GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבישי פדהצור: מה שיוצא הוא שהצעת החוק, בנוסחה היום, תיצור, לפחות בשלבים הראשונים של ההתלהבות הציבורית, עומס מאוד גדול על בתי-המשפט, וזה בהכרח יביא לאחד מהשניים: או להצפה, או, בשביל למנוע את ההצפה, דרישה להגדלה של תקנים ותקצוב.
אופיר פינס-פז: השאלה היא אם הצעת החוק הזאת באה לענות על צורך ציבורי.
אבישי פדהצור: רק הזמן יגיד, אבל כפי שהיא מנוסחת היום, ודאי שהיא תגרום לאנשים קודם כול לפעול במסגרתה, לעורכי-דין ותובעים אזרחיים, ורק אחרי זה יחשבו מה הצורך בה.
יוסי גווילי: הנציבות מתנגדת להצעת החוק, כפי שהיא מנוסחת כעת.
יוסי גווילי: אנחנו סבורים שלפחות בכל הנוגע לעובדי ציבור שכפופים לחוק המשמעת, מדובר ברוב עובדי הציבור, כי זה גם חל על תאגידים סטטוטוריים שהחילו על עצמם את חוק המשמעת.
יוסי גווילי: קיימים הסדרים ומנגנונים טובים והולמים שנותנים תשובה, הן בצורך להילחם בשחיתות והן ביכולת להשיב חלק מהנזק שנגרם, גם אם זאת השבה מוגבלת.
יוסי גווילי: אני מתנגד גם לעיקרון הגלום בסעיף 7 להצעת החוק, של מתן הטבה כספית לקובל.
יוסי גווילי: גם כך, לפחות על-פי סטטיסטיקה שקיבלנו מעוגן בשנה שעברה, 70% מהתלונות שמתקבלות בנציבות שירות המדינה מתבררות כתלונות שווא.
יוסי גווילי: אנחנו מפחדים שמתן ההטבה הכספית הזאת תעודד הגשת תלונות שווא נוספות.
יוסי גווילי: גם היום, בהסדרים החוקיים, לקובלים, שחושפים שחיתות, יש הטבות מסוימות.
יוסי גווילי: הם מקבלים הגנה על-פי החוק מפני התנכלות או פגיעה בהם בעקבות חשיפת אותה שחיתות.
יוסי גווילי: הם יכולים גם לקבל תעודת הוקרה, לפי החוק, ואני לא מזלזל בזה.
יוסי גווילי: אני חושב שאזרח הגון צריך לחשוף את השחיתות בלי שום קשר להטבה כספית שהוא יקבל בסוף הדרך.
שאול יהלום: למה מס-הכנסה נותן תגמולים למלשינים?
שאול יהלום: אתם נציבות שירות המדינה, קראתם לסדר את נציב מס הכנסה למה הוא נותן 10% ממה שהוא מרוויח מהמלשינים?
אופיר פינס-פז: אנחנו לא מקבלים את ההערה הזאת, כמובן.
שאול יהלום: אני גם לא מקבל את זה, אבל צריך להיות עקבי.
אופיר פינס-פז: אני לא מקבל את ההערה שלהם.
אופיר פינס-פז: יוסי גווילי, אם יורשה לי, אני רוצה לומר בהזדמנות החגיגית הזאת, שאני מאוד לא מרוצה מהעבודה של ועדת המשמעת של נציבות שירות המדינה.
אופיר פינס-פז: אני אומר את זה בהערה גורפת וכוללת.
אופיר פינס-פז: אני לא אומר שאני לא מרוצה מכל דבר שאתם עושים, אתם עושים גם הרבה דברים חשובים, אבל התחושה שלי היא, שלא נעשה די בהקשר הזה, והיחס לא מספיק נחוש.
אופיר פינס-פז: אני מגלה פה ושם סלחנות שאני לא מצליח להבין.
אופיר פינס-פז: יכול להיות שאם הייתם נוקטים מדיניות אחרת, לא היינו נדרשים בכלל להצעת החוק הזאת.
אופיר פינס-פז: יש הרבה שאלות שעולות בעיתונות על העניין הזה, אתה ודאי קורא את הכתבות עליכם.
אופיר פינס-פז: מגיעות אלי תלונות קשות כנגד עובדי ציבור, שלא תמיד מתבררות עד תומם.
טנה שפניץ: יש גם דברים שכתובים בעיתון, שהם לא מדויקים.
אופיר פינס-פז: נכון, גם את זה צריך לומר.
שלמה שהם: קודם כול, הקונספט של הצעת החוק הזאת באה להפריט, או לתת כלי מסוים בידי אזרחים לפנות לבתי-משפט בשם אינטרס של המדינה.
שלמה שהם: הדבר הזה ודאי לא נכון במישור הלוגי, זה ברור.
שלמה שהם: זאת אומרת, היה ראוי שמדינה תפעל להגן על רכושה, להגן על כספה, להגן על מי שפוגע בה בצורה נחושה, שלא נצטרך שאזרחי המדינה יעסקו בדברים האלה.
