.
דוד רותם: אני לא מדבר על מידע פלילי.
אלעזר כהנא: אין חוק שמסדיר את שיתוף הפעולה בין מדינות.
אלעזר כהנא: בהרבה פעמים מדובר בהסכמים בינינו ובין המדינות האחרות או כמו האינטרפול.
אלעזר כהנא: יש חוקי הסגרה.
אלעזר כהנא: אין הסדרה של העברת המידע.
אלעזר כהנא: העברת המידע מוסדרת באמצעות הסכמים בינלאומיים בין המדינות או באמצעות האינטרפול, שזה התווך הבינלאומי המרכזי לדו-שיח יום יומי בין משטרות בעולם.
לילה מרגלית: למה חוק העזרה המשפטית לא נותן מענה למקרים שקשורים להליכים פליליים?
אלעזר כהנא: מבקשים עזרה משפטית כאשר צריכים ראיה לבית משפט או כאשר אנחנו נדרשים להפעיל סמכות.
אלעזר כהנא: אם אני צריך לעשות האזנת סתר עבור מדינה אחרת ואני חייב ללכת לבית משפט זה רק באמצעות עזרה משפטית.
לילה מרגלית: בחוק עזרה משפטית יש סעיף על העברת מידע.
לילה מרגלית: יש פרוצדורה להעברת מידע לצורך קיום.
אלעזר כהנא: יש מחלוקות לגבי העברת מידע לפי חוק עזרה משפטית.
אלעזר כהנא: יש כאלה שאומרים שגם היום אפשר להעביר מידע בין מדינות לפי חוק עזרה משפטית.
אלעזר כהנא: זאת גישה שמבחינת הפרשנות יכולה להיות טובה למידע רגיל, היא לא יכולה להיות טובה כשיש לי חוק ספציפי שאוסר עלי את העברת המידע.
לילה מרגלית: חוק עזרה משפטית קבע כבר מלכתחילה שאפשר להעביר מידע, השאלה מה הפרוצדורה.
לילה מרגלית: נראה שההצעה כרגע מבקשת לאפשר העברה גורפת יותר, לאו דווקא בקשר עם חקירה פרטנית ספציפית.
סיגל כספי: כשאת מבקשת לאתר עבריין נמלט, כמו בועז יונה או ליאור חן, זה לא נעשה באמצעות בקשה לעזרה משפטית.
סיגל כספי: זה לא הנוהג בחו"ל.
סיגל כספי: כך לא עובדים.
סיגל כספי: חוק העזרה המשפטית זה דבר מסוים.
סיגל כספי: כשאני רוצה לאתר עבריין נמלט שאני לא יודעת איפה הוא נמצא אני צריכה להעביר טביעות אצבע שלו.
סיגל כספי: אני לא מעבירה את זה באמצעות בקשה לעזרה משפטית.
סיגל כספי: יש לנו את חוק ההסגרה, יש אמנות בינלאומיות, יש כל מיני דברים שהם לא עזרה משפטית.
סיגל כספי: במסגרת ההליך הפלילי אני לא מאתרת סתם מישהו שברח מאשתו.
לילה מרגלית: במסגרת המטרות הכלליות של המאגר.
אפרת חקאק: הגענו עד לסעיף 11טז2(2).
אפרת חקאק: אנחנו נמשיך משם בדיון הבא.
אפרת חקאק: מה שנשאר לנו זה העניין של נטילה באיו"ש, נטילה כדין ומאגר הנעדרים.
דוד רותם: בוקר טוב, אנחנו נעסוק היום בהצעת חוק העונשין (תיקון – איסור צילום נפגעי עבירה מינית), התש"ע-2010, של חברת הכנסת ציפי חוטובלי ורשימת חברי כנסת.
