GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ג'וש פדרסון: הנקודה היא שלגבי מכלי המשקה הכללים, למעט משקה אלכוהולי, היינו רוצים שזה יהיה כמה שיותר מהר, אפילו 30 יום.
דוד רותם: אתם כתבתם 60 יום.
דוד רותם: אם אתם רוצים 30 יום אין לי בעיה.
דוד רותם: כשאתם מתקנים את החוק אל תבואו אלי חזרה, תגמרו את זה שם.
אפרת חקאק: לא ברור שזה מסתיים תוך 60 יום.
דוד רותם: החוק קובע שחוק זה וכל צו ותקנה שהותקנו מתוכו יחולו החל מיום זה וזה.
ג'וש פדרסון: זה מכוח חוק החסד"פ.
דוד רותם: תצטרכו לבוא עוד פעם.
ג'וש פדרסון: כרגע ההצעה היא שזה יהיה למעט מכלי משקה אלכוהוליים?
ג'וש פדרסון: ואם אפשר שבמקום 60 יום זה יהיה 30 יום.
מיכל גולד: צריך למעט גם בסעיף 1 וגם בסעיף 2.
דוד רותם: אני מאשר את זה.
דוד רותם: תשבו ותנסחו את זה.
דוד רותם: אנחנו ממשיכים בהצעת חוק החברות (תיקון מס' 12) (ייעול הממשל התאגידי), התש"ע-2010, ובהצעת חוק החברות (תיקון מס' 14) (ייצוג בני שני המינים בדירקטוריון חברה ציבורית), התשע"א-2011.
דוד רותם: אם אפשר יהיה, נגמור את החוק הזה היום.
מרים אילני: הגענו לסעיף 117.
מרים אילני: אנחנו עוברים על סעיפים שכבר עברנו עליהם ושולבו בהם הערות של הוועדה.
מרים אילני: בסעיף 117 אמרנו שאם מצאה ועדת הביקורת תיקון מהותי, היא תערוך על זה דיון בלי הנוכחות של נושא המשרה.
מרים אילני: הבהרנו בסוף הסעיף, שעל אף האמור בסעיף זה, נושא משרה רשאי להיות נוכח לשם הצגת עמדה בנושא שבתחומי אחריותו.
מרים אילני: לגבי התפקידים של ועדת הביקורת, הצענו שוועדת הביקורת תבחן האם העסקה היא עסקה חריגה או לא, אבל היא רשאית לקבוע אמות מידה, ובסוף כל שנה היא תבחן האם יושמו אמות המידה האלה.
מרים אילני: בסופו של יום, אחרי הדיון בוועדה, החלטנו להציע מנגנון אחר, שלא תהיה בחינה של העסקאות עצמן אלא של אמות המידה אחת לשנה.
מרים אילני: זה מה שסוכם, ושילבנו את זה בנוסח.
מרים אילני: סעיף 118 עוסק בהרכב של ועדת ביקורת בחברה פרטית.
מרים אילני: כיוון שהתיקון של ההרכב של ועדת הביקורת בחברה ציבורית קובע שגם לעובדים של בעל השליטה אסור להיות חברים בוועדת הביקורת, ובוועדת ביקורת בחברה פרטית מותר לבעל השליטה או לקרובו להיות חברים בוועדת ביקורת, הבהרנו פה שגם עובדים של בעל השליטה.
מרים אילני: אם בעל השליטה עצמו, אז קל-וחומר העובדים שלו.
מרים אילני: לגבי היו"ר – אמרנו שיו"ר ועדת הביקורת לא יהיה בעל השליטה, וכן קרובו או מי שלא רשאי להיות חבר בוועדת ביקורת, כמו בסעיף של החברה הציבורית.
אייל דותן: התוצאה של זה היא שחברה פרטית באשכול חברות לא יכולה למנות ועדת ביקורת לפי החוק, כי יו"ר הוועדה בכל מקרה לא יכול להיות עובד של חברת האם.
אייל דותן: כי בדרך כלל הדירקטורים בחברת הבת הם נושאי משרה בחברת האם או עובדים של חברת האם, והתוצאה היוצאת שדירקטוריון לא יכול להיות עובד של חברת האם.
מרים אילני: הוא לא יכול להיות יו"ר ועדת הביקורת.
מרים אילני: הוא יכול להיות חבר, אבל לא יו"ר.
אייל דותן: אבל אין לי יו"ר, אז יש לי ועדת ביקורת ללא יו"ר.
דוד רותם: היו"ר לא יהיה מישהו שהוא עובד.
אייל דותן: בחברה פרטית באשכול חברות, כל הדירקטורים הם עובדים או נושאי משרה של הקבוצה.
אייל דותן: בהגדרה, יו"ר ועדת הביקורת, לפי מה שכתוב כאן, אסור שהוא יהיה מועסק של בעל השליטה או של חברה בשליטת בעל השליטה.
אייל דותן: לגבי בעל השליטה אין לנו בעיה, אבל מאחר שחברת האם היא זו שממנה את הדירקטורים, שהם בדרך כלל כולם עובדים של חברת האם, עובדים שאין להם שום קשר לבעל השליטה – יו"ר ועדת הביקורת לא יכול להיות עובד של חברת האם או של הקבוצה, אז לא יכולה להיות ועדת ביקורת בחברה פרטית באשכול חברות.