שלמה שהם: היכן השוני בין הנושא של מס-הכנסה לנושא שאתה מציע?
שלמה שהם: אפשר להתווכח אם זאת שאלה ערכית או לא ערכית, דיברו על כן מלשין לא מלשין.
שלמה שהם: השוני הוא, שאתה כאן פותח פתח לבית-המשפט.
שלמה שהם: אתה פותח פתח לאזרח, מעבר להערות שנאמרו שיקרא בעיתון, השאלה היא בקונספט.
שלמה שהם: יש כנראה דברים שצריך לומר על הפרקליטות או לוועדת המשמעת של נציבות שירות המדינה או על גופים אחרים, שלא פעלו כדין או לא פעלו מספיק, צריך לפעול במערכת של אכיפה נכונה יותר וראויה יותר.
שלמה שהם: כשאתה בא ואומר "לא פעלתם כמו שצריך, אני אתן הליך חלופי", אתה עושה שני דברים: דבר ראשון, אתה נותן איזה שחרור, אתה אומר שעכשיו אתה הופך את כל אזרחי המדינה בתיאוריה לאותם אנשים שיהיו אחראים לטיפול בשחיתות, ואני למעשה מפריט חלק מתפקיד.
מיכאל איתן: יש מנגנון של קובלנה פרטית.
שלמה שהם: המנגנון הזה הולך להיות מבוטל.
שלמה שהם: המגמה במשרד המשפטים היא לצמצם אותו.
שלמה שהם: היכן החשש שלי?
שלמה שהם: החשש שלי הוא מהתדיינויות סרק רבות מאוד.
שלמה שהם: היה אצלי איזה משפט שמישהו אמר על מישהו "חמור למכירה", במקרה זה כן היה תיק פלילי, כי הוא אמר את זה לשוטר, ואז כן פתחו תיק, אם הוא היה אומר את זה לאזרח, לא היו פותחים תיק.
שלמה שהם: פורמלית יש פה עבירה.
שלמה שהם: יכול האזרח לבוא ולומר "לא פעלתם, במקום להגיש תביעת נזיקין, אני מגיש קובלנה פלילית פרטית".
שלמה שהם: הצעת החוק הזאת באה בקונספט של לעמוד באמצע.
שלמה שהם: יש בה את האספקטים הפליליים, כי ההגדרה "שלא כדין" לא יכולה לעמוד.
שלמה שהם: ההגדרה "שלא כדין", אמר השופט זילבר, היא כמו סוס פרא, שאתה יושב עליו ואתה לא יודע לאן אתה מגיע.
שלמה שהם: היא הגדרה מאוד רחבה, יש עליה מאמרים רבים מאוד, והיא לא תיתן שום דבר מוגדר.
שלמה שהם: אתה תהיה חייב להגדיר באיזה מקום מה זה שלא כדין, האם יש פה עבירה פלילית, אין פה עבירה פלילית וכן הלאה.
שלמה שהם: ברגע שאתה מוריד את העניין הזה, הפכת למשהו שהוא קווזי פלילי, ואתה נותן מקום לכל אזרח, בעניינים שלא תמיד נוגעים אליו.
שאול יהלום: הם לא נוגעים אליו, הם רק הובאו לידיעתו.
שלמה שהם: החשש שלי שאתה יוצר פה מערכת התדיינות סרק ברובה.
שלמה שהם: אני בהחלט שותף אתך בעניין של הצורך לבער את השחיתות והצורך להשיב למדינה את הכסף.
שלמה שהם: אני חושב שלא תשיג את זה, כי מה שתשיג זה הרבה מאוד התדיינויות.
שלמה שהם: לא תשיג את התוצאה האמיתית הזאת.
שלמה שהם: בעיני, אם היינו משקיעים את האנרגיה הזאת בפעולה של פיקוח נכון על פרקליטות המדינה, פיקוח נכון על רשויות המשמעת וכן הלאה, היינו משיגים אותה הרבה יותר נכון.
שלמה שהם: מה גם שאתה לא יכול למצוא בסופו של דבר מקום שהחוק לא מכסה.
שלמה שהם: החוק מכסה הכול היום, רק שהחוק קובע שיעשו את זה הרשויות המוסמכות במדינה.
שאול יהלום: חלק מהעניין זה העומס על השופטים.
שאול יהלום: כאן, אם אתה מוסיף עומס, זה גם עוזר לשחיתויות.
שלמה שהם: בנימוק העקרוני אני לא מוכן להשתמש בעומס.
מיכאל איתן: התחלתי בצורה מהוססת, ואני מסיים בצורה מהוססת עוד יותר.
מיכאל איתן: אני מקבל את ההערות של שאול יהלום, יש בהן הגיון רב, למעט האחרונה שהיא אבסורדית, שיש בה פרדוקס פנימי.
מיכאל איתן: בואו נהיה פרקטיים ויעילים.