ציפי חוטובלי: הצעת החוק הזאת למעשה נולדה על רקע של הרבה מאוד מקרים של נפגעי תקיפה מינית, שצלמים ארבו להם בפתח ביתן, והן נאלצו, כמעט בכל מקום שהם הגיעו אליו, אם זה בית המשפט, אם זה כשהן הלכו ברחוב, אם זה כשהן ירדו מהבית, נאלצו פשוט להסתתר ממבול הצלמים שחיפשו אחריהן.
ציפי חוטובלי: ברור לחלוטין שהעובדה שהצילומים האלה אסורים בפרסום, זה לא באמת עזר, כי בסופו של דבר אותן נפגעות הרגישו שלא מספיק שהן עברו מה שעברו, הן גם הפכו למושא הטרדה של צלמי עיתונות ושל כל מי שרוצה לפגוע בהן במובן הזה של צילום ותיעוד, וזה פרוץ לגמרי, והן לא יכולות לקבל את ההגנה הבסיסית ביותר להלך בפרטיותן.
ציפי חוטובלי: מתוך זה נולדה הצעת החוק.
ציפי חוטובלי: הצעת החוק מציעה לאסור את הצילום, כדי לא לפגוע באותן נשים.
ציפי חוטובלי: התמונות שבהן רואים נשים נפגעות תקיפה מינית, שמסתתרות מאחורי מעילים ובגדים כאילו היו אחרונות הפושעים, כאילו הן בעצמן נאשמות בדבר עבירה – התמונות האלה הן תמונות שאנחנו לא רוצים לראות.
ציפי חוטובלי: הצעת החוק הזאת תעשה שירות טוב לאותן נשים, כדי להגן עליהן וכדי לא לפגוע בפרטיותן, ותאפשר להן להתנהל ולהתהלך בחופשיות, בלי להרגיש שהן מושא למארבים של צלמים.
ציפי חוטובלי: זה הרעיון שעמד מאחורי הצעת החוק.
יפעת רווה: ההצעה מעלה בעיה אמיתית, למיטב ידיעתנו.
יפעת רווה: כיוון שעברנו תהליך דומה בנושא חוק הנוער, ניסינו כבר בשלב הראשון ללמוד מכל התהליך שעברנו שם.
יפעת רווה: בנושא של קטינים, במידה מסוימת קיימת בעיה, אבל לפחות החקיקה תוקנה.
יפעת רווה: עלתה בעיה, בז זה היה בדוח של השופטת סביונה רוט-לוי, בדיוק באותו עניין.
יפעת רווה: דרך אגב, שם לא דובר רק על נפגעים, שם דובר גם על קטינים חשודים.
יפעת רווה: המועצה לשלום הילד העבירה לנו בז נתונים על מקרים ספציפיים של נערות שנפגעו בעבירה, וצלמים ארבו להן מתחת לבית, וגם שם ההצעה בנוסח הראשוני היתה לאסור לחלוטין את הצילום, או לאסור צילומים למטרת פרסום.
יפעת רווה: ובדיונים בוועדה לשלום הילד הסתבר שהנוסח, כפי שהוצע שם, מעלה הרבה מאוד בעיות שהמציעים לא התכוונו אליהן, והם עצמם בהחלט היו מוכנים לשינויים, למשל בנוסח "עשה תחקירים", כי תחקיר זה למטרת פרסום.
יפעת רווה: במקרים שמישהי רוצה להתראיין – שם דובר על קטינות, כאן בגירות – אישה רוצה להתראיין, רוצה לספר מה עבר עליה – אנחנו מזכירים שהרקע שאסור לפרסם, זאת אומרת, צריך בכל מקרה לטשטש את הפנים – לכאורה לפי הנוסח המוצע, גם מקרים כאלה אסורים.
דוד רותם: אסור לצלם.
דוד רותם: הנוסח מדבר על הצילום, לא על הפרסום.
יפעת רווה: בוודאי אי אפשר לפרסם אם אתה לא מצלם.
יפעת רווה: אסור מלכתחילה לצלם.
