GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נעמה מנחמי: סעיף 20ב1(1) – מדובר בסעיף שעוסק בהמשך הרישום.
נעמה מנחמי: הממשלה מבקשת שייכנסו לאותו הליך רק עברייני מין שהערכת המסוכנות שלהם היא מעל לבינונית.
דוד רותם: בינונית ומעלה – כך ביקשתי.
רחל גוטליב: הטעם לכך שסברנו שראוי לייחד את זה למעל לבינונית, כי מדובר פה בהליך מאוד חריג; אדם אחרי תקופת הפיקוח מחויב למסור פרטים למרשם, ונמצא במעין פיקוח פסיבי, שאי-מילויו היא עבירה פלילית.
רחל גוטליב: לכן, אם יש לזה הצדקה, דווקא ברוח הדברים שדובר – צריך לייחד את זה למקרים המאוד-מאוד חמורים, ולא בינונית ומעלה, שזה בעצם רוב האנשים שנמצאים בפיקוח.
דוד רותם: למה אנחנו רוצים את המרשם?
רחל גוטליב: גם אתה דיברת בצדק בפעם שעברה על הנטל שהדבר הזה מטיל, ואין ספק שהוא מטיל, על יחידת הפיקוח.
רחל גוטליב: כלומר יש כאן גם עניין של איזון משאבים ואיזשהו איזון לגבי הנטל הנוסף שאנו מטילים על אותו עבריין – אני לא אומרת שלא בצדק.
דוד רותם: אין פה שום חובה נוספת שאני מטיל על יחידת הפיקוח.
דוד רותם: כאשר העבריין, לפי סעיף 2, גומר את תקופת הפיקוח, יחידת הפיקוח מוסרת לו הודעה: גמרת את תקופת הפיקוח, אתה צריך כל שנה עד 1 באוקטובר לעדכן את פרטיך.
רחל גוטליב: יש עבירה פלילית.
דוד רותם: אני מניח שמרבית העבריינים ידווחו להם, אז הם יקבלו בשנה 500 דיווחים – אסון לא כל כך גדול.
דוד רותם: זה – יחידת הפיקוח עוד יכולה לעמוד.
דפנה בינוול: יש בעיה קשה עם יחידת הפיקוח.
דוד רותם: היתה פה התחייבות של האוצר ושל משרד הביטחון ושל משרד הרווחה, שהחוק הזה יתוקצב במלואו.
דוד רותם: אני אמרתי – אפסיק לדון בו.
קריאה: זה לא נכלל בהצעה המקורית.
דוד רותם: יש עוד כמה דברים שישונו, אז יגידו לי: רק מה שנסכים, נתקצב?
רחל גוטליב: לא. זו מטלה נוספת.
רחל גוטליב: לכן אפשר לקבל אותה ברוח מה שהוועדה הציעה.
רחל גוטליב: אני מציעה, מבקשת, כדי שלא נגיע למצב של שני נוסחים- - -
דוד רותם: אין שני נוסחים בוועדה הזאת.
רחל גוטליב: לפחות שלב ראשון, בואו נראה גם איך זה עובד.
רחל גוטליב: יכול להיות שיימצא שיש לזה אפקטיביות רבה, למרשם הנוסף הזה, ויכול להיות שיימצא שלא.
רחל גוטליב: אז בוא לפחות בשלב הראשון נייחד את זה לקבוצה המאוד מסוכנת- - -
דוד רותם: אנחנו נעשה הפוך: נקבע שזה יהיה בינונית ומעלה.
דוד רותם: אחרי שנה אתם תבואו ותגידו לי: זה מטיל עומס גדול מדי על יחידת הפיקוח, דבר שני, זה לא תוקצב, וזה גם לא מועיל, ואז עוד שנה אנחנו נשנה את זה.
דוד רותם: כי אני מכיר את השיטה שאומרים: בוא נעשה קודם מה שאנחנו רוצים, ואחרי שנה נבדוק.
דוד רותם: אז בואו נעשה מה שאני רוצה, ואחרי שנה נבדוק את זה.
דפנה בינוול: רק להעמיד דברים על דיוקם: כשאנחנו מסתכלים על כל עברייני המין שיש לנו, בינונית ומעלה זה כולם בעצם – הרי נמוכה אסור, כי הם לא נכנסים לחוק, אז זה בהיסוסים גדולים, כשכותבים "נמוכה עד בינונית", מספר האנשים זה ממש זניח.
דפנה בינוול: רובם זה בינונית עד בינונית גבוהה, גבוהה וכו'.
דפנה בינוול: כשאנחנו אומרים: בינונית גבוהה, גבוהה וגבוהה מאוד- - -
שלי הרפז גרינברג: זה 90 אחוז מהכמות של המפוקחים.
שלי הרפז גרינברג: כיום מבחינת אחוזים ומבחינת פיקוח היחידה, נמוכה בינונית זה בדיוק 10 אחוז.
שלי הרפז גרינברג: אנחנו מדברים על 90 אחוז מהמפוקחים, שיצטרכו להמשיך להיות במרשם, ונצטרך להמשיך את המעקב אחריהם.
דוד רותם: לא; פעם בשנה אתם תבדקו, מי דיווח ומי לא דיווח.