מיכאל איתן: אין טעם להמשיך בחקיקה, אלא אם כן, כל אלה שמצדדים בהצעת החוק, לוקחים את הפרוטוקול, עוברים עליו פעם נוספת ובודקים אם ניתן בכלל להעביר את ההצעה הלאה.
מיכאל איתן: זה מה שאני מציע שנעשה.
מיכאל איתן: שמענו הרבה הערות, ניקח את כל ההערות, ונבדוק האם ניתן להמשיך הלאה, או שנעצור כאן.
מיכאל איתן: בשלב זה אני מודה לוועדה ומודה ליושב-ראש.
טנה שפניץ: אם יש עוד חומר, תעבירו לנו.
טנה שפניץ: אנחנו קראנו את החוק האמריקני, ראינו שיש הבדלים גדולים, אבל זה שטחי, מה שעשינו עד עכשיו.
מיכאל איתן: במסגרת הבדיקה, אני גם אבדוק מה נעשה בארצות-הברית, ואני אתעניין אצל מישהו שבקיא היטב בפרקטיקה האמריקנית, ויוכל לענות על השאלות שעלו כאן, האם זה מביא לתביעות סרק, מה שיעור התביעות וכן הלאה.
מיכאל איתן: נאמרו כאן דברים מאוד חשובים, אני לא יכול להתעלם מהם.
אופיר פינס-פז: ברור שהצעת החוק לא בשלה להצבעה.
אופיר פינס-פז: אם נצליח להביא אותה לידי הבשלה, נקדם אותה, ולא, נקפיא אותה.
אופיר פינס-פז: על סדר-היום: תקנות מרשם האוכלוסין (הטפסים להודעות לידה ופטירה) (תיקון), התשס"א-2001 - אישור התקנות.
נעמה אלבה: כמו שצוין במכתבו של שר הפנים, פנו אלינו נציגים מהמשרד לביטוח לאומי, משרד הבריאות והלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, והציעו מספר שינויים לטופס.
נעמה אלבה: כשבאנו לתקן את השינויים, ראינו שבמהלך השנים נעשו כל מיני תיקונים בלי להעביר אותם במסלול רגיל.
נעמה אלבה: מה שעשינו הוא, הכנסה לטופס באופן מתוקן.
נעמה אלבה: אלה דברים שנעשו במשך השנים ללא תיקון, ודברים שהיה צריך להוסיף עכשיו, בעקבות התיקונים שהם ביקשו.
נעמה אלבה: הדברים העיקריים שביקשו לשנות הם הוספה, למשל, בסעיף 14, שעד אז היה רובריקה ליחיד ורובריקה לתאומים, שינו את הרובריקה לתאומים או יותר, כדי שיהיה ידוע מאותה לידה כמה ילדים נולדו מעבר לאפשרות של תאומים.
ציונה חקלאי: ריבוי לידה, מעבר לתאומים, הולך וגדל עם השנים.
אופיר פינס-פז: אני מבין שאת הטופס לפטירה לא משנים, רק טופס לידה.
אופיר פינס-פז: אני קורא פה "הודעת לידת חי".
אופיר פינס-פז: מה קורה בלידת מת?
יונה אמיתי: יש דיווח נפרד בטופס אחר.
אופיר פינס-פז: כתוב פה "שם משפחה/חמולה".
אופיר פינס-פז: אני מציע למחוק את המילה "חמולה".
אופיר פינס-פז: אנחנו לא חיים בחמולות, אולי לאפגניסטן זה נכון.
אופיר פינס-פז: אני קורא את הרובריקות: השמות הפרטיים, המין, מקום הלידה, תאריך הלידה עברי.
אופיר פינס-פז: ב"תאריך הלידה גריגוריאני", אני מציע לכתוב ליד זה, בסוגריים, "לועזי", כדי שגם אנחנו נבין על מה מדובר.
אופיר פינס-פז: אני ממשיך לקרוא: הלאום, הדת.
אופיר פינס-פז: למה צריך דת?
ציונה חקלאי: יש את זה ברישום מרשם האוכלוסין.
אופיר פינס-פז: מה עושה אדם לא דתי?
יונה אמיתי: זה שיוך דתי, זה לא מידת הזיקה לדת.
אופיר פינס-פז: אדם לא רוצה להיות דתי.
אופיר פינס-פז: איך הוא כותב שהוא לא דתי?
ג'וליה זמל: זה שיוך לקבוצת אוכלוסייה שמוגדרת ליהודים ומוגדרת למוסלמים וכן הלאה.
אופיר פינס-פז: כתוב כאן "לאום".
ג'וליה זמל: לאום זה, למשל, "ערבי".
ג'וליה זמל: דת זה יהודים, מוסלמים, דרוזים.
ג'וליה זמל: זה מאוד חשוב.
אופיר פינס-פז: זה חשוב לכם?
ציונה חקלאי: יש את זה בכללים של משרד הפנים.
ציונה חקלאי: נכון להיום, במרשם האוכלוסין, צריך לציין דת.