יפעת רווה: שם דובר על מקרים של מוסדות, של מצלמות נסתרות, אולי גם כאן זה יכול להיות רלוונטי, מקרים של הסכמה – הרבה מאוד מקרים שלא היתה לאיש כוונה לע אותם.
יפעת רווה: שורש הבעיה זה הנושא של מעקב, הטרדה ואורבים מתחת לבית או אורבים בבית המשפט.
יפעת רווה: זו היתה הבעיה האמיתית.
יפעת רווה: שם בעיה נוספת שהועלתה – כאן לא ראיתי בהצעת החוק, אבל היתה לנו שיחה עם הייעוץ המשפטי – שהטשטוש שעושים היום הוא לא טשטוש מספיק.
יפעת רווה: הרבה פעמים מטשטשים רק את העיניים – במקרה של הקטינים רואים את בית הספר, את החולצה, את כל הסביבה.
יפעת רווה: כל מי שמכיר את האדם יכול לזהות אותו, אז אולי לא יזהו אותו ברחוב אנשים שלא מכירים אותו, אבל מי שמכיר בוודאי יכול לזהות, ולכן שם נעשה גם תיקון, להגביר את הנושא של הטשטוש, שיהיה ברור שגם לסביבה הקרובה אסור לזהות.
יפעת רווה: כיוון שנעשתה עבודה שם, הצענו ללמוד מהתהליך שהיה שם, לאמץ אותו, אפשר בשינויים, או כפי שהוועדה תראה לנכון.
יפעת רווה: אלה שתי ועדות שונות, אני מודעת לזה.
יפעת רווה: היתה תוצאה מסוימת שנחקקה בסופו של דבר.
יפעת רווה: הצעתי לייעוץ המשפטי לקרוא את הפרוטוקולים, היה שם דיון שהעלה את כל הבעיות, לפחות כמצע לדיון.
יפעת רווה: שורש הבעיה זה נושא של פרטיות.
יפעת רווה: מה שהתקבל שם אלה שני תיקונים.
יפעת רווה: בתיקון אחד חוזק העניין של טשטוש, ונקבע שאסור שגם הסביבה הקרובה תזהה, ונקבעו לזה כמה פרמטרים.
יפעת רווה: התיקון השני היה שלא יהיה איסור צילום גורף, אבל אותו צילום בנסיבות של נפגעי עבירות מין, לא יחולו עליו הגנות מסוימות של הגנת הפרטיות.
יפעת רווה: ברור שכאשר עוקבים אחרי בחורה, מחכים לה ואורבים לה, זו הטרדה לפי חוק הגנת הפרטיות, אבל יש שם הגנות.
יפעת רווה: למשל, הגנה כשיש חובה מקצועית, הגנה כשיש חובה חברתית – יש שם כל מיני הגנות.
ליאת בן מאיר: חובה ציבורית.
יפעת רווה: חובה ציבורית.
דוד רותם: כל הפרסום של ההודעות שלה אחר-כך במשטרה, בתקשורת, זה חלק מחובה ציבורית?
יפעת רווה: לא זה ולא זה.
יפעת רווה: עכשיו אנחנו יושבים על הצעת חוק אחרת, שתמנע גם את הדברים האלה.
יפעת רווה: זה לא קשור לעניין הזה.
יפעת רווה: אם כבר זה עלה, אנחנו יושבים על הצעת חוק בנושא חומרי חקירה שדולפים כמו שהם, וזה גורם לפגיעה גדולה מאוד.
יפעת רווה: זה יגיע מתישהו לוועדה, כרגע זה ממש בשלבי גיבוש.
דוד רותם: צריך לדאוג שלא ידליפו.
יפעת רווה: זה לא עובד היום.
דוד רותם: כי אתם לא מצליחים לאתר מאיפה מדליפים.
יפעת רווה: מי זה אתם?
דוד רותם: אתם – משרד המשפטים, מח"ש, המשטרה – לא מצליחים לאתר האם ההדלפות הן מהפרקליטות או מהמשטרה.