אייל דותן: הסעיף הזה התכוון כן לאפשר לנו למנות ועדת ביקורת בחברה פרטית.
מרים אילני: מה אתה מציע?
אייל דותן: אין לי בעיה שהיו"ר לא יהיה קרובו או מי שקשור לקרובו וכן הלאה.
אייל דותן: אבל לא עובד של חברת האם, או עובד בקבוצה.
שיראל גוטמן: לשיטתנו אין הבדל בין עובד של בעל השליטה בחברה מחוץ לקבוצה או בחברה מתוך הקבוצה.
שיראל גוטמן: כל הרעיון הוא שפרנסתו תלויה בבעל השליטה, ולכן זה לא משנה.
שיראל גוטמן: מצד שני, אנחנו לא עוסקים פה בהסדרה של חברות פרטיות שהן לא תאגידים מדווחים.
שיראל גוטמן: לכן לנו כרשות לניירות ערך אין התנגדות, ובלבד שמדובר בחברה פרטית שהיא לא תאגיד מדווח.
מרים אילני: אבל זה לא התיקון פה.
מרים אילני: אנחנו עוד לא עושים פה את התיקון של תאגיד מדווח.
מרים אילני: פה ההבחנה היא רק בין חברה ציבורית לפרטית.
מרים אילני: אנחנו מתכוונים להביא תיקון מס' 14, שיחיל את כל ההוראות של חברה ציבורית גם על חברת אגרות חוב.
דוד רותם: השאלה מה אנחנו עושים מחר עם הטיעון הזה.
מרים אילני: אנחנו נחריג ונכתוב שיו"ר ועדת הביקורת בחברה פרטית יכול להיות עובד בחברת האם.
דוד רותם: תוסיפו את זה.
נתי שילה: אני מבין איזשהו שינוי בין מה שפורסם באתר לבין הנוסח האחרון שממנו אתם קוראים.
דוד רותם: יש כל התיקונים שביקשנו בישיבה הקודמת להכניס.
מרים אילני: אני קוראת ממה שפורסם לישיבה היום.
מרים אילני: סעיף 121(ג) עוסק בהפרדה בין יו"ר למנכ"ל.
מרים אילני: עשינו תיקוני נוסח שהתבקשו על-ידי הוועדה, וגם הוספנו פה שיחולו הוראות סעיף 276 בשינויים המחויבים, וזו החובה להודיע אם יש לך עניין אישי או לא.
נתי שילה: בסעיף הזה יש סעיף משנה שלא הוצג בתיקון, ואני חושב שצריך לתקן אותו כדי ליישר קו.
נתי שילה: בכל המקומות האחרים שבהם ניתנת זכות וטו למיעוט, יש חלופה שאם אין לפחות 2% של מתנגדים, אז ההחלטה עוברת.
נתי שילה: כאן יש סעיף שהוא קצת היסטורי ומדובר על 1%.
נתי שילה: אני מציע ליישר קו, ושגם פה יהיו 2%.
מרים אילני: יש הבדל בין המקרים האחרים לבין הסעיף הזה, כי הסעיף הזה הוא סעיף שברירת המחדל היא שתהיה הפרדה.
מרים אילני: זאת אומרת, זה לא עסקאות בעלי עניין, שאנחנו אומרים שיש מקרים שהעסקאות האלה הן טובות והן לא עוברות.
דוד רותם: האם ההבדל בין 1% ל-2% הוא כל כך משנה?
מרים אילני: גם הרוב המכריע פה הוא לא רוב, אלא שני-שלישים.
מרים אילני: זאת אומרת, החוק יוצא מתוך הנחה שבמצב הדברים הרגיל צריכה להיות הפרדה.
מרים אילני: ולכן זה לא כל כך טריוויאלי לעשות את יישור הקו הזה.
מרים אילני: אדוני שואל מה ההבדל בין 1% ל-2%.
מרים אילני: אף פעם אין תשובה חד-משמעית לעניין הזה.
מרים אילני: אומרים לי פה להסכים, אז אנחנו נסכים.
דוד רותם: אני חושב שאני אבקש תמיד שהמשנה יבוא לישיבות.
אבי דיכטר: אחרי זה כועסים עלי.
דוד רותם: מי שכועס עליך לא יודע מה שהוא עושה.
דוד רותם: אם כך, גם פה יהיה 2%.
מרים אילני: סעיף 171 עוסק בנושא של דוחות כספיים של חברה פרטית או של חברה ציבורית.
מרים אילני: הסעיף אומר שכאשר החברה היא תאגיד מדווח יחולו הוראות חוק ניירות ערך, ואם החברה היא חברה פרטית יחולו הוראות חוק החברות.
מרים אילני: למעט מקרה שבו החברה היא חברה ציבורית, אבל היא נסחרת רק מחוץ לישראל, החוק רואה אותה כחברה פרטית.
מרים אילני: אבל החרגנו פה את סעיף 173(ה), שמחייב את החברה לשלוח את הדוחות הכספיים לציבור, וכאשר הציבור הוא ציבור מפוזר מחוץ לישראל חשבנו שאפשר להחריג את הסעיף הזה.
מרים אילני: סעיף 194 עוסק בתביעה נגזרת.
מרים אילני: דיברנו על זה שאם האורגן או המוסמך עצמו הוא הנתבע ויש לו עניין אישי, אנחנו לא נצטרך לפנות אל החברה לפני שניגש לבית-משפט.