אופיר פינס-פז: כשאדם מוציא תעודת זהות, גברתי, רושמים לו מה שהוא צריך.
אופיר פינס-פז: למה כשאדם נולד, צריך לדעת מה הדת שלו ומה הלאום שלו?
יונה אמיתי: מבחינת מדדי בריאות לאומיים ובין-לאומיים יש חשיבות בלתי-רגילה לשיוך הספציפי, למשל, לגבי תמותת תינוקות, שזה אחד המדדים להשוואת רמת בריאות לאומית.
יונה אמיתי: נוצרים, דרוזים, מוסלמים, זאת קטגוריה אחרת.
יונה אמיתי: זה משפיע על תוכניות משרד הבריאות להתערבות למען צמצום תמותת תינוקות.
יונה אמיתי: ההתערבות מיועדת לקבוצות אוכלוסייה, אם רואים שיש פער גדול בין נוצרים, דרוזים ומוסלמים, כך שלא מספיק לומר יהודי או לא יהודי.
אופיר פינס-פז: אם יש את הדת, למה צריך גם את הלאום?
ציונה חקלאי: כפי שכל אדם נרשם, ולכל ילד חדש יש רישום נוסף במרשם האוכלוסין, לפי הכללים של משרד הפנים, שלא משרד הבריאות קבע, יש גם דת וגם לאום.
אופיר פינס-פז: אני לא מדבר על משרד הבריאות, אני מניח שלמשרד הבריאות זה לא משנה.
ג'וליה זמל: זה מאוד חשוב בניתוח רמת הפריון.
אופיר פינס-פז: ככל שיש יותר נתונים, הניתוח יותר טוב.
ציונה חקלאי: הניתוח הוא לא למטרת ניתוח.
ציונה חקלאי: המידע הזה חשוב כדי לצפות התנהגות, כדי להכשיר כלים.
ציונה חקלאי: אם יש עלייה בילודה או ירידה בילודה, זה מאוד חשוב גם לגבי מספר של בתי-חולים או חדרי לידה.
ציונה חקלאי: כל הסטטיסטיקות האלה הן לא רק למטרות חברתיות.
אופיר פינס-פז: יש בתי-חולים לערבים ובתי-חולים ליהודים?
אופיר פינס-פז: אתם רוצים נתונים, כי אתם הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, זה בסדר, אבל להתחיל לעשות מזה אידיאולוגיה, אני לא מציע.
אופיר פינס-פז: כמה שיש יותר נתונים זה חשוב ללשכה המרכזית לסטטיסטיקה, את זה אני מבין.
אופיר פינס-פז: לא צריך להתחיל להסביר שצריך יותר בתי-חולים.
אופיר פינס-פז: ילד הוא ילד הוא ילד.
אופיר פינס-פז: זה לא משנה אם הוא יהודי, ערבי או דרוזי.
יונה אמיתי: נושא הדת, כמו שהסברתי, זה חשוב לשירותי בריאות.
יונה אמיתי: לנושא הלאום אין לי הסבר.
גיא קינן: הרוב גדול, יותר מ-99% מהמקרים, הדת באה באופן אוטומטי ממרשם התושבים.
גיא קינן: מדובר על מקרים שונים, כשאין לאישה מספר זהות.
גיא קינן: אם לאישה יש מספר זהות ומוצאים אותה במרשם, הילד מקבל את הדת שלה.
שלמה שהם: מה המטרה של הטופס הזה?
שלמה שהם: הטופס היה קודם, איזה שימוש עשו בו עד היום?
ציונה חקלאי: כל הפרטים האלה הם ללא שינוי.
ציונה חקלאי: הוספנו רק שני פרטים.
שלמה שהם: יש חשש של פגיעה בפרטיות אם אתה שואל אישה עכשיו באיזה שבוע היא בהריון וכן הלאה.
שלמה שהם: השאלה אם יש הצדקה לפגיעה הזאת.
ציונה חקלאי: זה טופס רשמי של מדינת ישראל שהיה קיים כל השנים.
אופיר פינס-פז: הוא היה בלי אישור.
אופיר פינס-פז: יש עקרון של פרטיות של אדם.
ג'וליה זמל: אנחנו שומרים על הפרטיות.
אופיר פינס-פז: איך אני יודע שאתם שומרים?
אופיר פינס-פז: אני לא בדקתי את הלשכה, ועכשיו אנחנו לא דנים בלשכה, לכן אני לא יכול להגיד אם אתם יודעים לשמור על פרטיות או לא יודעים לשמור על פרטיות.
אופיר פינס-פז: אני מאמין לכם שאתם, כמובן, עושים מאמצים לשמור על הפרטיות.
שלמה שהם: הגנה על פרטיות זאת גם הגנה כלפי השלטון.
שלמה שהם: השאלה, מה מותר לשלטון לדעת.
שלמה שהם: חוויתי את זה על בשרי.
שלמה שהם: פעם באו אלי לבקש מהלשכה המרכזית שאמלא שאלון, וזאת עבירה פלילית אם אתה לא ממלא את השאלון.