יפעת רווה: יש בעיה בפועל, אנחנו מסכימים שיש בעיה.
יפעת רווה: אנחנו מנסים לגבש הצעה.
יפעת רווה: המערכת לא מתמודדת טוב, גם המערכת שאני נמצאת בה לא מתמודדת טוב עם הנושא של ההדלפות, ולכן מגבשים הצעה שאסור בכלל יהיה לפרסם את חומרי החקירה, אבל זה באמת בשלבים ראשונים של גיבוש, וזה יגיע לוועדה הזאת בסופו של דבר.
דוד רותם: יחד עם הקודקס האזרחי...
יפעת רווה: למשל, איסור פרסום שם חשוד כבר הגיע לוועדה הזאת.
יפעת רווה: יש בכל זאת דברים שכבר הגיעו.
יפעת רווה: אני אחזור לעניין הזה.
יפעת רווה: זה מה שהתקבל שם.
יפעת רווה: הצענו שזה יהיה המצע לדיון, וראיתי שהייעוץ המשפטי ניסחו את הנושא הזה.
יפעת רווה: דרך אגב, גם בינינו עלתה השאלה אם נכון שזה יהיה עבירה או נכון שזה יהיה בנוסח הזה.
יפעת רווה: האמת היא, ששניהם אפשריים – ניסוח אחר של העבירה, או בנוסח הזה – כיוון שזה ההסדר שהתקבל בהקשר של נוער, וזו בדיוק אותה מטריה, אותה בעיה, חשבנו שיתאים לעשות הסדר זהה גם כאן ולא שני הסדרים שונים, אלא אם כן יש סיבות טובות לא לעשות את זה, אבל זה עולה לדיון.
דוד רותם: חברת הכנסת חוטובלי, היו לך התחייבויות מסוימות כלפי הממשלה בעניין הזה?
יפעת רווה: דובר על תיאום.
יפעת רווה: זו היתה החלטת ועדת שרים.
דורית ואג: יש משהו שלא מדובר בו על תיאום?
דוד רותם: כשמדובר על תיאום, פירושו של דבר שהכול מת.
יפעת רווה: עוזר השר שלנו אמר לי שזה תואם עם חברת הכנסת.
דוד רותם: האם תואם אתך נוסח?
יפעת רווה: עיקרי הדברים, לא נוסח.
ציפי חוטובלי: מה שאתם רוצים זה להעביר את תיקון החוק לחקיקה אחרת?
ציפי חוטובלי: אתם רוצים להתאים את זה?
יפעת רווה: עלתה שאלה איפה המיקום המתאים.
יפעת רווה: לפי ההצעה של הייעוץ המשפטי, שנראית לי הגיונית, יהיה תיקון לסעיף 352 בנושא של הגברת העניין של איסור הפרסום.
יפעת רווה: זאת אומרת, שאיסור הפרסום יהיה כזה שהסביבה לא תזהה.
יפעת רווה: הנושא של חוק הגנת הפרטיות באמת לא כל כך מתאים בחוק העונשין, אז מבחינת המיקום עלתה השאלה איפה זה יהיה, אבל התכווננו לכיוון חוק זכויות נפגעי עבירה כנראה – זו הגנה בסופו של דבר על נפגעי עבירה – ולכן זה נראה היה הכי פחות בלתי מתאים לכלול אותו שם.
יפעת רווה: זה לא כל כך מתאים לחוק העונשין, כי חוק העונשין כולל עבירות.
ציפי חוטובלי: המטרה שלי בסוף היא להגיע לכך שלא ירדפו אחריהן צלמים.
ציפי חוטובלי: זה לא יעזור אם נוריד את הטשטוש, או לא נוריד את הטשטוש.
דוד רותם: הם מדברים על כך שלא יהיה איסור צילום, אלא איסור פרסום.
יפעת רווה: לא, נעשה סדר.
דוד רותם: הם מדברים על הגברת הטשטוש.
