GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי אפללו: היא תסביר אם היא תרצה, היועצת המשפטית שלך תסביר.
אלי אפללו: * לצערי הרב חזרו אלי, הודיעו ליהושע העוזר שלי, שבגלל ביטחון הפנים והיחידה – אני רק מודיע לך, אני אגיד את כל מה שיש לי לומר אפילו אם זה לא ימצא חן בעיניך.
דוד רותם: כל מה שיש לך להגיד ימצא חן בעיניי.
אלי אפללו: אני הפעם אגיד את הכמות שיש ביחידה.
דוד רותם: את זה אתה לא תגיד.
אלי אפללו: אני אגיד מה שאני רוצה.
אלי אפללו: תרצה להוציא אותי, תוציא אותי.
דוד רותם: חבר הכנסת אפללו אני לא אוציא אותך, אני פשוט לוקח ממך את רשות הדיבור.
דוד רותם: אחר-כך תעשה מסיבת עיתונאים ותעשה מסיבת עיתונאים.
דוד רותם: אני לא אתן לך, עם כל הכבוד ועם כל הכעס ואני יודע שאתה כועס.
אלי אפללו: אני כועס ואני אסביר למה אני כועס.
אלי אפללו: אני לא אגיד את המספר.
דוד רותם: אתה לא תגיד מספרים.
אלי אפללו: בחוץ אני אגיד מה שאני רוצה.
דוד רותם: בחוץ אתה תעשה מה שאתה רוצה.
דוד רותם: אם אתה רוצה לפגוע - - -
אלי אפללו: אתה צודק אבל אני אגיד למה.
אלי אפללו: אני לא אגיד עכשיו פה את המספר אבל אני אגיד את זה בחוץ.
דוד רותם: אתה חושב שאתה יודע את המספר.
אלי אפללו: אני יודעה במאה אחוז.
אלי אפללו: יש לי את מרכז המידע, וקיבלתי את כל הנתונים.
אלי אפללו: הם לא יכולים להכחיש.
דוד רותם: אני מודיע לך שהמידע שם לא נכון.
אלי אפללו: אתה צודק, אחרי בירור, הם פחות.
דוד רותם: לכן אתה לא יודע את המספר.
אלי אפללו: אתה צודק, אני יודע מה אתה רוצה לתת לי פה.
אלי אפללו: אז שיגידו את זה פה בגלוי.
אלי אפללו: הם לא יכולים להגיד - - -
דוד רותם: הם אומרים פה בגלוי שאין להם מספיק כוח אדם.
דוד רותם: מה אתה רוצה, אני לא מבין?
דוד רותם: אתה רוצה לפגוע בזה עוד יותר?
אלי אפללו: הבנתי מה שאתה רוצה להגיד לי.
דוד רותם: אני רוצה להגיד לך שבמקום להתעסק עם חוקים שאין להם סיכוי, בוא תתעסק עם חוקים שיביאו להם עוד כסף, שיהיו להם עוד אנשים.
אלי אפללו: אתה צודק שאני מטפל בחוק שאין לו סיכוי.
אלי אפללו: 6 שנים אני מטפל בו, אני הבאתי אותו.
דוד רותם: לא החוק הזה.
אלי אפללו: הבנתי למה אתה מתכוון.
אלי אפללו: גם אני וגם אתה עוסקים לפעמים בחוקים שאין להם סיכוי.
אלי אפללו: לגופו של עניין, הבסיס של החוק היה להזהיר את התושבים מפני הפדופילים.
אלי אפללו: הדבר הזה, שדיברנו עליו באחד החוקים, זה היה הכלי של גילוי זהותם לכלל התושבים.
אלי אפללו: פה ביקשו ממני לא לעשות את זה כי זה עלול לפגוע בפרטיות שלהם ובכל דבר אחר.
אלי אפללו: כדי לעזור ליחידת השב"ס שמטפלת בזה, הסכמנו שזה יהיה רק אצלם וזה לא יתפרסם בתנאי שיהיה להם מספיק כוח.
אלי אפללו: אבל, כשהסכמנו לכך שתהיה להם עזרה, שזה יעבור לביטחון פנים דרך שוטרי סיור, דרך אלה שיכולים להתקשר באמת, שיהיה להם פיקוח דרכם, אני מבין שפה נתקלו בבעיה בגלל שלביטחון פנים אין תקציב.
אלי אפללו: הייתי מאוד רוצה, אדוני היושב ראש, לפני שנמשיך שאני אקבל פה את התשובות, ברשותך, כדי שנבין את זה פה באופן גלוי.
דוד רותם: אני לא מבין את כל מה שאמרת, חוץ מזה שאיימת עלי.
אלי אפללו: אני לא איימתי, אני אומר שאני אגיד.
אלי אפללו: זה לא איום.
דוד רותם: זה לא רק איום, זה איום חמור, לדעתי.
אלי אפללו: בסדר, אז אני מתנצל שזה לא איום, אני אגיד את זה.
דוד רותם: אל תגיד את זה, אני אוסר עליך להגיד את זה.
אלי אפללו: פה, אני מקבל.
דוד רותם: מה שאתה עושה בחוץ אני לא יכול לפקח עליך.
אלי אפללו: אני מקבל את זה.
אלי אפללו: יש לי עוד חסינות של חבר כנסת.
אלי אפללו: כל עוד שיש לי אני יכול להגיד.
דוד רותם: ביום שני בשבוע הבא יש לנו דיון על שלילת זכויות של חברי כנסת.