ג'וליה זמל: יש חוק הסטטיסטיקה.
אופיר פינס-פז: אני מבקש למחוק את המילה "חמולה".
אופיר פינס-פז: כתוב פה "שם אבי האב (למיעוטים בלבד).
אופיר פינס-פז: למה זה כך?
גיא קינן: זה חלק מהשם.
גיא קינן: במיעוטים שם אבי האב נחשב כחלק מהשם.
גיא קינן: כמו ששמי גיא קינן, אצל המוסלמים והדרוזים יש ארבעה רכיבים לשם.
אופיר פינס-פז: תכתוב "שם מלא".
גיא קינן: זה לא מקובל.
גיא קינן: עד עכשיו היה מקובל לתת סעיף נפרד עבור כל חלק נפרד של השם.
שלמה שהם: אם כבר, תבקש שם אבי האב מכולם.
שלמה שהם: שים לב איזו אפליה נעשית פה - אתה דורש נתון נוסף מאדם שהוא בן מיעוטים.
אופיר פינס-פז: ברובריקה של "שם אבי האב" למחוק "למיעוטים בלבד".
אופיר פינס-פז: ממי מבקשים את תאריך הלידה?
נעמה אלבה: אנחנו כבר בשלב של הפרטים על ההורים.
ג'וליה זמל: כל השאלות האלה מופנות לפרטים על האב והאם.
אופיר פינס-פז: למה אתם צריכים את תאריך הלידה של האב והאם?
ג'וליה זמל: זה מאוד חשוב לסטטיסטיקה.
אופיר פינס-פז: אני מבקש למחוק את תאריך הלידה של האב והאם, זה לא עניינכם.
אופיר פינס-פז: ערעורים אצל שר הפנים.
ג'וליה זמל: אי-אפשר לקבל סטטיסטיקה בלי גיל האם.
אופיר פינס-פז: הטופס הוא לצורכי סטטיסטיקה?
נעמה אלבה: הטופס מתחילתו הוא כדי לרשום את האדם במרשם האוכלוסין.
ציונה חקלאי: לגיל האם יש חשיבות רבה בהולדת התינוק.
ציונה חקלאי: זה חשוב בתוכניות התערבות, וככל שגיל האם יותר גבוה, ההסתברות למומים יותר גבוהה.
אופיר פינס-פז: היא בהריון תשעה חודשים, עוקבים אחרי הגיל שלה.
אופיר פינס-פז: אחרי שנולד הילד את עוקבת אחרי הגיל שלה.
ציונה חקלאי: אני לא עוקבת באופן אישי אחרי האישה הזאת או אחרת.
אופיר פינס-פז: יש מי שעוקב באופן אישי - הרופא שלה.
יונה אמיתי: אנחנו מדברים פה על נתון בעל חשיבות בלתי-רגילה בקביעת רמת הסיכון בתכנון שירותי בריאות.
יונה אמיתי: היום התופעה של אימהות בגיל מתקדם, 35-40 ומעלה יותר נפוצה.
יונה אמיתי: יש לזה חשיבות בלתי-רגילה ברמת הסיכון של התינוק ובתכנון שירותי בריאות.
יונה אמיתי: אנחנו נתייצב בעוד שנתיים עם שוקת שבורה.
יונה אמיתי: בכל מדינות המערב אוספים את הנתונים האלה, ואנחנו לא, ולא נוכל להעריך אל נכון נתונים דמוגרפיים שיש להם השלכות מיידיות על בריאות ועל תכנון שירותי בריאות - תסמונת דאון, בדיקות מי-שפיר - הרבה מאוד מידע יש סביב גיל האם.
יונה אמיתי: לגבי גיל האב אני מרגיש פחות חזק לגבי הטיעון.
ציונה חקלאי: בהודעת הלידה בארצות-הברית, שהיא שומרת מאוד על זכויות הפרט, כתוב: צורת הלידה ופרטים נוספים.
שלמה שהם: כל הנתונים האלה נמצאים בבתי-חולים.
שלמה שהם: התינוק כבר נולד עם כל סיפור חייו.
שלמה שהם: מחר, כשבאים לבדוק אותו, האח הגדול כבר יודע עליו הרבה מאוד דברים, שאולי התינוק לא היה רוצה שידעו עליו.
יונה אמיתי: התינוקות החולים, אלה שיש להם מומים, זוכים לתשומת לב מקסימלית ברמת הפירוט, אבל כל 140,000, שנולדים במדינת ישראל בשנה, אנחנו רוצים לדעת רק את ה-ABC שלהם לתכנון שירותי בריאות.
אופיר פינס-פז: שלמה שהם, אני רוצה להעביר את הטפסים הלאה לממונה על הגנת הפרטיות.
אופיר פינס-פז: אני לא מאשר את התקנות.
אופיר פינס-פז: שלמה שהם, אני מבקש שתשלח לה מכתב ממני עם הטפסים המצורפים.