מרים אילני: ההצעה המקורית דיברה על מחצית או יותר.
מרים אילני: שינינו את זה בדיון הקודם לרוב, והסבו את תשומת לבנו שזאת טעות.
מרים אילני: כשיש לי אורגן שבו יש לי 50% ו-50%, אז בעצם ההצעה לא עוברת, ולכן חזרנו למודל המקורי.
דוד רותם: מחצית?
מרים אילני: מחצית.
נתי שילה: יש פה גם איזושהי סטייה וקצת זיגזג ברוב ומיעוט.
נתי שילה: למשל בסעיפים שבהם רוצים עכשיו את השליש להעביר לרוב, כי אומרים שצריך רוב – פה זה פתאום נהיה מחצית.
נתי שילה: אם רוב, אז רוב.
נתי שילה: אם שליש, אז שליש.
דוד רותם: אנחנו מדברים פה על סעיף טכני.
דוד רותם: הרי אנחנו בעצם שואלים למה שלא יפנו קודם לחברה לפני הגשת תביעה נגזרת.
דוד רותם: אם יש 50% שהם בעלי עניין והם יכולים לסכל את ההחלטה, אז למה אני צריך לפנות לחברה?
דוד רותם: הרי ה-50% האלה יכולים להפיל כל החלטה.
דוד רותם: די ב-50% כדי להפיל את ההחלטה.
דוד רותם: לכן פה זה נכון שזה יהיה מחצית.
שיראל גוטמן: זה אותו כלל הכרעה.
שיראל גוטמן: מחצית היא רוב, רק כיוון ההסתכלות הוא שונה.
דוד רותם: מחצית זה לא רוב.
נתי שילה: אפשר להגיד שליש.
גד סואן: אין בעיה, שיהיה מחצית.
מרים אילני: סעיף 205, מימון הרשות.
מרים אילני: לבקשת יו"ר הוועדה הוספנו את ההוראה שאומרת שהחלטות הרשות לפי סעיף זה לא ישמשו ראיה ולא יהיה ניתן להגישן לבית-משפט, בדומה לתקנה 12 לתקנות תובענות ייצוגיות.
אייל דותן: העתקתם באמת את התוצאה שהחלטת הרשות לא  תשמש כראיה ולא יהיה ניתן להגישן לבית-משפט, אבל ההסדר הוא הסדר שונה מהתובענות הייצוגיות.
אייל דותן: בתובענות הייצוגיות כתוב שהוועדה של הקרן צריכה למצוא שיש חשיבות ציבורית וחברתית בהגשתן ובבירורן.
אייל דותן: זה כמו הרישא אצלנו, אבל לא כתוב שיש סיכוי סביר שבית המשפט יאשר אותה כתביעה נגזרת.
אייל דותן: זאת אומרת, לא נכנסים לעצם השיקול האם יש סיכוי שבית המשפט יאשר או לא יאשר.
אייל דותן: לזה אנחנו לא רוצים להיכנס, כי הדיון בפני רשות ניירות ערך הוא דיון בפני צד אחד, אותו צד שמגיש את התובענה, ולא שומעים את כל הצדדים, ואנחנו לא רוצים שבכל מקרה זה ישתמע כאילו הרשות נוקטת עמדה שיש סיכוי לתובענה.
דוד רותם: הרשות הולכת לממן.
דוד רותם: זה כספי ציבור שהולכים לממן תביעה.
דוד רותם: לכן ראוי שיבדקו האם יש סיכוי לתביעה הזאת.
דוד רותם: לכן אין שום רע בזה שיבדקו האם יש סיכוי שבית המשפט יאשר את זה.
אייל דותן: אנחנו רואים שגם בתביעה ייצוגית לא הלכו לסיכוי סביר.
שיראל גוטמן: כן יש סיכוי סביר בתביעה ייצוגית לפי חוק ניירות ערך, והרעיון הוא שאם אין סיכוי סביר אפילו במעמד צד אחד, אז למה שנממן את זה?
שיראל גוטמן: והעובדה שיש סיכוי סביר במעמד צד אחד, כמו שאמרת, לא גוזרת שיהיה סיכוי סביר במעמד שני הצדדים.
אייל דותן: אני קורא מחוק תובענות ייצוגיות.
מרים אילני: אני רוצה לקרוא מהתקנות עצמן, של התובענות הייצוגיות, שכתוב במפורש את זה: הוגשה בקשת הסיוע בטרם אושרה התובענה כתובענה ייצוגית, סיכויה של הבקשה לאישור התובענה כתובענה ייצוגית תתקבל על-ידי בית המשפט.
מרים אילני: הם בוחנים את זה כחלק מהשיקולים.
מרים אילני: כמו שאומר היושב-ראש, גם אם זה לא כתוב צריך לשקול את זה.
דוד רותם: אוי ואבוי אם לא ישקלו.
מרים אילני: מעבר לזה, גם מימון הרשות של תובענות ייצוגיות שבחוק ניירות ערך מופיע בדיוק בנוסח הזה.
נתי שילה: אנחנו התייחסנו במכתבנו לשני דברים.
נתי שילה: עניין אחד שאנחנו חושבים שמן הראוי שאם הרשות מממנת, זה מימון שהוא נוסף לאיזשהו מימון שבו נושא הפונה בעצמו, ולא כל המימון על הרשות.