אלי אפללו: אני מאוד שמח שכל עוד יש לי את הזכות הזאת אני יכול.
דוד רותם: אפשר לצרף אותך אבל אני רוצה להגיד לך משהו.
דוד רותם: אני לא מבין מה ההסכמה.
אלי אפללו: אני מעדיף שהם יגידו.
דוד רותם: לגבי נושא התקציב, אם הבעיה היא תקציבית אז אנחנו יודעים איך עובדים על נושא התקציב.
אלי אפללו: אתה מכיר אותי, אני מכיר גם אותך.
דוד רותם: גם אתה יודע לעבוד על תקציב.
דוד רותם: זה דבר שאני פועל בו ממילא.
דוד רותם: אני חושב שאת היחידה הזאת צריך להגדיל בהרבה.
אלי אפללו: לא רק היחידה.
אלי אפללו: להכפיל בעשרות פעמים דרך משטרת ישראל כדי שיהיה לה כוח.
אלי אפללו: אם יתנו תקציב ליחידה הטובה, המכובדת הזאת שעושה עבודת קודש לא יספיק בשום דרך אם לא תהיה משטרת ישראל.
אלי אפללו: שיכול לעבור דרך המשטרה לסיור ולשוטרים שיכולים לבדוק את הפדופילים, אלו שלא מוכנים לקבל טיפול, אלו שמוגדרים כמסוכנים ביותר.
דוד רותם: תכף אני אסביר.
אלי אפללו: אלו יגידו בכל דרך שהם לא יכולים ואני משוכנע שזה בגלל בעיות תקציב.
דוד רותם: הבנתי אותך, חבר הכנסת אפללו.
רחל גוטליב: בישיבה שקיימנו עם חבר הכנסת אפללו באמת חודדו חילוקי הדעות או נקודת המחלוקת בינינו לבינו בהיבט הזה שאם מלכתחילה דיברנו על מרשם פתוח, לא על זה מדובר.
רחל גוטליב: חבר הכנסת אפללו ביקש שיהיה כתוב בהוראות חוק או בדרך אחרת שהמידע מן המרשם בקשר לעברייני מין יהיה פתוח בפני כל סייר של משטרת ישראל, כל שוטר סיור של משטרת ישראל, על מנת שכל השוטרים וכל הסיירים יפקחו בפועל על עברייני מין.
דוד רותם: אני שומע את אפללו ואני יודע מה מטריד אותו.
דוד רותם: הוא מדבר על פדופילים לא עבריינים.
דוד רותם: שנית, כאלה שרמת המסוכנות שלהם היא גבוהה ביותר.
דוד רותם: אנחנו כבר לא מדברים על 20 מיליון איש.
רחל גוטליב: הסעיף שנוסח על דעתנו וכתוב בהצעת החוק בסעיף 19ג(3) פותח את המרשם שמנוהל על-ידי יחידת הפיקוח בפני משטרת ישראל.
רחל גוטליב: הוא רק אומר: על פי הרשאות גישה שייקבעו בשים לב לתפקידיו וכו'.
רחל גוטליב: מאחורי הסעיף הזה יש נוהל שיתוף פעולה בין המשטרה לבין יחידת הפיקוח.
רחל גוטליב: כשחזרנו ברמה המקצועית לגורמים המקצועיים, בעיקר ליחידת הפיקוח, הם אמרו: אנחנו מבקשים ועומדים על זה שהשאלה למי יגיע המידע, איך נפעיל את המשטרה, איך נסתייע במשטרה על-מנת לפקח או לסייע לנו, אנחנו מבקשים שזה יישאר בשיקול הדעת המקצועי שלנו כי יהיו מקרים, אולי גם המסוכנים האלה, שבהם מעורבות של סייר יכולה לפגוע.
דוד רותם: אני אסיים היום את הדיון רבע לפני הזמן.
דוד רותם: אתם נכנסים אלי ללשכה ואנחנו נסדיר את העניין הזה.
רחל גוטליב: באיזה מובן נסדיר?
דוד רותם: במובן זה שאני אמצא לכם את הפשרה.
רחל גוטליב: מה זאת פשרה?
רחל גוטליב: ברמה של החוק?
דוד רותם: מה את דואגת?
דוד רותם: הניסוח יהיה מוסכם עליהם, עליך ועל אפללו.
רחל גרייבן: וגם על המשטרה?
דוד רותם: המשטרה תסכים לכל מה שאנחנו אומרים.
רחל גוטליב: אני אסביר לך גם מה מאוד מטריד בהיבט של המשטרה.
אלי אפללו: זאת בדיוק הנקודה.
רחל גוטליב: לא, זאת לא בהכרח הנקודה.
רחל גוטליב: ההתנגדות הנחרצת היתה מצד יחידת הפיקוח ברמה המקצועית.
רחל גוטליב: צריך שיהיה ברור, המשטרה היא לא הגורם המפקח, היא הגורם המסייע ליחידת הפיקוח לבצע את תפקידה.
רחל גוטליב: הגורם המקצועי היא יחידת הפיקוח.
דוד רותם: רחל, הדבר הוא מאוד פשוט.
דוד רותם: חבר הכנסת אפללו מוטרד מהפדופילים המסוכנים, זה מה שמטריד אותו.
רחל גוטליב: השאלה אם כנסת ישראל מוטרדת.
דוד רותם: עזבי את כנסת ישראל, אני אומר לך מה אפללו.