אופיר פינס-פז: אני מבקש חוות דעת משפטית של משרד המשפטים.
נעמה אלבה: זה עבר דרך משרד המשפטים.
דורית ואג: זה עבר את מחלקת ייעוץ וחקיקה, זה לא עבר את הממונה על הגנת הפרטיות.
אופיר פינס-פז: אני מבקש ייעוץ ספציפי בנושא ספציפי.
אופיר פינס-פז: אני מבקש ייעוץ מסודר בעניין הזה.
אופיר פינס-פז: אנחנו נראה את ההערות שלה, ונשלים את הדיון.
אופיר פינס-פז: על סדר-היום: תקנות סדר הדין הפלילי (גביית חוב בשל קנסות שלא שולמו במועדם), התשס"ב-2001; צו סדר הדין הפלילי (הארכת תקופת תשלום), התשס"ב-2001; תקנות סדר הדין הפלילי (תיקון), התשס"ב-2001.
אופיר פינס-פז: הנושא הראשון, תקנות סדר הדין הפלילי (גביית חוב בשל קנסות שלא שולמו במועדם).
לבנת משיח: ב-26 ביולי פורסם תיקון 32 לחוק סדר הדין הפלילי, אשר אמור להכניס לתוקף, בסוף נובמבר, הוראות חדשות בקשר לחישוב של תוספות הפיגור המתווספות לקנסות.
לבנת משיח: באותו תיקון נקבעה גם הוראת מעבר רחבה אשר מחילה על כל קנסות העבר, שלא התיישנו ושטרם שולמו, את תוספות הפיגור החדשות, אשר ייכנסו לתוקף לפי החוק החדש.
לבנת משיח: התנאי לזכות בתוספות הפיגור המופחתות הוא בכך שאדם ישלם את כל החוב עד תום המבצע, בלשון עממית, שאמור להסתיים בתום חמישה חודשים מיום תחילתו של החוק, בסוף אפריל.
לבנת משיח: כלומר, מי שישלם את כל קנסות העבר בין 27 לנובמבר ל-27 באפריל, יזכה בתוספות נוספות, לפי החוק הדש.
לבנת משיח: אנחנו ודאי נעבור על עיקר ההוראות שבתקנות האלה, סעיף, סעיף, שההסדר הקבוע הוא, שהרשויות המופקדות על מתן הקנסות, ישלחו הודעות תשלום לכל החייבים, כאשר תוספות הפיגור מחושבות לפי החוק החדש.
לבנת משיח: אם במקרה הודעות אלה לא יתקבלו, כלומר, אדם יודע שיש לו קנסות כאלה, והוא לא קיבל הודעה בסוף 40 הימים שקבענו בתקנות שיישלחו ההודעות, תהיה לו אפשרות לפנות לרשויות המתאימות, לפי מי שהגיש את הקנס, והוא יופנה למקום שהוא יוכל לשלם בו את הקנס, לפי התוספת המופחתת.
אופיר פינס-פז: מה קורה עם תיירים?
אופיר פינס-פז: תייר עשה עבירה, קיבל קנס, לא שילם את הקנס.
אופיר פינס-פז: אלה חובות אבודים?
לבנת משיח: נכון.
ציון כספי: במבצע הזה נכללים רק אנשים שהם מעל סדר גודל של תשעה חודשים לפחות.
אופיר פינס-פז: למה לא מתייחסים באותה צורה למי שגר בשטחי איי?
שלומית שמעוני: בגלל אי-השהות שלהם בארץ.
אופיר פינס-פז: אין שום יכולת לאכוף את זה?
לבנת משיח: אם הרכב בבעלות חברת השכרה, חברת ההשכרה מחויבת.
לבנת משיח: בעל הרכב הוא אחראי לתשלום הקנס.
לבנת משיח: אם חברת ההשכרה בעלת הרכב, פונים לחברת ההשכרה, אם לא, בעל הרכב.
שלומית שמעוני: כלפי תושבי הרשות שעוברים עבירות בשטח "סי", יש מימוש אכיפה מלא, כי קבעו הוראות מיוחדות באמצעות צו מושל.
שלומית שמעוני: לא יכול להיות שבשטח "סי" תהיה אכיפה ויהיה מימוש אכיפה, וכלפי תושבי רשות, שעוברים עבירות בישראל, שהשהות שלהם היא בדיוק כמו בשטח "סי", ואפילו יותר, לא תמומש האכיפה כלפיהם.
אופיר פינס-פז: תלוי איזה סוג של אכיפה.
שלומית שמעוני: בכל עבירות התנועה: בעבירות קנס ובעבירות שהן על ברירות משפט, ואין הזמנות לדין, יש מימוש אכיפה מלא יותר.
לבנת משיח: אלה התקנות הראשונות שאנחנו מבקשים לאשר.
לבנת משיח: הצו שהוצג לפניכם, צו סדר הדין הפלילי (הארכת תקופת תשלום).