יפעת רווה: זה דבר אחד.
ציפי חוטובלי: החידוש של הצעת החוק הוא בכך שאותן נשים, שגם כך אסור לפרסם את תמונתן, לא יצטרכו להתחבא ולהסתתר מאחורי אמצעי התקשורת, מאחורי כל אותן צלמי עיתונות.
יפעת רווה: זה החלק השני של ההצעה, זה לא עניין הטשטוש.
יפעת רווה: זה מתלווה, אבל זה באמת פחות משמעותי.
יפעת רווה: החלק המשמעותי שזה יהיה הפרה של הפרטיות בלי הגנות.
נועה ברודקסי-לוי: אני רוצה להבהיר את הדברים.
נועה ברודקסי-לוי: לפי העמדה של משרד המשפטים, למעשה יש צמצום.
נועה ברודקסי-לוי: לא מתקבלת כל הצעת החוק במובן של איסור צילום גורף, אלא שאותן הגנות שחלות לפי חוק הגנת הפרטיות לגבי אינטרס ציבורי, לגבי חובה מקצועית, הן לא יחולו.
נועה ברודקסי-לוי: ולכן במקרים שבהם יש פגיעה בפרטיות, אי-אפשר יהיה לצלם, זאת אומרת, לא יעמדו ההגנות לאותם עיתונאים, לאותם כלי תקשורת, כך שהאיסור מצומצם יותר.
דוד רותם: מה התרופה כנגד ההפרות האלה כשאין לי הגנה?
נועה ברודקסי-לוי: כשאין הגנה, זו גם עבירה פלילית וגם עוולה אזרחית לפי חוק הגנת הפרטיות.
דוד רותם: כמה כתבי אישום הוגשו בחמש השנים האחרונות על הסעיפים האלה?
רחל גרייבן: אין לי נתונים לגבי כתבי אישום, אבל בשנתיים האחרונות היו רק שש תלונות, מתוכן שלוש עדיין פתוחות.
רחל גרייבן: כלומר, זו לא עבירה שיש עליה תלונות - - -
דוד רותם: השלוש האחרות נסגרו או שהוגש כתב אישום?
רחל גרייבן: שלוש נסגרו.
דוד רותם: שלוש נסגרו ושלוש עדיין פתוחות.
רחל גרייבן: בהגדרה החוקית, כמו שהיתה עד עכשיו מבחינת האפשרות להשתמש בה, גם היה קושי וגם לא הוגשו תלונות בעבירות האלה, כי מן הסתם לנפגעי עבירה בשלבים האלה זה משהו קשה.
ציפי חוטובלי: יש כאן בעיה משמעותית, שאנחנו לא מספיק מכסים.
ציפי חוטובלי: כל עניין הצעת החוק הוא לע בסופו של דבר את התהליך של מרדפים אחרי נשים שהן נפגעות תקיפה מינית.
ציפי חוטובלי: איך התיקון, כמו שאתם מציעים, מייצר את ההגנה הזאת?
דוד רותם: איך יודעים שאישה נפגעת פגיעה מינית?
דוד רותם: איך רודפים אחריה?
דוד רותם: הרי אסור לפרסם את שמה, אסור למסור פרטים, המשטרה לא מדליפה, מערכת המשפט לא מדליפה, בתי המשפט לא מדליפים.
דוד רותם: איך יודעים את זה?
ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, בתוך ע אתה יושב, ראינו מה היה כאשר כל נפגעות קצב בסרט נע תועדו וצולמו.
דוד רותם: חלק מהן קיימו מסיבות עיתונאים וביקשו להיחשף.
ציפי חוטובלי: מי שביקשה – ביקשה, היו אלה שלא ביקשו.
יפעת רווה: ההנחה גם שלנו, שיש הדלפות.
יפעת רווה: זו תופעה לא טובה, זו תופעה שהמערכת לא מצליחה להתמודד אתה, וזאת הסיבה שלא ראינו לנכון להתנגד להצעה הזאת, כי היא מעלה בעיה שלא הצליחו להתמודד אתה בדרכים אחרות.