דוד רותם: אפללו מוטרד מהנושא הזה והוא מנסה לתת ליחידת הפיקוח עוד פועלים בדמות שוטרי סיור כדי שהם כל הזמן יפעלו בכיוון הזה כדי לפקח על הפדופילים המסוכנים.
דוד רותם: אין לי ספק שאפשר למצוא לזה פיתרון.
דוד רותם: היחידה לא תיפגע, המשטרה לא תיפגע, הפרקליטות לא תיפגע וחבר הכנסת אפללו ישיג את מה שהוא מתכוון.
אלי אפללו: זה לטובת האזרחים.
דוד רותם: לטובת האזרחים במדינת ישראל.
דוד רותם: חבר הכנסת אפללו, אנחנו יודעים.
שלי הרפז גרנברג: אנחנו גם עובדים לטובת האזרחים.
אלי אפללו: אם היה לך מספיק כוח, לא הייתי מטיל ספק.
אלי אפללו: להיפך, אני משבח את היחידה.
אלי אפללו: השאלה בבסיסה היא מה היכולת שלכם.
דוד רותם: הויכוח ביניכם הוא לא האם אתם עובדים לטובת האזרחים בישראל או לא.
דוד רותם: בזה אין ספק.
דוד רותם: מכיוון שאנחנו יודעים שאתם בצמצום כוח אדם, איך אנחנו מוסיפים לכם סיוע בלי שזה עולה לכם כסף.
שלי הרפז גרנברג: רק עם כסף.
דוד רותם: אני יודע אבל מכיוון שאת הצ'קים שכחתי הבוקר בבית, אז אנחנו מנסים לעשות לכם את זה בדרך אחרת ואנחנו נמצא את הפיתרון.
דוד רותם: לא נפגע בכם ולא נפגע בטיפול.
שלי הרפז גרנברג: אני העדפתי את הפיתרון האחר שלך, שנדבר על זה אחר כך.
דוד רותם: נמשיך הלאה.
נעמה מנחמי: התיקון הבא שעלה בדיון הקודם הוא מי בעצם מנהל את התביעות או את ההליך המשפטי לגבי הפרת צווי פיקוח, אם זאת תהיה הפרקליטות או התביעה המשטרתית.
נעמה מנחמי: כרגע נדחה את הנושא לדיון הבא.
דוד רותם: אנחנו נעזוב את זה.
דוד רותם: אני אמור לשבת עם פרקליט המדינה על העניין הזה.
נעמה מנחמי: התיקון הבא שהתחלנו לדון בו היה הנושא של דגימות די.
נעמה מנחמי: אן.
נעמה מנחמי: איי ושם עצרנו בדיון הקודם.
נעמה מנחמי: הסנגוריה, אתם רוצים לחזור על העמדה מהדיון הקודם?
חגית לרנאו: יש לנו ויכוח עם החוק שאותו מתקנים.
חגית לרנאו: יש לנו בעיה עם החשוד והכנסה של החשוד לחוק הזה אבל אין לנו התייחסות מיוחדת.
נעמה מנחמי: אז זה נשאר כפי שהוא.
נעמה מנחמי: התיקון הבא שהתחלנו לדון בו, מר קדמן, זה הנושא של תיקון חוק זכויות נפגע עבירה.
דוד רותם: דוקטור קדמן.
דוד רותם: אני עד לכך שהוא עבד קשה בשביל הדוקטורט הזה.
אלי אפללו: אני עד לעבודה הקשה שהוא עושה פה.
דורית ואג: מהיסודי?
דוד רותם: מגן הילדים.
נעמה מנחמי: ההצעה המשותפת של הממשלה והסנגוריה, אם אני לא טועה, היא לתקן את התוספת השלישית לחוק זכויות נפגעי העבירה באופן שהיועץ המשפטי לממשלה או נציגו, כלומר, בעצם יחידות הסיוע בפועל יהיו אמונים להודיע לנפגע עבירה, לפי פנייה, על סביבת עבריין המין.
דוד רותם: זה לא יכול להיות משום שהנפגע לא יודע כל כמה זמן עבריין המין עובר כתובת.
דוד רותם: אם עבריין המין הזה מדווח על הכתובת שלו, איך הנפגע ידע?
רחל גוטליב: אם הוא מבקש - - -
דוד רותם: הוא מבקש פעם אחת או שכל פעם הוא צריך לבקש מחדש?
רחל גוטליב: הוא מבקש פעם אחת כי אחרת זה בלתי אפשרי.
רחל גוטליב: כשזה עלה בפעם שעברה חשבתי שאולי אפשר לעשות את זה אוטומטית אבל זה לא ניתן לביצוע.
רחל גוטליב: באמצעות המערכת הממוחשבת זה לא ניתן לביצוע.
דוד רותם: הקושי הוא פשוט.
דוד רותם: כאשר צריך לעשות עדכון של מערכת ממוחשבת במשרדי הממשלה אנחנו יודעים כמה זמן זה לוקח וכמה זה עולה.
רחל גוטליב: זה לא עניין של כסף.
דוד רותם: כל רובריקה זה מיליון דולר.
רחל גוטליב: לכן, אם הוא מבקש לדעת, התכלית שלשמה זה מתבקש זה שמא ירצה אותו נפגע לנסוע לאילת והוא רוצה לדעת האם הוא באילת.
רחל גוטליב: הנפגע רוצה לעבור לגור באילת והוא רוצה לוודא שהוא לא גר שם.