נתי שילה: דבר נוסף, האם אדוני לא רואה בעיה אם ישנו מקרה שבו יש חקירה של הרשות בנושא, ובמקביל מתבקשת בקשה למימון.
נתי שילה: האם אין פה איזושהי שאלה שיכולה ליצור ניגוד עניינים בקבלת ההחלטה?
שיראל גוטמן: אתה מתכוון שזו זהות אינטרסים, אחד שמצאנו שהחוק הופר ולכן פתחנו - - -
דוד רותם: לא. הוא מתכוון שכאשר אתם עושים חקירה, אתם גם תשמחו לממן, משום שאתם תרצו שמישהו אחר יעשה חלק מהעבודה שלכם.
שיראל גוטמן: זה תמיד הפוך.
דוד רותם: זה שזה תמיד הפוך, זה בסדר.
נתי שילה: אבל הא בהא תליא.
שיראל גוטמן: לא הבנתי את התהליך.
מרים אילני: אם הרשות חושבת שהתביעה היא ראויה ויש לה סיכויים - - -
דוד רותם: החלק הראשון של הדברים הוא נכון.
דוד רותם: לא יכול להיות שהרשות תממן את כל ההוצאות.
מרים אילני: יש כללים לרשות לניירות ערך.
מרים אילני: אלה כללים פנימיים, אין לי אותם פה.
דוד רותם: כללים פנימיים, שמחר אפשר לשנות אותם בהבל פה.
דוד רותם: זה לא כמו בתביעות ייצוגיות שצריך אישור של הוועדה.
שיראל גוטמן: מה ההצדקה לכך?
דוד רותם: אם אני רוצה להגיש תביעה נגזרת, לא יכול להיות שהמדינה תשלם את הכול, והציבור יישא בהוצאות שלי.
דוד רותם: ואחר כך כשאני אפסיד, לא קרה כלום.
שיראל גוטמן: אבל בשביל זה נתון שיקול דעת כמו בהרבה דברים.
דוד רותם: שיקול דעת זה מסוג הדברים שאני מאוד פוחד מהם.
שיראל גוטמן: דווקא בדברים כאלה אדוני רוצה שלא יהיה שיקול דעת לרשות כמה לממן, וזה ייגזר מראש?
דוד רותם: לא. אני רוצה שיהיה כתוב, כמו בתביעות ייצוגיות, שהרשות תהיה רשאית להשתתף אבל לא לממן את הכול.
דוד רותם: אין היגיון בזה.
דוד רותם: אני רוצה להגיש תביעה נגזרת, חלק מהסכום אני צריך לשלם בעצמי.
דוד רותם: אחרת זה מאוד קל.
דוד רותם: אתם תהיו מוצפים.
גד סואן: זה נותן תמריץ להגיש תביעות.
גד סואן: זה ימרר את חברי החברה.
דוד רותם: לבתי המשפט אין מה לעשות, הם לא עמוסים, אז בואו נעודד עוד כמה תביעות.
גד סואן: זה לא עולה על הדעת שהמימון של הרשות יהיה מלא.
מרים אילני: זה כתוב בתקנות תובענות ייצוגיות.
מרים אילני: השאלה אם אדוני רוצה שאני אחיל את התקנה בחקיקה ראשית ואני אקבע בדיוק את השיעור.
דוד רותם: אם היה לי פה סעיף שאומר שמימון הרשות ייעשה על-פי תקנות שיאושרו בוועדה הזאת, אז אין לי בעיה.
שיראל גוטמן: אני רוצה להזכיר לאדוני, שבתביעה נגזרת, במובחן מתובענה ייצוגית, הכסף לא מגיע לכיסם של בעלי המניות, אלא הוא חוזר לחברה.
שיראל גוטמן: גם מבחינת אינסנטיב וגם מבחינת השאלה מי אמור לשאת בנטל של התביעה.
דוד רותם: למה זה צריך לשנות משהו?
גד סואן: על אחת כמה וכמה שלא צריך להיות מימון מלא של הרשות.
שיראל גוטמן: מבחינת העידוד ומבחינת ההנאה.
שיראל גוטמן: ההנאה היא לא הנאה מיידית.
שיראל גוטמן: בסוף זה חוזר לכיסם של כלל בעלי המניות.
דוד רותם: מי גובה שכר טרחה?
שיראל גוטמן: עורך הדין.
אבי דיכטר: יש לנו הצעה, במקום לכתוב "לשאת בהוצאות" נכתוב "להשתתף בהוצאות".
דוד רותם: אתה רואה כמה טוב שאתה פה?
גד סואן: ההצעה התקבלה.
מרים אילני: סעיף 235 מדבר על דירקטור שהוא תאגיד.
מרים אילני: היו"ר ביקש לברר עם חברות ציבוריות ועם חברות ממשלתיות האם יש מקרים שבהם בתקנות של החברה מופיע תפקיד של דירקטור, ואז חילופי התפקידים ישנו את הזהות של הדירקטורים.
מרים אילני: בחנו את זה, ואין חברות ציבוריות ממשלתיות כאלה.
מרים אילני: סעיף 239 זה שוב תיקוני נוסח בעניין של בחירת הדח"צ בקשר למי שיש לו עניין אישי.