דוד רותם: כשתראו שמישהו לא דיווח, אתם תחליטו אם אתם מעבירים את זה ליחידת תביעות או לא, וכשתעבירו ליחידת תביעות, התביעה תחליט אם היא מגישה, או אין בזה עניין לציבור.
דוד רותם: וגם אם היא תגיש כתב אישום, ממילא בסוף תהיה עסקת טיעון.
דוד רותם: אני לא רוצה לחוקק חוק שאתם תעבדו קשה, ואחר כך לא יהיה כלום.
דוד רותם: העובדה שהאיש הזה נרשם אצלכם במרשם ונשאר שם עם פרטים נכונים, יעזור לכם בפיקוח.
שלי הרפז גרינברג: איך זה יכול לעזור לי, אם הוא יהיה רשום במרשם- - -
דוד רותם: לכם יש גם אינטרס למנוע עבירות בעתיד, ואתם רוצים לדעת שאם אירע אירוע במקום מסוים, אתם יכולים לומר: זה יכול להיות זה וזה, כי הם גרים באזור.
דוד רותם: אצלכם זה יותר אידיאולוגיה מאשר עבודת שטח.
דוד רותם: אתם לא מגישים כתבי אישום.
שלי הרפז גרינברג: זה מאות אנשים, להתעסק עם זה.
דפנה בינוול: כיום אנחנו מקבלים לאחרונה גם נזיפות קשות מבתי המשפט.
דפנה בינוול: מצבת כוח האדם שלהם, של ההנהלה, לא של המפקחים, היא בחסר נוראי, ואנחנו רוצים הרי לפקח על עברייני המין הפעילים.
דפנה בינוול: כל דקה שיש לנו זמן שהם יכולים לטפל – מה שקורה, שהיום דווקא מב"ן, שהיו לנו הרבה טענות אליהם, שלא הגישו את חוות הדעת שלהם בזמן, מגישים אותם בזמן, וזה מתעכב ביחידת הפיקוח, כי אין להם כוח אדם, עם כל העבודה שהם משקיעים.
דפנה בינוול: אם נטיל עליהם עכשיו, בלי שקיבלנו שום תקצוב לכוח אדם נוסף, עוד עבודה, וזו עבודה שהיא זניחה יחסית לפיקוח על עברייני מין, אני פוחדת שאז דווקא החוק ייצא נפסד, ולא לעזור להם.
דפנה בינוול: כרגע יש לנו הערכות ואנחנו יכולים עוד לטפל באותם עברייני מין, כי החוק קיים מעט מדי זמן.
דפנה בינוול: לתת להם עכשיו לפקח על עברייני מין שהפסקנו לפקח עליהם, כי ההמלצות של כולם היו לא לפקח יותר כי המסוכנות היא בינונית ומטה, זה תוספת עבודה שאיני בטוחה שהיא תעזור ליחידת הפיקוח.
דוד רותם: תרשמי לך בבקשה מספר טלפון: 0506- - -. זה שר האוצר.
דוד רותם: תרימי לו טלפון, בבקשה, ותגידי לו שהיתה התחייבות לתקצב את היחידה הזאת.
דפנה בינוול: לא שמעת ממני אומרת דברים כאלה, כי אני חושבת שאפשר לעבוד קשה גם כשיש חסר.
דוד רותם: לא צריך לעבוד יותר קשה אלא לעבוד נכון.
דוד רותם: אם יש להם חסר, תדאגו להם לכסף, כי זו היתה ההתחייבות שלכם.
דוד רותם: אתם ממילא לא הולכים לבצע אותו, כי אין כסף?
דפנה בינוול: כן מבצעים.
דפנה בינוול: אנחנו מבצעים כמיטב יכולתנו- - -
אלי אפללו: סליחה, את אומרת: אין כסף, אז נוריד את הדבר הזה.
אלי אפללו: אלו גם ברמת הסיכון שלהם, יש בהם מסוכנות.
אלי אפללו: רק בשביל המרשם?
אלי אפללו: את באה להגיד: בגלל שאין לי תקציב, בוא נוריד את הסעיף הזה.
אלי אפללו: לא נשמע לי הגיוני בטענה שלך, שזה בגלל תקציב שהוא תקציב זניח בסך הכול, נבטל דבר שיש לו חשיבות מאוד גדולה.
אלי אפללו: זה אנשים עם בינוניות ומעלה.
דפנה בינוול: זה כל מי שמפוקח.
אלי אפללו: לא. חלק גדול.
אלי אפללו: רוב זה לא כולם.
דוד רותם: היא עובדת מדינה.
אלי אפללו: אני לא תוקף.
אלי אפללו: זה לא כולם.
אלי אפללו: לגופו של עניין, לא בגלל הנושא הזה של התקציב, שהוא תקציב זניח, אדוני היושב-ראש, אנחנו צריכים- - -
רפי עציון: גם אחרי שתתוקצב, בעזרת השם, יחידת הפיקוח, עדיין התעדוף הנכון יהיה להשקיע יותר – הרי לעולם זה לא יהיה מספיק – התעדוף הנכון יהיה להשקיע יותר בפיקוח על עברייני מין עצמם, ופחות בדברים חשובים, אבל פחות.
רפי עציון: האיזון הנכון יכול להיות ברמה של בינונית גבוהה ומעלה לאור הנתונים ששלי הביאה, שאומרים שהאחוז יקטן בהרבה, ויצריך מעקב פחות- - -
דוד רותם: אתם תתקצבו להם עוד פקידה כדי שתעבוד על זה.