רחל גוטליב: זה מסוג השיקולים.
ליאת קליין: זה לא רק מגורים, שהוא לא ימצא עצמו עובד באותו מקום עבודה עם עבריין המין.
רחל גוטליב: יש את יחידת הסיוע ומבררים לו את זה.
דוד רותם: נפגע העבירה רוצה לשכור דירה ברחוב ללינבלום 17 בתל-אביב.
דוד רותם: הוא הולך לשם ומקבל דיווח שהפוגע לא גר באזור והוא שוכר דירה.
דוד רותם: חודש ימים לאחר מכן עבריין המין שוכר את הדירה לידו.
דוד רותם: עבריין צריך לדווח על הכתובת.
דוד רותם: צריך להודיע לו כדי שהוא יברח מעבריין המין כי בוקר אחד הם ייפגשו במדרגות.
רחל גוטליב: צריך לעשות איזון ביכולות של - - -
חגית לרנאו: צריך לראות על מה מגן החוק היום.
חגית לרנאו: החוק מגן על נפגע עבירה מפני פגישות תדירות עם עבריין המין, או במסגרת העבודה או במסגרת המגורים, לפי חוק מגבלות על חזרת עבריין מין.
חגית לרנאו: החוק לא מבקש להגן על נפגע עבירה מפני פגישה אקראית, שאם הוא ילך לקניון, אולי הוא יראה את מי שפגע בו.
דוד רותם: אני לא מדבר על הקניון, אני מדבר על כתובת המגורים.
חגית לרנאו: אם נפגע עבירה מבקש לעבור דירה, הוא יכול לפנות לפרקליטות ולשאול לגבי מקום המגורים.
חגית לרנאו: אם עבריין המין עובר דירה, אז קודם כל זכותו.
חגית לרנאו: אם יש מגבלה בצו הפיקוח אז הוא לא יכול לעבור דירה ליד הנפגע ואין בעיה.
חגית לרנאו: נניח שאין מגבלה כזאת בצו והוא מחליט לעבור דירה.
חגית לרנאו: קודם כל, זכותו לעבור דירה ולהודיע על-כך רק אחרי שבוע.
חגית לרנאו: אם הוא עבר דירה והוא גר היום מול נפגע העבירה אז נפגע העבירה לא צריך לפנות לפרקליטות.
חגית לרנאו: הוא רואה את עבריין המין מולו, אז הוא יפנה ויבקש צו.
דוד רותם: הוא לא גר מולו, הוא גר ברחוב הסמוך ואז הסיכוי שהם ייפגשו גדול יותר.
חגית לרנאו: אם יש מפגש תדיר, נפגע העבירה חי בתוך המפגש הזה, הוא לא צריך את הפרקליטות.
ליאת קליין: זה כבר מאוחר מידי.
דוד רותם: הוא עוד לא היה בשבוע הזה.
דוד רותם: הם עוד לא נפגשו בשבוע הזה.
דוד רותם: אני רוצה לאפשר לנפגע לעבור מקום.
דוד רותם: אני לא מבקש מהעבריין לעבור מקום.
דוד רותם: לי יש יחס של כבוד, אני לא מבקש כלום מהעבריינים רק שהנפגעים יעברו כתובת.
חגית לרנאו: מה אומר היום החוק לגבי עבריין?
חגית לרנאו: הוא אומר שעבריין לא מנוע מלעבור דירה.
חגית לרנאו: אם עברת דירה אז אחרי שבוע אתה צריך לדווח.
דוד רותם: למה הוא צריך לדווח?
חגית לרנאו: כדי שיחידת הפיקוח תדע איפה הוא.
דוד רותם: אני רוצה שיודיעו לנפגע: דע לך, לאיש מותר לעבור כתובת והוא עבר בסמוך אליך.
דוד רותם: אם אתה לא רוצה, תעזוב אתה כי העבריין גר שם.
חגית לרנאו: אבל אני לא בטוחה שהם יודעים את הכתובת של הנפגעים.
רחל גוטליב: אין להם קשר עם הנפגעים.
דוד רותם: מה עם מערכת מנע?
רחל גוטליב: זה לא ניתן לביצוע באמצעות מערכת מנע.
דפנה בינוול: ביררנו, הבאנו אותם אלינו.
דוד רותם: אין במערכת מנע את הכתובת?
נעמה מנחמי: מה עם זה שיחידת הפיקוח תודיע ליחידת הסיוע והן יודיעו לנפגע?
דוד רותם: אני מוכן לזה בתנאי אחד, שהם מקבלים עכשיו תוספת של 3 עובדים כדי לעשות את זה.
רחל גוטליב: וגם לפרקליטות תוסיף 3 תקנים.
דוד רותם: הפרקליטות לא צריכה שום תקן, יש לה יותר מידי תקנים כבר היום.
דוד רותם: לפרקליטות יש יותר מידי כוח אדם- -
רחל גוטליב: זה שהם אמרו שהם מוכנים בלי לבקש תוספת - - -
דוד רותם: - - לכן הם כל-כך זריזים בהגשת כתבי אישום.
רחל גוטליב: זה שהפרקליטות היתה מוכנה לקבל את זה על עצמה, אני הופתעתי לטובה.
רחל גוטליב: נראה לי שבאיזון, תיקון על פי בקשה של נפגע, נראה לי שזה נותן מענה להטיל על הפרקליטות להמשיך ולעקוב ולהרים באופן יזום לנפגע עבירה.