מרים אילני: הגענו אל תיקון מספר 14 לחוק החברות, שזה התיקון שעוסק בהגברת מספר הנשים בדירקטוריון.
מרים אילני: זאת המטרה שלו, למרות שהוא עוסק בשני המינים.
מרים אילני: סעיף 239(ד) לחוק החברות אומר שכאשר באים למנות דירקטור חיצוני ואין דירקטור מהמין השני, יצטרכו לבחור דירקטור מהמין שאין לו ייצוג בדירקטוריון.
מרים אילני: אנחנו פה ביוזמה של סגנית השר גילה גמליאל ובשיתוף עם ארגוני הנשים ובסיועה של רואת-חשבון איריס שטרק שבאה לכאן, הגענו למתווה שאני חושבת שהוא מאוזן.
דוד רותם: איזה מזל שיש לנו סגנית שר שקוראים לה גילה גמליאל, אחרת מעמד הנשים בישראל היה יורד פלאים.
מרים אילני: הגענו למתווה שמצד אחד הוא לא כופה על חברות ציבוריות למנות נשים לדירקטוריון, ומצד שני הוא משפר את המצב הקיים וגם קובע הוראה בתקנון המצוי לעניין גיוון הרכב הדירקטוריון גם ביחס למגדר.
מרים אילני: התיקון אומר, שאם כל בני המין האחד הם קשורים לבעל השליטה, נראה בזה כאילו אין המין השני.
דוד רותם: מה עם חרדים, אשכנזים, ספרדים, אתיופים, ערבים?
דוד רותם: את זה לא צריך להכניס?
מרים אילני: הסעיף הזה כבר קיים בחוק החברות, זה לא סעיף חדש.
מרים אילני: כל מה שאנחנו אומרים הוא שכאשר בוחנים את מגוון הכישורים, יש הטיה מסוימת.
מרים אילני: כי מבדיקות שערכנו ראינו שרק 13% מקרב הדירקטורים הם נשים.
גד סואן: 16%.
דוד רותם: זו טעות נוראית.
דוד רותם: אצלי 100% מהדירקטורים זה נשים.
דוד רותם: ויש לי דירקטורית אחת.
דוד רותם: שליטה מלאה.
מרים אילני: בנייר שהעבירו לי לאחרונה היה כתוב 13%, אבל נניח שזה 16%, שזו גם הטיה שקשה להסביר אותה.
מרים אילני: לכן חשבנו שכאשר באים לבחור את הדירקטור, זה יהיה מתוך מגוון הכישורים באוכלוסייה, לרבות הנשים.
מרים אילני: כשאדם בוחר אדם שהוא קרוב לו, גם אם האדם הזה הוא כשיר להיות דירקטור, ואני רוצה להדגיש את זה – זה לא שאנחנו אומרים שאם אתה קרוב של בעל שליטה אתה לא כשיר להיות דירקטור, בוודאי שאתה יכול להיות כשיר להיות דירקטור.
מרים אילני: אבל ההנחה היא שבעת הבחירה לא בחנת את מגוון הכישורים, וזה התיקון שאנחנו מציעים.
גד סואן: אני מניח שעוד ידונו.
גד סואן: יש הצעת חוק, תיקון מס' 14.
דוד רותם: הכנסנו את זה פנימה.
גד סואן: אני רוצה להזכיר ממה התחיל הסיפור הזה.
גד סואן: זה התחיל לפני כמה שנים, שטענו שאין נשים בדירקטוריון, והיה דיון בוועדת החוקה דאז, ואמרו שצריך להגיע למספר גדול של נשים.
גד סואן: אני נתלה באילנות גבוהים, כי הבענו שם דעה שאתה הבעת בשאלה שלך.
גד סואן: אמרנו שמחר יבואו חברי הכנסת הערבים ויגידו שיש 20% ערבים באוכלוסייה, ואנחנו חושבים שצריכים להיות 20% בדירקטוריונים.
גד סואן: ויבואו החרדים ויגידו אותו הדבר – אנחנו 15%, אנחנו רוצים לפחות 15%.
גד סואן: אנחנו חושבים שהשיקול הזה כשלעצמו הוא שיקול פסול.
גד סואן: אנחנו בעד גיוון, אנחנו בעד נשים שיהיו בדירקטוריון, אבל השיקול צריך להיות הבחירה הטובה ביותר של אנשים מתאימים לדירקטוריון.
דוד רותם: אתה באמת רוצה להגיד לי שמכל הנשים בארץ אין מישהי שהיא מתאימה?
גד סואן: להפך.
גד סואן: יושבת פה הגברת הנחמדה והנכבדה הזאת, שהיא דירקטורית יוצאת מן הכלל, והיא נבחרה בזכות עצמה, לא משום שהיא אישה.
דוד רותם: כאשר בוחנים, אתם תחפשו.
גד סואן: אני בעד.
גד סואן: המחקר שנעשה והוגש למשרד ראש הממשלה, לסגנית השר גילה גמליאל, הראה שהיום יש קרוב ל-16% דירקטוריות מכלל הדירקטורים, ואנחנו הראשונים בעולם למעט מדינות סקנדינביה.
גד סואן: במדינות סקנדינביה הגיעו לאחוזים גבוהים יותר, זה נכון.
גד סואן: אבל יש לנו דירקטוריות באחוזים יותר מארצות-הברית, יותר מכל מדינות ה-OECD, מדינות מתפתחות ואחרות.