לבנת משיח: שמנו לב שהחוק נכנס לתוקף ב-26 בנובמבר, ומכיוון שאנחנו רוצים להקל עם האזרחים, כדי שלא יהיו חישובים מסובכים, מוצע להאריך את המבצע הזה כבר עכשיו, עד סוף אפריל, כדי שזה לא יסתיים לקראת סוף החודש, שיהיה לא ברור.
לבנת משיח: אנחנו חושבים שזה יקל עם האנשים, שידעו שתוקפו הוא עד סוף אפריל, כלומר 30 באפריל.
אופיר פינס-פז: קבענו בהוראות המעבר חמישה חודשים.
דורית ואג: זה אמור להיות מ-27 בנובמבר עד 27 באפריל, אז הם מושכים עוד שלושה ימים.
לבנת משיח: 26 באפריל זה מועד לא עגול.
לבנת משיח: 30 באפריל זה למען הנוחיות.
אופיר פינס-פז: אתם יכולים על-פי החוק לסחוב ארבעה ימים.
לבנת משיח: באישור ועדת החוקה.
לבנת משיח: אנחנו יכולים להוסיף מה שהוועדה מאשרת.
לבנת משיח: (קוראת סעיפים 1(1), 1(2) לתקנות סדר הדין הפלילי (גביית חוב בשל קנסות שלא שולמו במועדם), התשס"ב-2001).
אופיר פינס-פז: למה אני צריך לתת סמכות לכל "בעל תפקיד אחר ברשות המקומית"?
נועה בן-אריה: הסעיף הזה לא מאפשר לתת את הסמכות לכל בעל תפקיד אחר, ופה אני מבקשת להעיר שזה צריך להיות.
אופיר פינס-פז: למה הוא לא נותן סמכות?
נועה בן-אריה: כיוון שמדובר ב"בעל תפקיד אחר ברשות המקומית".
נועה בן-אריה: הערתי את תשומת לבה של עורכת-דין משיח בשעתו באמצעות חברה, שזה צריך להיות "או מי שראש הרשות הסמיכו לכך".
נועה בן-אריה: צריכה להיות איזו הסמכה של ראש הרשות לאותו אדם לבצע את פעולת הגבייה או את פעולת האכיפה.
נועה בן-אריה: היום יש עבודה גם באמצעות חברות הגבייה ברשויות המקומיות וגם במסגרת חוק התקציב לשנה הזאת מנסים לבצע הסמכה מפורשת שלהם בפקודת העיריות של עובדי חברות הגבייה האלה.
נועה בן-אריה: כאשר הם יקבלו את ההסמכה שלהם, והסמכה על-פי דין בטופס מראש הרשות המקומית, על-פי הטפסים לפי פקודת העיריות, זאת תהיה הסמכה כדין, והיא תהיה כפופה לקריטריונים שהיועץ המשפטי לממשלה היום קובע.
אופיר פינס-פז: כשזה יקרה - - -
נועה בן-אריה: עובדי חברות הגבייה מועסקים בפועל מזה כמעט עשור.
נועה בן-אריה: יש עם זה בעיה.
אופיר פינס-פז: אני לא רוצה להחיל את זה בחוק הזה.
אופיר פינס-פז: אתם רוצים לשנות חקיקה בפקודת העיריות, אני אשמח.
נועה בן-אריה: לא צריך לשנות חקיקה.
נועה בן-אריה: החקיקה עד היום אפשרה לנו לבצע את הפעולות האלה באמצעות חברות הגבייה, בעוד שהתקנת התקנות האלה אוסרת את הפעולה הזאת.
נועה בן-אריה: זה לא דבר שהיה אסור בעבר, ולכן אני מבקשת להעיר את תשומת לב הוועדה.
אופיר פינס-פז: פה יש עניין למבצע מיוחד, שהוא גם מוגבל בזמן והוא גם לנושא מסוים מאוד.
נועה בן-אריה: המבצע הוא בלי שום קשר.
נועה בן-אריה: המבצע הוא מבצע לחמישה חודשים, שבהם אנשים משלמים סכום מופחת, בעוד שבעוד חמישה חודשים מהיום הם יהיו כפופים לחוק החדש, שאין בו כפל קנסות.
נועה בן-אריה: במצב הדברים הזה, הגובה של הרשות המקומית, שהוא לא בעל תפקיד בתוך הרשות, אלא מי שהרשות הסמיכה אותו לכך, יצטרך לבצע עבור הרשות את פעולת האכיפה והגבייה, אם יהיה שימוש בחברת גבייה, וזאת על מנת להגביר את יכולת הגבייה של הרשויות המקומיות, ולא לשים להם מכשול.
שלמה שהם: מה לגבי הפיקוח, איזה חברות לוקחים?
שלמה שהם: יש הרי בעיות קשות עם חברות הגבייה האלה.
נועה בן-אריה: הבעיות האלה כרגע עומדות על סדר-היום הציבורי וגם על סדר-היום המשפטי, בבית-המשפט העליון ואצל היועץ המשפטי לממשלה, בבדיקה מקיפה.