רחל גוטליב: גם מהותית אני לא בטוחה שזה נדרש וגם פרקטית זה לא בר ביצוע.
ליאת קליין: גם מבחינת הנפגע זה לא בטוח.
ליאת קליין: לא כל מהנפגעים ירצה לדעת.
רחל גוטליב: לכן זה צריך להיות על פי בקשה יזומה של הנפגע.
רחל גוטליב: זה נראה לי מספיק ולא צריך מעבר לזה.
רחל גוטליב: על פי בקשה של נפגע עבירה הוא יעודכן על-ידי נציג היועץ המשפטי לממשלה על סביבת מקום מגוריו.
רחל גוטליב: אם יש לו חשש, כשהוא רוצה ליזום מעבר מגורים או עבודה, אז הוא ירים טלפון, יש לו כתובת.
דוד רותם: לא זאת הבעיה שלי.
רחל גוטליב: גם ליאת אומרת שבעיניה זה בסדר.
רחל גוטליב: אני לא בטוחה שנפגע עבירה רוצה לקבל באופן שוטף טלפונים מהפרקליטות.
ליאת קליין: אלא אם כן הוא יבקש.
רחל גוטליב: אם הוא מבקש באופן שוטף מידע כזה, לי לא נראה באיזונים שאנחנו עושים, שזה אכן נדרש.
רחל גוטליב: אני לא בטוחה שזה נכון.
דוד רותם: אז לי יש מחלוקת עם ליאת ואיתך.
אלי אפללו: גם לי.
ליאת קליין: המצב הנכון הוא שלנפגע עבירה תהיה אפשרות להגיש בקשה מייד עם השחרור שלו ממאסר או לגבי עדכון לגבי שינוי בכתובת מגורים שעשויה להשפיע עליו, או שהוא בעצמו יגיש בקשה פרטנית כשהוא עובר מגורים.
ליאת קליין: הסכמתי שזה לא צריך להיות מעודכן במחשב ואם הוא לא יבקש הוא יקבל עדכון שוטף כי זה יכול להיות בעייתי מבחינת נפגע העבירה.
ליאת קליין: הוא עבר איזה הליך שיקום והוא לא רוצה לדעת בכל רגע נתון.
ליאת קליין: לא כל הנפגעים ירצו לדעת בכל רגע איפה נמצא עבריין המין שתקף אותם.
ליאת קליין: אבל, צריך שתהיה לו אפשרות לקבל מידע כזה.
יצחק קדמן: אני חושב שאנחנו מוכרחים לאפשר ליחידת הסיוע, בין בעצמם, בין באמצעות בא כוח היועץ המשפטי לממשלה, בכל נוהל שלא תקבעו - אני חושב שצריך לאפשר להם לתת מידע לנפגע עבירה על פי בקשתו.
יצחק קדמן: במצב הקיים היום, כשהוחלו פה איסורים על כל מיני איסורים על מסירת המידע.
יצחק קדמן: המידע הוא סודי אלא אם כן החוק בפירוש קבע.
יצחק קדמן: אני לא רוצה שנגיע למצב שנפגע עבירה ירצה לקבל מידע - - -
דוד רותם: אדוני מדבר רק על הכתובת?
יצחק קדמן: זה לא רק הכתובת.
יצחק קדמן: בנוסח שלנו הצענו משהו יותר רחב.
יצחק קדמן: מה קורה אם הוא רוצה לקבל מידע לגבי מקום עבודה.
יצחק קדמן: מסתבר שהם עובדים באותו מקום עבודה.
יצחק קדמן: בנוסח שלכם זה לא מופיע.
רחל גוטליב: לא, זה גם וגם, סביבת מגורים וסביבת עבודה.
יצחק קדמן: אנחנו מציעים שיחידת הפיקוח או הפרקליטות, מי שלא ייקבע, יהיה רשאי – צריך לכתוב שהוא יהיה רשאי כי אם לא יהיה כתוב שהוא רשאי אז החוק אוסר למסור לו מידע.
יצחק קדמן: הוא יהיה רשאי למסור לנפגע עבירה כל מידע לפי בקשתו שיכול לעזור בהגנה על שלומו.
דוד רותם: כל מידע?
יצחק קדמן: כל מידע שיכול לעזור בהגנה על שלומו.
יצחק קדמן: אם השתנתה הערכת מסוכנות לגביו.
חגית לרנאו: את זה יש ביחידת הפיקוח.
חגית לרנאו: יש את זה בסעיף 18 של יחידת הפיקוח.
חגית לרנאו: זה התפקיד שלהם.
אלי אפללו: הנפגע צריך לדעת, על זה מדובר.
דפנה בינוול: הוא צריך לדעת על הערכת מסוכנות?
יצחק קדמן: הנפגע, עם כל הכבוד, הוא לא במקום נחות יותר מאשר שורה של עובדים סוציאליים ובעלי תפקידים אחרים ומתאמי טיפול, שלכולם התרתם למסור מידע.
יצחק קדמן: את נפגע העבירה שמים בצד בדרגה שנייה.
אלי אפללו: מה המטרה של החוק?
אלי אפללו: המטרה של החוק היא לשמור על הנפגע וזה הבסיס של הצעת החוק.
רחל גוטליב: ציבור הנפגעים הפוטנציאלי
אלי אפללו: סליחה, אני מדבר על הפרט על האדם שנפגע.
אלי אפללו: בעניין הזה אנחנו מדברים על אחד אחד.