גד סואן: אנחנו במקום מכובד.
גד סואן: אני עדיין חושב שזה נמוך.
גד סואן: 15% בהחלט יכול להיות גם 30% ואפילו 40%.
דוד רותם: מותר לנו פעם להיות אור לגויים.
דוד רותם: אצלי יש דירקטור אחד, שהוא גם בעל השליטה בבית, וזאת אישה.
דרור שטרום: אבל אתה הדח"צ.
דוד רותם: אני החיצוני, אני לא יודע מה אני.
גד סואן: אין לנו שום התנגדות, כי בסוף הגיעו לפשרה ראויה בינינו.
גד סואן: בהתחלה אמרו שרוצים למנות עוד דח"צית אחת.
גד סואן: בסוף אמרו, אם במקרה בעל השליטה, כדי לעקוף את העניין של להכניס דח"צית, לוקח את אשתו ומכניס אותה לדירקטוריון, אז זה לא ייחשב כאילו הוא מילא את התנאי שאין בדירקטוריון אישה.
שיראל גוטמן: אפשר להוסיף סעיף שאומר, שמי שעושה את זה בלי שהחוק כופה עליו – הסעיף הזה לא יחול עליו.
גד סואן: אני  חושב בגדול שהתיקון הזה הוא בסדר, אפשר לחיות אתו.
גד סואן: אבל אני חרד להשלכות של מה שאתה אמרת בהתחלה.
דוד רותם: כשזה יגיע לכאן אנחנו נעסוק בזה.
גד סואן: אז ישאלו למה נשים כן ומיעוטים לא.
גד סואן: ואין לך קו לוגי שיגיד למה לא.
נורית צור: אתה מכניס את הדברים האלה ביחד.
נורית צור: יש פה הרבה חברות כנסת שנכנסו על ייצוג הולם, אז לא לערבב.
איריס שטרק: אני אזכיר לאדוני היושב-ראש, שהקדוש-ברוך-הוא, שברא את העולם, ברא שני מינים.
איריס שטרק: הוא לא ברא מיעוטים, הוא לא ראה את זה כמיעוטים.
איריס שטרק: השלמות נוצרת משני המינים.
איריס שטרק: משרד המשפטים, אחרי בדיקה מאוד מקיפה, השתכנע לתרומה של שני המגדרים כחלק מתוך התרומה לממשל תאגידי ולהבאת החברות למקום הנכון, כי אנחנו עוסקים פה לא בשוויון זכויות בפני עצמו, אלא אנחנו עוסקים פה במושג תאגידי.
איריס שטרק: אני רוצה גם להדגיש, שהמציאות הביאה אותנו למקום שבו 16% נשים, למרות שיש מאגרים ענקיים של נשים שהן הרבה מעבר לכישורי הסף שהחוק דורש במקום שהוא דורש בהם, ולצערנו הן לא נמצאות במקומות הנכונים.
איריס שטרק: היום גם בחברות ממשלתיות, הדרך היחידה שהביאה להגדלת מספר הנשים הראויות שעומדות בתנאי סף מאוד ראויים בתוך החברות הממשלתיות, היתה רק בזכות התערבות של המחוקק.
איריס שטרק: אפשר להמתין כמאתיים שנה עד שזה אולי יתאזן בזכות הדברים הטבעיים, ואפשר לעודד את הממשל התאגידי כבר היום.
איריס שטרק: הרעיון שיש לנו פה, והובא בהסכמה ובתמיכה מכל הצדדים, הוא הרעיון שהוא איננו פוגע בקרובים, איננו מזלזל בקרובים, אלא הוא פשוט לא מונה אותם בתוך המניין כדי להביא אנשים בעלי כישורים מבחוץ, שהם לא אנשים שמקורבים בזכות הקשר המשפחתי, אלא אנשים בזכות הכישורים.
איריס שטרק: אין ספק שהמהלך הזה הוא התחלה של דרך שתביא לשינוי שבו יורחב מעגל הכישורים, ונשים על כישוריהם, שהיום הן מהוות גם יותר מ-50% מהאוכלוסייה אבל גם יותר מ-50% מבעלות התארים האקדמיים – נמצא הרבה מאוד הגברת מאגר הכישורים בעקבות העניין הזה.
איריס שטרק: זה לא עומד בפני עצמו, זה יבוא גם כחלק מגישה בין-לאומית שקיימת היום, להכניס גם לקוד הממשל התאגידי את הנושא של מגדר כערך בפני עצמו לשיפור הממשל התאגידי.
דרור שטרום: ביקשתי להעיר לסעיף 240.
דרור שטרום: חזרנו ועיינו בסעיף, והבעיה שנוצרת בו כרגע היא שמרגע ששינו את האיזון בין הכוחות שממנים דח"צים, נדרש גם איזון לגבי הכפיפות של הדח"צ והתלות הכלכלית שלו.
דרור שטרום: עד עכשיו חל איסור, כמובן, שדח"צ יהיה תלוי כלכלית בבעל השליטה, וזה ברור לגמרי, כי באמת רוצים שהוא יהיה עצמאי.
דרור שטרום: ומהרגע שישנה זכות מוגברת של המיעוט למנות דח"צים, נשאלת השאלה מה דינו של דח"צ שהוא תלוי כלכלית לפרנסתו בבעל מניות מיעוט.