דוד רותם: זה כל מה שצריך.
דוד רותם: פקיד, סליחה.
דוד רותם: אתמול העברתי חוק, שחייבים בכל דירקטוריון שתהיה גם אשה.
רפי עציון: מעבר להקלדה, מדובר במקרה גם שאדם לא מסר את הפרטים שלו, כלומר זה דורש נקיטת הליכים, וזה הקצאת משאבים מעבר.
דוד רותם: לאיזו יחידה?
דוד רותם: יחידת הפיקוח לא עושה יותר כלום – היא מעבירה את החומר לתביעה.
דוד רותם: אתה אומר לי שצריך יהיה יותר תובעים משטרתיים?
דוד רותם: את תיקון 33 עשיתי לכם כהוראה זמנית; בעוד שלוש שנים ממילא הכול יעבור לתביעה הכללית.
ישי שרון: לגבי 1(1), השאלה, האם גם נדרשת חובה למסור את הדיווח גם במצב שבו אין שינוי בפרטים?
ישי שרון: העניין הזה מתקשר גם לעומס, אגב, כי בכל פעם שעבריין המין ייצור קשר ויודיע מהם פרטיו הנוכחיים – העומס כפול: לא רק כשמשנים פרטים יצטרכו לעדכן את זה, אלא גם בכל פעם שיעדכנו את הפרטים, לוודא מהם פרטים.
ישי שרון: גם זה מקום שאפשר להפחית את העומס, אם מורידים את ה"אם לאו".
דוד רותם: את העומס אני שומע יותר מדי, ולא הכול הוא בעיית עומס.
דוד רותם: יש דברים שאני מוכן להטיל עומס נוסף על המערכת, ואם צריך, עוד כסף, ושיהיה מי שיפתור את הבעיה.
דוד רותם: יש דברים שהם חשובים יותר מכסף.
דוד רותם: האם אנחנו יכולים לסגור את זה על "בינונית ומעלה"?
דוד רותם: תעשו ביקורת, ואם בעוד שנה יתברר שזה עומס גדול מדי וזה לא מביא תועלת, נשנה את זה.
אלי אפללו: שילבת, אדוני היושב-ראש?
דוד רותם: חבר הכנסת אפללו, אני מחליט, ואחר כך, שהם ימצאו את הסעיפים.
דוד רותם: שילבתי.
דוד רותם: אנחנו עוברים לסעיף (2).
ישי שרון: לגבי (2), לא ברור מה אופן היידוע.
ישי שרון: אני חושב שהיידוע צריך להיות בכתב.
נעמה מנחמי: יש התנגדות?
דוד רותם: שלי, כשמישהו גומר אצלכם את הפיקוח, מה אתם- - -
שלי הרפז גרינברג: ניתן לו מכתב, בפעם הראשונה.
נעמה מנחמי: כן, מדובר רק בנקודת הזמן של סיום התקופה.
נעמה מנחמי: עוד הערות לסעיף (2)?
נעמה מנחמי: סעיף קטן (3) נמחק – הממשלה ביקשה למחוק אותו.
ישי שרון: חשבתי שזה גם יהיה ההסדר שיוודא את הפיקוח ואת האכיפה של זה.
דוד רותם: לא צריך להזכיר לאדם שאסור לנסוע במהירות מופרזת כל הזמן.
דוד רותם: האיש קיבל הודעה, הוא צריך ליידע.
ישי שרון: דווקא בעניין של עדכון פרטים, יש הרבה פעמים התראות כאלה, במיוחד שמדובר בעדכון פרטים גם שלא השתנו.
ישי שרון: דיברנו על האנשים האלה, שאחרי שנים ארוכות- - -
דוד רותם: אז הוא יקבל מכתב בפעם הראשונה, שבו יודיעו לו שצריך לעשות את זה.
אלי אפללו: ומתי מודיעים לו שנגמר הפיקוח?
נעמה מנחמי: לפי נוסח הסעיף כרגע, בעת ההודעה על כך שהוא צריך לדווח, יש גם מועד סיום.
נעמה מנחמי: כן יש קושי עם העובדה, שמועד הסיום הוא כמה שנים לאחר מכן – אני לא יודעת אם הוא החזיק את המכתב כל השנים האלה.
דוד רותם: הוא יכתוב את זה בפאלם, בפלאפון, וזה יעבור אוטומטית כל שנה.
לילה מרגלית: ההבדל בין זה לבין, למשל, נהיגה במהירות מופרזת, זה שכאן מדובר בחובה אקטיבית, שאנחנו מענישים בגין מחדל של אדם שעלול להיות לא הכי מסודר בטיפול בענייניו, ושוב מכניסים אותו למעגל הפלילי, אפילו בלי שמתריעים ואומרים לו: אדוני, שכחת לדווח.
לילה מרגלית: זה לא סביר.
דוד רותם: אילו הייתי חושד ביעילות הנוראית של משטרת ישראל – הרי מה יקרה: במקסימום האיש הזה לא דיווח, יעבירו את זה לחקירות, יזמינו אותו, ואז האיש יגיד: אני הומלס, לא ידעתי, שכחתי, לא רשמתי, הנה לכם הפרטים החדשים שלי.
דוד רותם: אני יודע שאתם רוצים לחסוך, ואני לא רוצה לחסוך.