אלי אפללו: הנפגעים, למשל, אלו שנפגעו מפדופיל, שזה בעצם הבסיס של הצעת החוק שלי.
אלי אפללו: זה הורחב גם לדברים אחרים.
אלי אפללו: אני חושב שהאדם צריך לדעת איפה הוא גר, אם זה מסכן אותו באותו זמן.
אלי אפללו: אנחנו מדברי על אנשי בעלי רמת מסוכנות גבוהה.
אלי אפללו: אלה אנשים שלא הסכימו לקבל טיפול.
אלי אפללו: אני ממיין אותם לכמה סוגים.
אלי אפללו: אלה שאתה יודע שרמת המסוכנות שלהם גבוהה, אלה פצצה מתקתקת, רבותיי.
אלי אפללו: אם הנפגע, שהוא בטראומה מכל הסיפור הזה – הרי אנשים נשארים שנים בטראומה.
אלי אפללו: הילד רואה את הפוגע, הוא יכול לחזור שוב לכל הדברים האלו.
אלי אפללו: תסתכלו בסקרים מה זה אומר.
אלי אפללו: הבן אדם שנפגע הוא כל החיים יש לו את התמונה של האדם הזה.
אלי אפללו: אני חושב שהם חייבים לקבל את המידע, האם הם מגיעים לעיר שלהם.
דוד רותם: חבר הכנסת אפללו, את זה כבר עברנו.
דוד רותם: דוקטור קדמן מדבר על הרבה יותר מידע ממה שאתה אומר.
אלי אפללו: קודם כל לעיר שלהם, אחר-כך באיזה רחוב הם גרים, איפה הם מועסקים?
אלי אפללו: האם מועסקים יחד איתו?
אלי אפללו: אלה כלים אלמנטאריים כדי לשמור על הנפגע.
אלי אפללו: כל הזמן אנחנו מדברים על הפוגע כאילו אנחנו שומרים רק על הזכויות של הפוגע.
אלי אפללו: איפה הנפגע?
אלי אפללו: החוק הזה בא כדי לשמור קודם כל על הפוגע, על עבריין המין המסוכן.
אלי אפללו: אם הוא מקבל את הטיפול הכימי כדי שהיצר המיני שלו ירד ממנו והוא יהיה מטופל כמו שצריך, על זה נדבר בצורה אחרת.
אלי אפללו: אני מדבר איתכם על האדם הזה שנשאר פדופיל.
אלי אפללו: אני ראיינתי פדופילים, אדוני היושב ראש.
אלי אפללו: אתה יודע שפדופיל, היצר הרע הזה שלו, נשאר בתוכו.
אלי אפללו: זאת מחלה ואי-אפשר להוריד את זה ממנו.
אלי אפללו: הדבר הזה יחזור עוד פעם ועוד פעם.
דוד רותם: לכן אתה תבוא לדיונים בהבניית שיקול הדעת המשפטי.
דוד רותם: ד"ר לרנאו כבר מסתכלת עלי וקודחת בי את מבטה.
דוד רותם: תדאג שהאנשים האלה לא יגיעו לסביבה כל-כך מהר.
דוד רותם: הויכוח הוא לא על הכתובת.
אלי אפללו: גם הכתובת.
דוד רותם: דוקטור קדמן רוצה שכל שבוע הנפגע יקבל תיק מידע.
אלי אפללו: אני לא הבנתי כך.
אלי אפללו: אולי שנינו מבינים אחרת, אדוני היושב ראש.
דוד רותם: אנחנו נשאיר פתוח את התיקון הזה.
רחל גוטליב: אני רוצה להזכיר שנתנו סמכות ליחידת הפיקוח למסור מידע לכל אדם, אם הדבר דרוש כדי למנוע סכנה מיידית לשלומו של אותו אדם, בכלל זה כמובן גם נפגע העבירה.
רחל גוטליב: כלומר, לא אוטומטית אלא ככל שהוא צפוי לאיזה סיכון, זאת אחריות של המדינה באמצעות יחידת הפיקוח, להודיע לו.
רחל גוטליב: המידע בדבר סביבת מגורים ועבודה זה היה לצורך הפן הפסיכולוגי של נפגע העבירה.
רחל גוטליב: פסיכולוגי או איזו התגוננות ברמה הזאת ולא בהכרח סיכון.
רחל גוטליב: אני רוצה להתרחק ממנו וזה בסדר, מכבדים את זה.
רחל גוטליב: לכן נראה לי שבאיזון הזה, גם מבחינת יכולות ביצוע, זה נראה לי מספק.
דוד רותם: אני אשב עם שלי, עם קדמן, עם ליאת ועם חבר הכנסת אפללו ואנחנו נגיע כבר לאיזה פיתרון.
ליאת קליין: לגבי משך הזמן.
ליאת קליין: אם זה עובר מסעיף 10א לחוק זכויות נפגע עבירה לצו פיקוח אנחנו חושבים שהמנגנון של העברת מידע לנפגע עבירה, צריך לחול גם בתקופת המרשם ולא רק בתקופת הפיקוח.
ליאת קליין: כל זמן שיש מרשם שמעגן את זה, צריך שתהיה אפשרות לנפגע עבירה לדעת את המידע הזה של כתובת מגורים.
ליאת קליין: זה צריך להיות לא להיות תחום רק לתקופת הפיקוח אלא לכל זמן שיש מרשם כזה שמאפשר מידע.
שלי הרפז גרנברג: אין אחריות על תקופת המרשם.