דרור שטרום: עברתי על רשימת החברות הציבוריות למשל בתל-אביב 100, וכל מי שיעבור יראה בקלות רבה שמה שקורה הוא שברשימת החברות הציבוריות, בוודאי הגדולות, יש משקיעים מוסדיים שנמנים על המיעוט, ולהם אחוזים ניכרים מהמניות.
דרור שטרום: אז כמובן שהבעיה לא מתעוררת אם יש מישהו שהוא בן הדוד של הגברת כהן מחדרה.
דרור שטרום: זה לא מטריד אף אחד.
דרור שטרום: אבל למשל אם יש אדם שהוא מנכ"ל בקבוצת IDB, שכלל פיננסים היא אחת המשקיעים המוסדיים בשוק, ובאמת רואים את זה לאורך כל הרישומים בבורסה, והוא הדין בחברות כמו מגדל, אקסלנס הפניקס – יש ארבעה-חמישה משקיעים מוסדיים גדולים.
דרור שטרום: נשאלת השאלה האם לא ראוי שאותו ניקיון שאנחנו מקפידים בו בדח"צ, שלא תהיה לו זיקה לבעל השליטה, לא ראוי גם שיהיה אותו ניקיון גם בקשר לתלות הכלכלית שלו בבעלי מניות המיעוט הגדולים.
דרור שטרום: לכן הצענו בנייר שהגשנו לפני כשבוע, שבאותה מידה תיאסר זיקה של תלות כלכלית בבעלי מניות המיעוט, ובעניין הזה צריך כמובן להגדיר סף שהוא בעל מניות שיש לו לפחות 2%, כי זה המספר שבסעיף עצמו מופיע כרף מינימום.
דרור שטרום: אנחנו חושבים שאם באמת מקפידים על ניקיון, הניקיון הזה צריך להיות לאורך כל הדרך.
גד סואן: אדוני היושב-ראש, בעניין הזה אני רוצה להוסיף ולחזק את הדברים של עו"ד שטרוק.
גד סואן: היה פה לפני כמה ישיבות עו"ד גרוס, שהוא אחד הבקיאים ביותר בתחום דיני החברות, ויש לו ניסיון רב בישיבה בדירקטוריונים, והוא הביא דוגמאות קונקרטיות שלאו דווקא משקיע מוסדי, יכול להיות משקיע פרטי שהוא מתחרה של החברה, שעוסק בתחום של החברה, הוא קנה מניות, הוא יושב כדח"צ בדירקטוריון, הוא בעצם מנסה לטרפד כל מיני דברים של הדירקטוריון.
גד סואן: גם דוגמאות כאלה היו בפניו.
גד סואן: ניגוד העניינים הזה הוא לא דווקא בגופים המוסדיים שכל הזמן רוצים לדבר ביקרם ונותנים להם משקל נוסף.
גד סואן: אולי בצדק רואים בהם שומרי הסף, לו כולם היו נקיי כפיים ונטולי עניין אישי.
גד סואן: במציאות הישראלית – ואנחנו חוזרים על זה שוב ושוב – כשהגופים האלה הם הרבה פעמים חלק מקונצרנים גדולים, בשליטת קונצרנים גדולים, הנקיות הזאת מוטלת בספק ומוכרחים לעשות משהו להפריד ולומר שלא יכול להיות נציג של מישהו שהוא באמת.
גד סואן: אני חושב שמוכרחים לתת את הדעת על ההצעה של דרור.
גד סואן: לא יכול להיות נציג של מישהו שיש לו אינטרס לטרפד את הדברים של החברה.
מרים אילני: הנושא הזה נדון כבר בישיבות הקודמות.
מרים אילני: אנחנו הגענו לסעיף 240(ג), שאומר שאם יש לך ניגוד עניינים אתה לא יכול להתמנות.
מרים אילני: ובעיקר, אנחנו כל הזמן חוזרים על זה, הדח"צ מתמנה בתמיכה של בעל השליטה.
מרים אילני: אם בעל השליטה חושב שיש לו ניגוד עניינים והוא לא רוצה בו, הוא לא מציע אותו.
איתן כבל: דרור, מה הבעיה עם השינוי שהוצע כאן?
איתן כבל: אם רוצים להתחיל לחשוב על כל מיני קונספירציות, אנחנו לא נסיים את זה.
איתן כבל: אני מכיר את זה גם מחקיקה אחרת.
איתן כבל: אי-אפשר כל הזמן לתפוס את הציבור כמי שכל היום מסתובב ומחפש רק לעשות בעיות.
איתן כבל: אותו הדבר גם בחברות.
איתן כבל: אלה אותם אזרחים, אלה לא אזרחים שגודלו במבחנות ונהיו בעלי חברות.
איתן כבל: נקודת המוצא שלי היא למצוא איזושהי נקודת איזון.
איתן כבל: אני באופן אישי גם שוחחתי עם אבי ליכט, כמו שדיברתי אתך, דרור, וכל הזמן ניסיתי למצוא בנקודה הזאת את הנקודה הכי מחברת.
איתן כבל: תיקון מס' 12 הוא  לב לבו של העניין מבחינתם, של החוק שהוא מהפכני והוא חשוב.
איתן כבל: אני סבור שהיתה כאן הליכה מאוד גדולה, גם מבחינתם.
איתן כבל: הרי אין סוף, אפשר כל הזמן לחתוך בתיקון כפי שהוצע.