לילה מרגלית: לא. אני רוצה שזה יהיה הוגן.
דוד רותם: זה הוגן מאוד, כי ברגע שיזמינו אותו, ויגיד: שכחתי – גם אם יגיד: זכרתי ולא הגשתי; אני מודיע לך שתהיה מדיניות תביעה לא להגיש כתבי אישום.
דוד רותם: אני שומע את הרחש הזה עובר לי פה מצד ימין כל הזמן, על מדיניות תביעה, לא להגיש.
לילה מרגלית: ההסדר צריך להיות הסדר הוגן.
לילה מרגלית: אפשר לקבוע שהמשטרה רשאית לזמן אותו כדי לקחת- - -
דוד רותם: אני לא רוצה שהמשטרה תזמן אותו.
דוד רותם: אני הורדתי את ההתרעה – לא צריך לשלוח לו מכתב.
נעמה מנחמי: בסעיף (ג) לא היו שינויים מאז הפעם הקודמת, אבל למישהו יש הערות?
נעמה מנחמי: סעיף קטן (ד): הפרת חובותיו של עבריין המין המפורטות בסעיפים קטנים (א) ו-(ב), כלומר (ב1) הוצא מהסעיף הזה, כמוה כהפרת צו הפיקוח.
נעמה מנחמי: (ב1) שנוגע למה שדיברנו עכשיו – הנושא של עדכון פרטים לאחר סיום תקופת הפיקוח – יש לזה סעיף חדש, עם עונש מופחת יותר.
נעמה מנחמי: סעיף 3. (א) על אף האמור בכל דין, מוסמכים הגורמים המנויים בפסקאות שלהלן, לקבל את המידע האמור באותן פסקאות, ככל שהמידע הוא בקשר לעבריין מין ונדרש לצורך עבודתם עמו, ומי שברשותו מידע כאמור חייב למסרו על פי דרישתם:     	(1) מעריך מסוכנות, גורם מקצועי מתאם, מטפל המבצע טיפול יעודי במסגרת תוכנית לשיקום מונע בקהילה לפי פרק ג2 (בסעיף זה – מטפל יעודי בקהילה), מטפל המבצע טיפול ייעודי במסגרת שיקום מונע בבית הסוהר לפי פרק ג2 (בסעיף זה – מטפל יעודי בבית הסוהר), קצין פיקוח ובעלי תפקידים אחרים ביחידת הפיקוח שקבע השר לביטחון פנים בצו.
נעמה מנחמי: אלה הגורמים.
נעמה מנחמי: עשו כאן הפרדה של המטפל הייעודי – בין מטפל ייעודי בקהילה למטפל ייעודי בבית הסוהר.
נעמה מנחמי: זה השינוי שמודגש כאן.
נעמה מנחמי: (א) מידע כאמור בסעיפים 2, 11 ו-11א לחוק המרשם הפלילי – למעט מטפל ייעודי מורשה אלא אם המידע נכלל בהערכת מסוכנות; (ב) כתבי אישום, הכרעות דין, גזרי דין ופרוטוקולים מהליכים לגבי עבירות מין המיוחסות לעבריין המין, לרבות פרוטוקולים לפני ועדת שחרורים או ועדה לעיון בעונש, וכן בקשות, פרוטוקולים והחלטות  לפי חוק זה; (ג)	הערכות מסוכנות; (ד) מידע המצוי בידי מעריך מסוכנות, יחידה לשיקום מונע או יחידת  הפיקוח – בכפוף לאמור בפסקאות משנה (ה) עד (ז); (ה) תסקירים מקצין מבחן, למעט  תסקירים לגבי מצבו של נפגע עבירה כאמור בסעיף 187 לחוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב], התשמ"ב- 1982 - ואולם גורם מקצועי מתאם שהוא נציג הרשות לשיקום האסיר, מטפל ייעודי בקהילה שהוא אינו קצין מבחן, קצין פיקוח ובעלי תפקידים אחרים ביחידת הפיקוח שקבע השר לביטחון פנים בצו - יקבלו חוות דעת הכוללת את המידע הנדרש לצורך עבודתם בלבד.
נעמה מנחמי: שימו לב שכאן מדובר רק במטפל ייעודי בקהילה שמוגבל.
נעמה מנחמי: (ו) דוחות סוציאליים שנערכו לפי כל דין, לרבות תסקירים מפקידי סעד וכל מידע בעניינים סוציאליים אחרים - ואולם גורם מקצועי מתאם, מטפל ייעודי בקהילה, מטפל ייעודי בבית הסוהר, קצין פיקוח ובעלי תפקידים אחרים ביחידת הפיקוח שקבע השר לביטחון פנים בצו - יקבלו חוות דעת הכוללת את המידע הנדרש לצורך עבודתם בלבד.
נעמה מנחמי: עמית, ממילא ברישא כתוב: לצורך עבודתם בלבד.
נעמה מנחמי: בכל זאת רוצים את זה?
נעמה מנחמי: מידע רפואי כהגדרתו בחוק זכויות החולה, התשנ"ו-1996 (להלן – מידע רפואי) - ואולם גורם  מקצועי מתאם, מטפל ייעודי בקהילה, מטפל יעודי בבית הסוהר, קצין פיקוח ובעלי תפקידים אחרים ביחידת הפיקוח שקבע השר לביטחון פנים בצו - יקבלו חוות דעת הכוללת את המידע הנדרש לצורך עבודתם בלבד.