מיכל רוזין: אין אחריות.
מיכל רוזין: יש מרשם ונפגע העבירה יכול לפנות ולבקש.
דוד רותם: אחרי התקופה זה כבר בכלל לא מעודכן.
רחל גוטליב: מידע בדבר כתובתו של אדם זה מידע שפתוח לציבור.
רחל גוטליב: כל אחד, בלי להגיד למה הוא רוצה, יכול לפנות בכל עת ולבקש.
דוד רותם: זה בתנאי שמדווחים למרשם.
אלי אפללו: מה לגבי מקום עבודתם?
רחל גוטליב: מקום עבודתם זה באמת משהו אחר.
דוד רותם: אנחנו נשב ונגיע להחלטות בעניין הזה.
חגית לרנאו: אם תזמינו אותנו לישיבה פנימית אז אני לא צריכה לדבר.
דוד רותם: בוודאי שאזמין.
דוד רותם: אני לא יודע אם תהיה ישיבה פנימית, יכול להיות שאני אשב עם כל גורם בנפרד.
חגית לרנאו: יש עכשיו שתי הרחבות שהתיקון הזה עושה לגבי העברת מידע לנפגע עבירה.
חגית לרנאו: אחד, אלה דברים שחבר הכנסת אפללו דיבר עליהם.
חגית לרנאו: אם יחידת הפיקוח מתרשמת שיש איזו סכנה לנפגע עבירה, מותר לה היום להעביר כל מידע לפי שיקול הדעת שלה.
חגית לרנאו: ההרחבה השנייה היא כאילו אינטרס אחר, האינטרס של שלומו הנפשי של נפגע העבירה.
חגית לרנאו: אנחנו לא התנגדנו ככל שזה באמת תחום.
חגית לרנאו: אבל כשפותחים את זה, אז צריך להתחיל לשאול שאלות.
חגית לרנאו: הרי נפגעי עבירה, רובם אנשים ישרים, אין להם שום מניעים נסתרים.
חגית לרנאו: אבל פה ושם יהיו נפגעים שיעשו שימוש לרעה במידע הזה.
חגית לרנאו: למשל, אם החוק כבר נותן יותר מידי מידע, אז החוק כבר צריך לקבוע שאסור לנפגע עבירה - - -
חגית לרנאו: לפרסם את המידע.
דוד רותם: סליחה, הכתובת של אדם מופיעה במרשם האוכלוסין.
חגית לרנאו: גם היום, לכאורה, יכול נפגע עבירה ללכת - - -
נעמה מנחמי: השאלה היא, האם הוא צריך לכתת את רגליו והאם המידע שיש לו הוא מידע אמין?
חגית לרנאו: גם היום יכול נפגע עבירה לקחת חוקר ולברר איפה מי שפגע בו ולפרסם את זה בעיתונים.
חגית לרנאו: אני יודעת שגם עושים את זה.
דוד רותם: אני יודע שהפוגע גר במקום מסוים, אין לנפגע העבירה בעיה להדפיס מודעות גדולות ולהדביק את זה בכל הרחוב.
חגית לרנאו: נכון, אבל לא יכול להיות שיבוא נפגע עבירה ויגיד: זכותי לקבל את המידע הזה מהמדינה, כשהמידע הזה, שכל מי שיש לו את המידע על החוק הזה, יש עליו חיסיון, חוץ מנפגע העבירה ואחר-כך כך זכותו לפרסם.
חגית לרנאו: אז שתהיה בחוק הוראה שאם הוא מקבל את המידע מהמדינה אז אסור לו לפרסם אותו.
חגית לרנאו: אם הוא עושה שימוש לרעה במידע, אז כמו כל יתר האנשים בחוק הזה, אז יש עליו דין פלילי.
דוד רותם: אם היה לי פה מישהו שהיה מקבל רק כתובת ומקום עבודה, אז גם עליו לא הייתי מטיל חיסיון.
דוד רותם: החיסיון שאנחנו מטילים הוא לא על כתובת של אדם.
חגית לרנאו: החוק לוקח בחשבון, וכאן גם מתוך שיקולים של פרטיות אבל גם מתוך שיקולים מקצועיים, שצריך לפקח על עברייני מין אבל באותו זמן צריך לעשות כל מאמץ כדי לא להפריע בשילוב שלהם בקהילה כי השילוב שלהם בקהילה זה הצעד הראשון כדי להפחית את המסוכנות שלהם.
דוד רותם: מי שלא צריך לשלב אותו בקהילה אלא הוא כבר משולב בקהילה, זה הנפגע.
דוד רותם: גם הוא נמצא פה באיזה מקום בפקטור.
דוד רותם: אני רוצה לשלב את העבריין בקהילה ולהוריד את המסוכנות שלו, אבל אני לא מוכן, מצד שני, שגם אם תבוא יחידת הסיוע ותגיד: לטובתו של העבריין, זה נורא חשוב בשביל לטפל בו, שהוא יגור באותו בית שגר הנפגע, אני אגיד להם: עד כאן רבותיי, הנפגע קודם.
חגית לרנאו: נכון, אבל על זה המחוקק עושה מסגרת של איזונים.
חגית לרנאו: אנחנו הרי חיים בתוך עולם משפטי.
חגית לרנאו: המצב שבו העבריין גר בסביבת המגורים של הנפגע וזה גורם לנזק נפשי של הנפגע, הוא מצב שמוסדר בחוק.