איתן כבל: בפעם הקודמת, גם לדבריו של יושב-ראש הישיבה, חבר הכנסת רותם, וגם לדבריהם של חברי כנסת נוספים, דיברנו אתם והיתה כאן התקדמות.
איתן כבל: אני חושב שהתחפרות סביב העניין הזה היא סתם.
דרור שטרום: אנחנו לא מדברים על העניין הזה, אנחנו מדברים על עניין אחר.
איתן כבל: בסוף זו אותה נקודת יניקה.
איתן כבל: יש רעיון, וסביב הרעיון הזה מתחברים כל הדברים האחרים.
איתן כבל: אתה יכול לא לקבל את הרעיון, זה לגיטימי.
איתן כבל: יש באר שממנה הכול אחר כך נובע, ואם אתה רוצה לייבש את הבאר הזאת, מותר לך לחפור באר אחרת לגמרי.
דרור שטרום: אני דווקא רוצה לחזור לבאר.
איתן כבל: לפחות לשיטתי החוק הוא טוב, יש תיקון מס' 12, הוא מרכיב מאוד מרכזי, מאוד חשוב בתוך החקיקה הזאת.
איתן כבל: אם אתה מעקר אותה או אם אתה פוגע בה בצורה דרמטית, אתה בעצם הופך את החוק.
איתן כבל: קראתי את החוק ומאוד התרשמתי מהחשיבה ומכל אשר נעשה, לכן אני מנסה לומר לכל הגורמים הנוספים שהתביעות שלהם הן לגיטימיות לחלוטין.
איתן כבל: לכן אנחנו יושבים כאן.
איתן כבל: אל תנסו לגמרי, כי זה או שהולכים על הקו, והוא קו אחיד, ומנסים למצוא בתוך המסגרת הזאת את הפתרונות, או שאומרים שהולכים למקום אחר.
נורית צור: אני רוצה להתייחס לעניין של מינוי עוד נשים לדירקטוריונים.
נורית צור: חשבתי שסגנית השר תהיה פה.
נורית צור: שדולת הנשים בישראל קידמה יחד עם איריס שטרק, רואת חשבון שיושבת פה, שיזמה את העניין הזה, הצעת חוק יותר מתקדמת לייצוג הולם של נשים בדירקטוריונים של חברות בורסאיות, ציבוריות.
נורית צור: הצעת החוק המקורית דיברה על 40% של ייצוג הולם של נשים בדירקטוריונים, והמודל שאנחנו שואפות אליו זה המודל הסקנדינבי.
נורית צור: בנורבגיה עשו מחקר וגילו שאם נחכה לקצב התקדמות טבעית של נשים לדירקטוריונים, ייקח בערך 70 שנים.
נורית צור: אז אנחנו לא מוכנות לחכות כל כך הרבה זמן, אנחנו רצינו להחיש את ההתקדמות, במיוחד, כמו שאיריס הזכירה קודם בצדק, יש יותר מ-50% של נשים בכל התארים היום, גם בתואר ראשון, גם בתואר שני וגם בתואר שלישי.
נורית צור: יותר נשים בתארים מתקדמים לכלכלה, למנהל עסקים, ראיית חשבון, משפטים.
נורית צור: זאת אומרת שיש פה קאדר שלם של נשים ראויות, עם ניסיון רב מאוד.
נורית צור: היום המון חשבות ורואות חשבון נשים יכולות להיכנס באופן מאוד ראוי לדירקטוריונים.
נורית צור: אף אחת לא מנסה להכניס מישהי שהיא לא ראויה לדירקטוריונים, להפך.
נורית צור: יש קאדר שלם של נשים שכן יכולות לעשות את זה.
נורית צור: המכשול המרכזי, לא רק בפני נשים אלא גם בפני גברים, זה היכרויות, כי אנחנו יודעים איך מתמנים היום לדירקטוריונים.
נורית צור: יש מעגל סגור של אנשים שמכירים זה את זה וקשה מאוד לפרוץ את זה.
נורית צור: כדי לפרוץ את זה המחוקק צריך לקחת אחריות ובאופן אקטיבי לקבוע שצריך להכניס נשים לדירקטוריון.
נורית צור: למה?
נורית צור: כי אנחנו 52% באוכלוסייה, אנחנו משכילות, אנחנו בעלות ניסיון, קשה מאוד לפרוץ את המסגרת הזאת ולכן צריך לעודד את זה.
דוד רותם: המחוקק שוכנע כבר.
נורית צור: המחוקק שוכנע.
נורית צור: לכן שדולת הנשים, כמובן עם רואת חשבון איריס שטרק, עם עמותת "כן", היינו שותפות עם סגנית השר גילה גמליאל בתהליך של פשרה.
נורית צור: הושגה לבסוף פשרה, שמבחינתנו היא מינימאלית לחלוטין, ואנחנו כמובן מקוות שהיא תתקבל פה בוועדה ותתקבל בכנסת, אבל אנחנו כבר אומרות שננסה להתקדם עוד יותר מהפשרה הזאת.
נורית צור: אנחנו מברכות על הפשרה, אנחנו מקוות מאוד שהיא תעבור בכנסת ושזה יתרום במשהו להגברת הייצוג ההולם בנשים בדירקטוריונים של חברות ציבוריות, כמובן בשאיפה ליותר.