רינת וייגלר: הערה ניסוחית – לא שמנו לב, המונח "פקיד סעד"- - -
נעמה מנחמי: פקידי סעד, נכון.
רפי עציון: הערה נוספת שאבקש שתובא לדיון ממשלתי, ונביא נוסח מוסכם במידת הנכונות של הוועדה לפעם הבאה, והיא בעניין הגורם המקצועי המתאם.
רפי עציון: הגורם המקצועי המתאם הוא גורם בקהילה.
רפי עציון: המקביל שלו בשירות בתי הסוהר הוא מה שמכונה ה-case manager, האדם שמנווט את הטיפול הכוללני של כל אסיר, בין אם הוא עבריין מין ובין אם לא.
רפי עציון: מדיבוריי עם case manager בשב"ס, גם הוא זקוק להערכת המסוכנות המלאה כדי שיוכל לנווט את הטיפול הכוללני של אסיר עבריין המין, כפי שצריך.
רפי עציון: הערה שאנחנו רוצים לשקול את הוספתו של אותו case manager גם לרשימת הזכאים לקבל מידע לפי פסקה (1).
דוד רותם: הסעיף הזה נגמר, למעט הבקשה שלכם, אם להוסיף את ה- case manager.
דוד רותם: רק תמצאו לזה תרגום לעברית.
נעמה מנחמי: (2)(א) מטפל במסגרת תכנית לשיקום מונע שאינו מטפל ייעודי - תמצית ובה רמת המסוכנות ומאפייניה וכן מידע בדבר תנאי הפיקוח – ככל שהגורם המקצועי המתאם סבר שהדבר נדרש לצורך עבודתו של המטפל עם עבריין המין.
נעמה מנחמי: (ב) מטפל המבצע טיפול ייעודי במסגרת תוכנית שיקום בבית סוהר שאינו מטפל ייעודי – תמצית ובה רמת המסוכנות ומאפייניה – ככל שרכז הטיפול בעברייני מין בשירות בתי הסוהר סבר שהדבר נדרש לצורך עבודתו של המטפל עם עבריין המין.
נעמה מנחמי: (ג) היקף המידע הנמסר בתמצית לפי פיסקה זו ייקבע בנהלים על ידי שר הרווחה והשירותים החברתיים ושר הבריאות.
דוד רותם: למה צריך את סעיף (ג)?
דוד רותם: כבר קבעתי בשתי הפסקאות הקודמות, מה הוא יקבל.
דוד רותם: אילו נהלים?
דוד רותם: כתוב: תמצית ובה רמת המסוכנות, מאפייניה ומידע בדבר תנאי הפיקוח.
רחל גוטליב: לא צריך לקבוע את זה ברמת החוק.
רחל גוטליב: מה שקבענו, קבענו, אבל לא מעבר לזה.
דוד רותם: מה יש מעבר לזה?
נעמה מנחמי: סעיף (ג), נוריד.
נעמה מנחמי: הערות לגבי (א) ו-(ב)?
דינה להמן: לא הבנתי – האם רכז הטיפול בעברייני מין בשב"ס זה דמות אחת, וחוץ מזה יש case manager, שהוא דמות אחרת, ושניהם צריכים לקבל?
רחל גוטליב: זה אותו אחד.
רחל גוטליב: כרגע, מה שאמר רפי, מכוסה כרגע ב-(ג), ולפי הכרעה של הנוסח המוצע, הוא יקבל רק תמצית מידע.
רחל גוטליב: טוען רפי, שהוא צריך.
רחל גוטליב: נבחן את זה.
רחל גוטליב: אם נמצא שזה מוצדק, נתקן.
דוד רותם: זה הדבר היחיד שייכנס עוד לסעיף הזה.
דוד רותם: (ג) יורד.
נעמה מנחמי: העברנו את מה שמתחיל בפסקאות "על אף האמור" כפסקה של (א2).
נעמה מנחמי: היא נשארה כפי שהיא, אבל עברה קדימה.
נעמה מנחמי: (א2) על אף האמור בפסקאות משנה א(ו) ו-(ז), מוסמכים מטפל ייעודי בקהילה ומטפל ייעודי בבית סוהר לקבל מידע רפואי נוסף או מלא ומידע בעניינים סוציאליים אחרים נוספים או מלאים, אם סברו לאחר שעיינו בחוות הדעת כאמור בפסקאות משנה א(ו) ו-(ז), כי המידע דרוש להם לצורך ביצוע תפקידם לפי חוק זה.
לילה מרגלית: למה צריך להגיד: מידע רפואי נוסף או מלא?
לילה מרגלית: נוסף, ככל שדרוש.
לילה מרגלית: אם זה מגיע לכדי מלא- - -
נעמה מנחמי: צודקת.
נעמה מנחמי: בקשר לשני הדברים.
נעמה מנחמי: א3 זה סעיף רבתי קטן חדש שהכנסנו, שיכלול את מה שהיה קודם קצין מבחן וצוות מקצועי, שקודם לכן היו קשורים לסעיף (א), ועכשיו הפרדנו אותם, מאחר שסעיף (א) מתחיל ב"על אף האמור בכל דין", וכאן אנחנו מדברים על שני גורמים שיש להם מידע על-פי חוקים אחרים.