ליאור שני: לא רק.
ליאור שני: יש מקרים שבהם כתבים אורבים בבתי המשפט, הם מצלמים גם ילדים נפגעי עבירות מין.
ליאור שני: זה משהו שקורה כל הזמן.
ציפי חוטובלי: עליהם יש הגנה בכל מקרה.
ליאור שני: לא על צילום.
יפעת רווה: זה התיקון שנעשה אז, והיום זה אסור.
ליאור שני: בכל מקרה, כשמצלמים אדם גורמים לטראומה.
יפעת רווה: אמרתי בתחילת הדברים שהיום נעשה תיקון לזה.
יפעת רווה: אם אנשים ממשיכים להפר את החוק אחרי שהוא תוקן, זו בעיה נפרדת.
יפעת רווה: מה שאפשר לעשות פה זה, לפחות, לתקן את החוק.
יפעת רווה: עלתה האופציה, אבל היא עלתה בשלב די מאוחר, לכן אולי נעשה על זה שוב דיון לקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית, מבחינה ניסוחית, לעשות את זה לא כפי שעשינו.
יפעת רווה: הוצע לנו שזו כן תהיה עבירה של איסור צילום, אבל איסור צילום בנסיבות שמהוות הטרדה.
יפעת רווה: אני מניחה שגם את לא רוצה לע תחקירים, או לע ממי שרוצה לבוא לטלוויזיה ולדבר - - -
ציפי חוטובלי: קודם כול, כל עניינה של הצעת החוק היא היעדר רצון של הנפגעת.
יפעת רווה: זה לא נמצא בהצעה.
ציפי חוטובלי: אפשר להוסיף את המשפט הזה.
רחל גרייבן: בהצעה יש עניין של אישור בפני - - -
נועה ברודקסי-לוי: ברור שאם יש הסכמה, אז אין - - -
יפעת רווה: בהצעה המקורית "המצלם אדם שנפגע בעבירה או שהתלונן כי הוא נפגע בעבירה לפי סימן זה מתוך מטרה לפרסם את הצילומים ברבים – דינו מחצית- - -".
נועה ברודקסי-לוי: יש את סעיף קטן (ב).
ציפי חוטובלי: "לא יישא אדם באחריות פלילית- - - נתן את הסכמתו לפרסום".
ציפי חוטובלי: ברור שלא מדברים על מקרים שיש בהם הסכמה.
ליאת קליין: זה קיים בסעיף קטן (ב).
ציפי חוטובלי: בכל מקרה שבו אין הסכמה של הנפגעת - - -
יפעת רווה: הסכמה בפני בית משפט.
יפעת רווה: בדיונים שעשינו בנוער, הם אמרו שהם לא יתחילו לרוץ בכל פעם לבית משפט, הם פשוט לא יעשו את התחקירים האלה, הם פשוט יעזבו את זה.
יפעת רווה: יש פה נציגי תקשורת?
דוד רותם: הם הוז.
דורית ואג: הם הוז והודיעו שיבואו, אבל לא באו.
יפעת רווה: חשוב לקרוא את הפרוטוקולים אז.
דורית ואג: חברת החדשות למשל הודיעו שיבואו.
דורית ואג: ומועצת העיתונות אמרו שיבואו.
יפעת רווה: אני ממש לא מייצגת אותם.
יפעת רווה: אני אומרת דברים שנטענו שם.
יפעת רווה: הם אמרו שהם יעזבו את התחקיר, הם לא יתחילו לרוץ לבית המשפט.
יפעת רווה: ניסינו לחפש את האיזון בין זה שיש דברים רצויים, ורוצים לעשות אותם, גם אם אין לזה אישור של בית משפט, לבין הנושא שצריך את הצעת החוק בדרך זאת או אחרת.