חגית לרנאו: הזכות של נפגע עבירה, לדעתי, לדעת איפה נמצא עבריין המין – אני לא בטוחה שיש לו היום בחוק איזו זכות לדעת אם עבריין המין עבר מאילת למטולה.
חגית לרנאו: יש לו זכות כנראה לדעת, אם הוא חושש למצבו הנפשי, האם עבריין המין כבר מתקרב למקום מגוריו.
חגית לרנאו: לזה אנחנו לא התנגדנו.
חגית לרנאו: צריך גם להגביל את מידת ההרחבה של העניין הזה.
חגית לרנאו: המידע חשוב ככל שהוא מגן על זכויות משפטיות.
דוד רותם: את עכשיו עונה לקדמן וזה בסדר.
דוד רותם: יש הבדל עצום בין מה שאת רוצה לתת לבין מה שהוא רוצה לקבל.
דוד רותם: המרחק הוא שני מגרשי כדורגל ושלושה מגרשי פוטבול.
דוד רותם: אנחנו נמצא את האיזון.
חגית לרנאו: אני לא חושבת שיש כזה הבדל אבל צריך לשים לב שככל שנותנים זכויות לנפגע עבירה, צריך שהחוק יגדיר מה החובות שלו.
חגית לרנאו: שיגדיר במפורש שהחובה שלו היא לא לעשות שימוש לרעה במידע.
חגית לרנאו: אם הוא עושה שימוש לרעה במידע הוא יהיה כפוף לדין פלילי.
דוד רותם: לגבי שימוש לרעה במידע, את צודקת.
אורי מקלב: מה זה נקרא שימוש לרעה?
אורי מקלב: נניח שהוא מקבל את מקום העבודה של הפוגע.
אורי מקלב: הוא מחפש עבודה באזור והוא רוצה לדעת אם הפוגע נמצא.
אורי מקלב: אחרי שנודע לו מקום העבודה הוא מטלפן גם למנהל שלו ולאחרים והוא מודיע להם שהם מעסיקים מישהו שפגע.
דוד רותם: סיימתי את הדיון בסעיף הזה.
אורי מקלב: שאלתי מה זה נקרא שימוש לרעה.
אורי מקלב: לגבי מקום עבודה, הוא לא צריך לשכנע למה הוא רוצה את המידע.
אורי מקלב: הוא מחפש עבודה חדשה והוא רוצה לדעת איפה הפוגע עובד.
אורי מקלב: הוא מקבל את המידע איפה הפוגע עובד.
אורי מקלב: עכשיו הוא מטלפן למנהל ולאחרים ומודיע להם כדי להתנקם בו או בגלל שהוא חושב להזהיר אחרים.
אורי מקלב: האם זה שימוש לרעה או לא?
דפנה בינוול: בוודאי שכן.
אלי אפללו: אני רוצה לחדד את השאלה.
דוד רותם: אני לא רוצה שנפגע עבירה, עם כל הכבוד לו, יידע איפה אדם עובד והוא יבוא לבניין והוא ידביק מודעות על כל הבניין.
אלי אפללו: אבל אם הוא יכול להגיד לבוס שלו, שעשה איתו הסכם עבודה והוא התחייב והוא לא ידע שהוא נמצא שם, או שהוא בא אחרי כן - - -
דוד רותם: חבר הכנסת אפללו, אני נותן לנפגע את הכתובת של מקום העבודה כדי שהוא לא יעבוד שם ולא כדי שהוא יעשה מזה שום דבר אחר ולא כדי שהוא יפגע בעבריין המין.
דוד רותם: התפקיד שלו הוא לא להגיד שיפטרו אותו כי הוא יכול לפגוע באנשים.
אלי אפללו: אני לא הבנתי.
אלי אפללו: מה זה אומר שימוש לרעה?
אלי אפללו: נפגע עבירת מין שהתקבל למקום עבודה או שהגיע עובד חדש למקום העבודה והוא עבריין.
אלי אפללו: הוא יודע על-כך והוא רוצה לעזוב את העבודה או שהוא יכול לעבוד איתו והוא מספר על כך לבעלים.
אלי אפללו: איך זה מוגדר?
חגית לרנאו: בעיניי, זה לא שימוש לרעה.
אלי אפללו: אז בעל הבית יכול להגיד שהוא לא רוצה להעסיק אותו.
אלי אפללו: תיאורטית, זה שימוש לרעה.
אלי אפללו: ההגדרה של שימוש לרעה צריכה גם להיות ברורה.
דוד רותם: חבר הכנסת אפללו, סיימנו לדון בסוף הזה.
ליאור שני: לא חייבים למסור כתובת, לא של מקום עבודה ולא של מגורים.
ליאור שני: אפשר למסור רק את האזור וכך אי-אפשר להגיע אליו.
ליאור שני: בנוסף, אני לא מבין איפה יש פה פגיעה בעבריין המין.
ליאור שני: הרי כשמוסרים מידע על אזור מגורים, מי שמגביל את עצמו זה נפגע העבירה ולא עבריין המין.
ליאור שני: הוא מגביל את עצמו ויודע לאן לא להתקרב.
ליאור שני: איפה הפגיעה בעבריין המין?
דוד רותם: רבותיי, אנחנו נמצא את הפיתרון, בואו נמשיך.
נעמה מנחמי: נושא נוסף שאנחנו לא רוצים לדון בו כרגע כי ננסה להגיע לנוסח עד הישיבה הבאה וזה הנושא של תיקון לחוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע עבירה.