נעמה מנחמי: לכן לא רצינו ליצור אנומליה, והם הופרדו.
נעמה מנחמי: א(3)1.
נעמה מנחמי: קצין מבחן מוסמך לקבל לצורך הכנת תסקיר מבחן לפי סעיף 37 לחוק העונשין – הערכות מסוכנות, ומידע המצוי בידי מעריך מסוכנות, יחידה לשיקום מונע או יחידת  הפיקוח;     (2) צוות מקצועי כמשמעותו בסעיף 11(א) לחוק שחרור על תנאי ממאסר, מוסמך לקבל לצורך מילוי תפקידו על פי דין – הערכת מסוכנות.
דינה להמן: אני לא מבינה, זה מה המידע הזה, שכל הזמן כתוב?
דינה להמן: יש הערכת מסוכנות.
דינה להמן: מה מעבר לזה מוסמכים לבקש מידע?
דינה להמן: האם מעריך המסוכנות צריך להעביר את כל המסמכים שהיו בפניו?
דינה להמן: לא ברור לי מה זה המידע.
עמית מררי: המידע, כפי שהפנתה את תשומת לבנו דינה, זה סוג מידעים שנמצא בחוק המקורי.
עמית מררי: במובן הזה לא שינינו.
עמית מררי: נכון שהרחבנו את הגורמים שיכולים לקבל מידע מהסוג הזה.
עמית מררי: במובן הזה אין שינוי.
עמית מררי: מה הכוונה – למידע נוסף שנמצא אצלם, שאינו דווקא הערכת מסוכנות; חומר רקע שיש בידי מעריך המסוכנות, חומר שנמצא בידי היחידה לשיקום מונע ויחידת הפיקוח, שהוא מעבר לתנאי הפיקוח, כי כשרצינו להגביל את תנאי פיקוח, קבענו כך במפורש.
עמית מררי: במובן הזה אנו לא עושים שינוי מהחוק המקורי.
דינה להמן: מה זה מידע?
דינה להמן: מעריך המסוכנות עכשיו יתחיל לאסוף מסמכים שקיבל מכל מיני גורמים?
דינה להמן: מחפש איזה מידע לא כלול בהערכת המסוכנות שהוא כן צריך למסור?
דינה להמן: זה לא ניתן לביצוע.
עמית מררי: אם פונים אליכם ומבקשים, למשל, מסמך שהסתמכתם עליו- - -
דינה להמן: אני לא חושבת שמעריך המסוכנות צריך למסור מסמכים שהסתמך עליהם.
דוד רותם: עד היום היה צריך למסור?
דינה להמן: לא.
דוד רותם: הסעיף הזה אינו חדש בחוק.
דוד רותם: זה שלא מסרו - יכול להיות שעברו על החוק.
דינה להמן: התשובה שהיתה ניתנת בפירוש היא שלצורך מסמכים שחוברו לא על-ידי מעריך המסוכנות, יש לפנות לאותו גורם שכתב אותם או נתן אותם, וכך היה הנוהל והנוהג.
דינה להמן: גם עם שירות המבחן, אני זוכרת ישיבה שלמה שהם טענו שלא צריך לבקש מהם את חומר הרקע עליו הם מסתמכים, מסיבות שונות, וזה התקבל.
דינה להמן: אני לא חושבת שמעריך המסוכנות, צריך להיות דין אחר לגביו, וזה גם לא סביר ואפשרי.
דינה להמן: למשל, מעריך מסוכנות מעיין בתיק סוציאלי של שב"ס.
דינה להמן: הוא לא אצלו בכלל – הוא מחזיר את זה לשירות הסוציאלי.
דינה להמן: אז הוא אחר כך צריך לחפש את התיק?
דוד רותם: לא. הוא יגיד: אני עיינתי בתיק הזה והזה.
דינה להמן: אבל מה שאומרים זה כל מידע שגם לא כלול בתוך הערכה של מסמכים- - -
דוד רותם: מידע שמצוי בידיו.
דינה להמן: זה היה בידיו- - -
דוד רותם: לא. מידע שמצוי עכשיו בידיו.
דינה להמן: נניח שהוא מסתמך על חוות דעת פסיכיאטרית.
דינה להמן: בחוות דעת פסיכיאטריות כתוב מפורשות, שאין למסור אותן ללא הסכמה של בית החולים שכתב את זה.
דוד רותם: זה מידע שנמצא בתיק שלו?
דוד רותם: חוות הדעת נמצאת בתיק שלו?
דינה להמן: לפעמים כן.
דוד רותם: אז החוק קובע שהוא צריך למסור.
דינה להמן: אבל זה עומד בסתירה- - -
דוד רותם: לא. זה אומר שהחוק קבע שהוא צריך למסור אותו.
רינת וייגלר: מאחר שסעיף קטן (ד) אכן היה בחוק המקורי, אני לא חושבת שיש מקום לשנות אותו, אבל בסעיף א3 קצין מבחן מוסמך מקבל וכו' הערכת מסוכנות ומידע המצוי בידי מעריך מסוכנות - אם זה מטריד את דינה, אפשר להוריד את זה כאן.
רינת וייגלר: אפשר להוריד את זה כאן; כאן זה מיותר.
דוד רותם: ואז איך הוא יקבל את המידע?