ציפי חוטובלי: אם הרעיון שאת מדברת עליו הוא בנסיבות שבהן לא מדובר בהטרדה, אני חושבת שכל מצב שבו אישה שעברה פגיעה מינית עוברת ברחוב ויודעת שהיא עלולה להיחשף לצלם שיצלם אותה, זאת הטרדה.
ציפי חוטובלי: אין כאן אפשרות שבמצב מסוים זה נוח לה ובמצב אחר זה לא נוח לה.
ציפי חוטובלי: היא לא רוצה להיחשף, היא לא רוצה להרגיש ברגע מסוים בחייה שהיא הופכת להיות מושא לצילומים.
יפעת רווה: הניסוח שלנו, להבנתו, מכסה את זה.
דוד רותם: זה נכון גם לגבי פוליטיקאים.
דוד רותם: אני הולך לטייל עם הנכדים שלי, אני לא רוצה שיצלמו אותי באותו זמן.
יפעת רווה: המטרה בנסיבות שבהן זה מעקב, בנסיבות שבהן זה הטרדה – זה מכוסה.
יפעת רווה: כשזה אקראי, אני מניחה שגם זה לא יכסה.
יפעת רווה: בנסיבות שאת מתארת, להבנתי, זאת היתה המטרה.
יפעת רווה: יכול להיות שצריך לבדוק את הניסוח שוב ולבדוק שזה באמת מכסה.
יפעת רווה: להבנתי, זה מכסה.
יפעת רווה: שוב, זאת גם היתה העמדה של זכויות הילד בעניין של הקטינים, ולצורך זה אנחנו נמצאים כאן, אני מניחה.
ליאת קליין: קודם כול, אני מצטרפת לדברים של חברת הכנסת חוטובלי.
ליאת קליין: מדובר, לדעתנו, בהצעה כן חשובה.
ליאת קליין: אני מצטרפת בהחלט לדברים האחרונים שכל צילום הוא הטרדה.
ליאת קליין: באמת מדובר בצורך אמיתי, בבעיה קיימת.
ליאת קליין: צריך לזכור שמבחינת נפגעות ונפגעי עבירה מינית הפחד מפני חשיפה, או ליתר דיוק חשיפה כפויה, הוא באמת אחד הגורמים המשמעותיים או אולי השיקול הכי דומיננטי בפחד שלהם מלהגיש תלונה.
ליאת קליין: הצעת החוק הזאת מנסה לחזק את דרכי האכיפה באמצעות ההליך הפלילי, ובמקביל צריך לחשוב גם על אפיקים אזרחיים שיסייעו בדרך האכיפה של החוק הזה, אבל גם הסדר שאוסר על צילום וחיזוק – וכאן אני מצטרפת לדברים שלכם - - -
יפעת רווה: זה לא רק אזרחי, זה גם פלילי וגם אזרחי ביחד, שיהיה ברור.
ליאת קליין: גם במסגרת החוק הפלילי, החוק שמדבר על איסור פרסום, מחזק את ההגנה גם מפני צילום, ואולי צריך להוסיף גם צילום של סביבת המגורים, כי הפחד הוא לא רק הצילום של הנפגעת עצמה, גם מארבים מתחת לבניין של אותה נפגעת, שמרתיעים נפגעות.
ליאת קליין: זה אחד הפחדים האמיתיים, שמרתיע נפגעות מלהתלונן.
ליאת קליין: זה פחד אמיתי, זה פחד שהוא קיים.
ליאת קליין: ואנחנו כמובן בעד לחזק את דרכי האכיפה בכל המערכות במובן הזה.
רחל גרייבן: בהקשר הזה גם אנחנו היינו רוצים להגן על זכויות נפגעי עבירה במהלך ההליך הפלילי, גם כי ההתמודדות קשה גם כך וגם כדי לעודד תלונות נוספות, ולכן אנחנו תומכים בהרחבת ההגנה על הפרטיות של נפגעי עבירה בהליך.
רחל גרייבן: אני מבינה שמה שעומד בבסיס ההצעה בדברי ההסבר, באמת לאסור הטרדה, לאו דווקא הצילום עצמו, הייתי חושבת על הטרדות נוספות שמישהו מחפש ראיונות או הטרדות אחרות.
רחל גרייבן: אני לא יודעת אם זה נכנס או לא נכנס בהקשר הזה.
רחל גרייבן: הדברים שהעלינו בהצעה הזאת, ההצעה כפי שהיתה, אני מבינה שהיא עברה שינוי, מבחינת הענישה, מבחינת המיקום שלו - - -
יפעת רווה: האמת, שענישה בחוק הגנת הפרטיות הרבה יותר חמורה ממה שהצעת.
יפעת רווה: יכול להיות שצריך לדבר גם על זה.
יפעת רווה: את הצעת עבירת קנס - - -
רחל גרייבן: אם זו עבירת קנס- - -
יפעת רווה: שם זה מאסר, ומאסר חמור.
נועה ברודקסי-לוי: נכון, אף-על-פי ששם צריך להוכיח גם פרטיות.
רחל גרייבן: אם אנחנו מדברים על פרסום ומטרות של פרסום וקנס, ומה האינטרס, והאם שווה להשקיע - - -
יפעת רווה: לא נכנסו לעונש, שם הענישה יותר חמורה.
ליאת בן מאיר: כבר היום, בילוש או התחקות אחרי אדם העלולים להטרידו, או הטרדה אחרת, הם פגיעה בפרטיות, שהיא גם עוולה וגם עבירה.
ליאת בן מאיר: המבנה של חוק הגנת הפרטיות הוא מבנה שקובע פגיעה בפרטיות, ואחר-כך יש בסיס אפשרי של הסכמה והגנות.
ציפי חוטובלי: ננסה לחשוב על סיטואציה.
ציפי חוטובלי: נפגעת תקיפה מינית יושבת בבית קפה עם עורכת-הדין שלה, בא צלם ומזהה אותה ומחליט לצלם את הסיטואציה הזאת.
ציפי חוטובלי: האם על-פי התיקון שלכם היא תכסה תחת ההגנה שרציתי להעניק לה ולא תצולם?
דוד רותם: צילמו אותה או את העורכת דין?
ציפי חוטובלי: צילמו אותן ביחד.
דוד רותם: נגיד שצילמו רק את עורכת-הדין.
ציפי חוטובלי: זה כבר עניין אחר, לא צילמו אותה.
ליאת בן מאיר: האם הצילום או הפרסום?
ציפי חוטובלי: הצילום.
ציפי חוטובלי: הפרסום, ברור - - -
יפעת רווה: האם זה שבאים אליה בבית קפה, האם זו לא פגיעה בפרטיות?
יפעת רווה: – "בילוש או התחקות אחרי אדם, העלולים להטרידו, או הטרדה אחרת".
יפעת רווה: הסעיף מדבר על "בילוש או התחקות", אז אם עוקבים אחריה ומחפשים אותה - -
ליאת בן מאיר: מעקב גלוי הוא כן - - -
יפעת רווה: - - זה בוודאי נכנס בפנים.
יפעת רווה: אם במקרה הוא פתאום ראה אותה ועשה קליק, יכול להיות שלא.
ציפי חוטובלי: כשניסחנו את הצעת החוק הרצון היה שכל צלם ידע, שכאשר הוא בא לתעד נשים שהן נפגעות תקיפה מינית, זהו, נגמר, הוא כבר לא יכול לעשות זה.
ציפי חוטובלי: הוא לא יכול לשמור את זה במצלמה שלו.
ציפי חוטובלי: לצורך העניין, אני זוכרת שגברת אורלי אינס היתה מתועדת בהמון סיטואציות, וחיכו לרגע שבו תיחשף - - -
יפעת רווה: שם זה ברור שהיה מעקב וחיפשו אותה.