רינת וייגלר: בהקשר של הסעיף הזה, סעיף א3, מספיקה הערכת המסוכנות.
דוד רותם: רבותיי, ממשלת ישראל, אני מציע שלפני הישיבה הבאה אתם תשבו עם כל הגורמים, כדי שהוויכוחים האלה- - -
עמית מררי: עשינו את זה כמה פעמים.
דוד רותם: הבעיה היא שיש כל הזמן עוד ועוד.
רחל גוטליב: זאת הערה שלא נשמעה קודם.
רחל גוטליב: כרגע נשאיר את זה כך, ובין יתר ליבון הנושאים, נלבן גם את זה.
רחל גוטליב: אם יש עוד הערות, תביאו קודם.
נעמה מנחמי: מקובל עליכם, להוריד את זה כאן?
רחל גוטליב: רק את המילים "בידי מעריך מסוכנות".
נעמה מנחמי: אז בעצם רק המילים "מעריך מסוכנות" יורדות.
נעמה מנחמי: עוד הערות לסעיף א3 החדש?
נעמה מנחמי: עברנו לסעיף שמתחיל ב"עובדים סוציאליים" – כרגע ב. אני מניחה שהמספור ישתנה.
ישי שרון: לגבי צוות מקצועי, אני ארצה לשמוע נימוקים, למה לא מספיקה תמצית הערכת מסוכנות.
ישי שרון: מדובר בגורמים שלא עברו הכשרה כדי לקרוא הערכת מסוכנות, ולמעשה, התמצית מספיקה להם כדי לגבש את ההמלצה, מה גם שבהערכת מסוכנות מלאה לפעמים יש פרטים אינטימיים, שלא כל גוף צריך לדעת.
ישי שרון: מספיקה להם תמצית הערכת מסוכנות- - -
רחל גוטליב: הם סברו שלא.
רחל גוטליב: זה שתי ועדות שההמלצות שלהן דרושות לצורך החלטת ועדת שחרורים, שהיא מקבלת את הערכת המסוכנות במלואה.
דוד רותם: עוד הערות לסעיף זה?
דנה קייזר: אני מעמותת קרימינולוגיים חברתיים שיקומיים.
דנה קייזר: בעוונותיי גם ישבתי באי-אילו ועדות בוג"א.
דנה קייזר: זה היה לפני שסיימתי את ההכשרה בלימודיי להערכת מסוכנות וטיפול בעברייני מין באוניברסיטת בר-אילן.
דנה קייזר: ההתנהלות היא בלשון המעטה בעייתית בהקשר הזה.
דנה קייזר: יש לזכור שבוועדות וג"א ואלימות במשפחה יושבת עו"ס קהילה, שזה היה התפקיד שלי באותה תקופה, שמייצגת את האינטרסים של הקרבן.
דנה קייזר: אני לא חושבת שכל מסכת חייו האינטימיים צריכה להיפרס בפני מי שמייצגת את הקרבן ושמשפיעה באופן מאוד דרמטי על ההחלטה, האם להוציא אותו לחופשות, האם לאפשר לו התייחדות עם אשתו, האם לתת לו לראות את ילדיו בזמן ביקורים, קל וחומר שחרור מוקדם, שזה, כמובן, ועדות גילוי עריות ו-וועדות אלמ"ב לא נוטות להמליץ לעולם; מעטים המקרים שבהם אני נתקלת גם בעבודתי היום, שיש המלצה לשחרור מוקדם.
דנה קייזר: בעניין הזה אני לא מתווכחת – שיקוליהם עמם.
דנה קייזר: כבר ניתנו כמה פסקי דין לגבי היעדר השימוש בכלים אקטואריים להערכת מסוכנות בתוך הוועדות האלה, למרות שהוועדות האלה מגדירות עצמן כגוף שכן מעריך מסוכנות, ומתייחסות ספציפית להערכת המסוכנות ולסיכון שנשקף מהאסיר, למשל בגלל הכחשתו, למשל בגלל שהוא לא עבר טיפול, שאלה, למשל, שני גורמים שבמחקר נמצאו לא מקושרים לחלוטין למסוכנות.
דנה קייזר: לכן אני חושבת שלתת להם לקרוא את כל הפרטים האינטימיים האלה, בתוך ועדה שיושב בה גם קצין קרבן, ושחורצת את גורלו, זה קצת מוגזם.
דנה קייזר: אני חושבת שתמצית מספקת.
דוד רותם: אני הולך לשחרר אדם, לתת לו הנחה בעונש.
דנה קייזר: נכון, ולכן תמצית שמסכמת את רמת המסוכנות שלו ואת גורמי הסיכון שלו, ולא צריך לדעת, סלח לי על הביטוי הבוטה, באיזה גיל הוא התחיל לאונן.
דנה קייזר: אלה הדברים, שכשאנחנו מציינים התפתחות פסיכו סקסואלית בהערכת מסוכנות, מפורטים בהרחבה – האם הוא נאמן לאשתו, האם לא – אלה דברים שאנחנו בודקים מבחינת רמת האינטימיות שלהם בתוך הערכת מסוכנות, ומקומם נחוץ מאוד בתוך הערכת המסוכנות, לא יכיר מקומם כשיושבת נציגת קרבן, ואלה עובדות סוציאליות, שלא עברו הכשרה לטיפול בעניין הספציפי הזה, ואחר כך אני לא יודעת כמה מהמידע הזה יגיע לקרבן, ובכלל למחלקת הרווחה של הקרבן בעיר מגוריו וכן הלאה, ובמקום הזה אני חושבת שאנחנו צריכים להיות מאוד זהירים בכבודו של אדם, גם אם הוא עבריין מין מסוכן.
ענת משיח: אני גם עברתי את ההכשרה של לימודי תעודה, וקראתי עשרות הערכות מסוכנות.
ענת משיח: אני מצטרפת לדברי דנה – הערכת מסוכנות היא דבר מאוד אינטימי.
ענת משיח: אפשר יהיה בהחלט להסתפק בתמצית, שכוללת את רמת המסוכנות של האדם ואת כל הפקטורים שמגבירים ומפחיתים מסוכנות, מבלי להיכנס להיסטוריה שלו.
ענת משיח: אני חוזרת על הדברים שאמרה דנה: מתי האדם התחיל לאונן ומה הוא אוהב לעשות ומה רמת הריגוש המיני שלו - אלה דברים שלא צריכים להיחשף לכל אדם.
ענת משיח: אמנם בעברייני מין עסקינן, אבל אי-אפשר להתעלם מפרטיותו של אדם.
דוד רותם: נכון, אבל אי-אפשר גם להתעלם מפסק דין של בית משפט, שגזר על האיש הזה עשר שנות מאסר, ומישהו ביחידה אדמיניסטרטיבית רוצה להתערב ולהפחית שליש ממנו.
דוד רותם: אם נקבע פה סעיף, שבעברייני מין אין ועדת שליש, אני מוריד את הסעיף הזה – ועדת השחרורים, איך שתקראו לזה.
ענת משיח: האנשים שיושבים בוג"א ובאלמ"ב לא עברו את ההכשרה המקצועית לקרוא הערכת מסוכנות.
ענת משיח: אם ייתנו להם תמצית, הם יגיעו בדיוק לאותו תוכן חשוב להם לעניין, ולא לפרטים הנלווים.
ענת משיח: אני מציעה לקרוא הערכת מסוכנות, ולראות אילו פרטים יש שם.
דוד רותם: כל מי שיושב פה קרא הערכות מסוכנות.
ענת משיח: אז אתם יכולים להסכים שיש שם פרטים אינטימיים מאוד, שאפשר להגיע לתכלית, מבלי לקרוא את הפרטים האלה.
דוד רותם: יש שם אותם פרטים, שכאשר באים להתערב בפסק דין סופי של בית משפט, ולהקטין ממנו, צריך שהם יהיו בראש.
איילה מאיר: אני מפקחת ארצית לטיפול באלימות במשפחה, וגם מכירה היטב את עבודת הוועדות לאלימות במשפחה וגילוי עריות, אחראית עליהן, בין היתר.
איילה מאיר: אני לא מצליחה להבין את ההתנגדות לנושא הערכת המסוכנות המלאה שתגיע לוועדות גילוי עריות ואלימות במשפחה.
איילה מאיר: אני רוצה להזכיר שהממשק שלנו הוא סביב עברייני מין במשפחתם.
איילה מאיר: ועדות גילוי עריות ואלימות במשפחה הן צוות מקצועי של עובדים סוציאליים, שהוכשרו לנושא של הערכות מסוכנות פסיכו סוציאליות רחבות כוללניות, לא לנושא הערכת מסוכנות מינית, ואנחנו גם לא מתיימרים להיות מומחים בהערכות מסוכנות מינית.
איילה מאיר: מה שאנו בוחנים זה את הדינאמיקה ואת מערכת האיומים והדינאמיקה המשפחתית שיש מצד העבריין כלפי הקרבנות והנפגעים, ואגב, לא רק הנפגעים הישירים; גם דרך בני המשפחה האחרים, גם אם עברייני גילוי עריות שפוטים על עבירות כלפי ילדיהם הקטינים, הרבה פעמים יש מערכת לחצים ואיומים קשה ביותר על האשה, וזו דינאמיקה מאוד מורכבת.
איילה מאיר: זה מה שוועדות גילוי עריות ואלימות במשפחה עושים – בוחנים את כל המערכת.
איילה מאיר: בדיוק בגלל שאנחנו לא מומחים בתחום של המסוכנות מינית, אנו צריכים לקבל את הערכת המסוכנות המינית המלאה, כדי שלא נוכל להתחיל להסיק מסקנות מחלקיות של מידע.
איילה מאיר: אנחנו צריכים לראות את כל המידע.
איילה מאיר: אנו בשום פנים ואופן לא כותבים בתוך חוות הדעת שלנו לוועדות שחרורים, שהאסיר התחיל לאונן בגיל 4 או 6 – זה לא מענייננו.
איילה מאיר: זה ענייננו רק כאשר נגזר מתוך זה, אם נגזר מתוך זה, הדפוסים האלימים שלו בתוך הבית, את מערכת הלחצים והאיומים שלו.
איילה מאיר: הוא גם יכול לא לפגוע מינית שנים אחר כך, אבל הפגיעה הנמשכת בתוך המשפחה, הסיכון האחר, לא הסיכון המיני שאנו יודעים שמאפיין מאוד משפחות עם אלימות במשפחה וגילוי עריות, וזו המומחיות שלנו.