אופיר פינס-פז: נתת את התשובה.
נועה בן-אריה: לא, הסמכויות כרגע, של חברות הגבייה, הן לאלה שמתמנים על-פי הרשאה של ראש הרשות המקומית.
נועה בן-אריה: הבחירה של חברת הגבייה שעובדת ברשות נעשית בדרך-כלל על-פי מכרז ועל-פי קריטריונים ברורים מבחינת החוק, כאשר ההכפפה היא, פחות או יותר, כמו בחוק ההוצאה לפועל, זאת אומרת, בחינה של החברה שמבצעת את הפעולה ובחינת העובדים בה.
אופיר פינס-פז: מה עמדת משרד המשפטים?
לבנת משיח: אנחנו מסכימים עם ההערה שלה, משום שאנחנו יודעים שיש רשויות מקומיות, שאם לא נאפשר להן את ההרחבה הזאת, הן לא יוכלו בכלל להפעיל את המבצע.
לבנת משיח: התקשר אלי, למשל היועץ המשפטי של רמת-גן.
אופיר פינס-פז: בשביל מה יש להם אגפי פיקוח וגבייה?
נועה בן-אריה: יש להם אגפי פיקוח וגבייה, כאשר כוח-האדם שם למעשה לא מספיק לשם ביצוע פעולות הגבייה והאכיפה, ולכן הם נעזרו במשך שנים בחברות גבייה, כשגם בתי-המשפט המוסמכים בירכו על העניין הזה.
אופיר פינס-פז: משרד המשפטים מקבל את זה?
לבנת משיח: אנחנו מקבלים.
אופיר פינס-פז: צריך לנסח את זה בצורה מסודרת.
נועה בן-אריה: "מי שראש הרשות המקומית הסמיכו לכך.
נועה בן-אריה: "
אופיר פינס-פז: אני מציע: ראש הרשות המקומית ואישור מועצת העיר או הנהלת העיר.
נועה בן-אריה: ההסמכה היום היא לא באישור מועצת העיר, ההסמכה היא לפי פקודת העיריות.
נועה בן-אריה: יש צורך לעשות תיקון לפקודת העיריות אם עושים דבר כזה.
אופיר פינס-פז: אני לא אסכים לכך.
אופיר פינס-פז: אחת משתיים: או שראש העיר יהיה לו דין ודיין, והוא יצטרך לתת דין וחשבון בפני מישהו, או שאני לא אסכים לזה.
נועה בן-אריה: ראש הרשות המקומית נותן דין-וחשבון על-פי סעיף 221 לפקודת העיריות.
אופיר פינס-פז: אני לא אתקן את זה, ואפשר למשוך את התקנות.
אופיר פינס-פז: תחשבי על זה עד סוף הישיבה.
לבנת משיח: (קוראת סעיף 1(3) לתקנות סדר הדין הפלילי (גביית חוב בשל קנסות שלא שולמו במועדם), התשס"ב-2001)
לבנת משיח: (קוראת סעיף 2 לתקנות סדר הדין הפלילי (גביית חוב בשל קנסות שלא שולמו במועדם), התשס"ב-2001)
אופיר פינס-פז: תיאמתם את התקנות האלה עם משרד האוצר?
אופיר פינס-פז: מישהו מוכן לומר לי מה ההערכות הכספיות של המבצע?
אופיר פינס-פז: מה ההערכה שלכם לגבי רווח והפסד והמבצע.
ציון כספי: קודם כול, אנחנו נרוויח, לא נפסיד.
ציון כספי: ישבנו עם אגף תקציבים, כשביקשנו לתקצב את המבצע.
ציון כספי: אנחנו יכולים להסתמך על מבצע קודם, שהיה לפני כ-10 שנים.
ציון כספי: שם שילמו קרוב ל-50% מהקנסות.
ציון כספי: ההערכות שלנו מדברות על 35% מהקנסות ששולמו.
ציון כספי: אנחנו לוקחים בכוונה את ההערכות המחמירות.
שלמה שהם: איזה סכום זה?
אורי סער: אם ייגבו 35% מהקנסות, על-פי ההנחות שלנו, אנחנו מעריכים שלאוצר ייכנס וכ-120 מיליוני שקלים.
אופיר פינס-פז: מה ההוצאה על המבצע?
אורי סער: עד עכשיו 10 מיליוני שקלים.
אופיר פינס-פז: מה ההוצאה הכוללת עד שייגמר המבצע?
אופיר פינס-פז: מה התכנון שלכם?
ציון כספי: להנהלת בתי-המשפט אין כסף למבצע, וקיבלנו תקציב מיוחד מאגף התקציבים למבצע הזה.
ציון כספי: נכון להיום קיבלנו בפריסה, בשנת 2001 עד 2002, 10 מיליוני שקלים, שזה לא מספיק.
ציון כספי: ביקשתי פגישה נוספת עם אגף תקציבים.
ציון כספי: ב-19 בחודש היא תתקיים.
ציון כספי: אנחנו זקוקים לפחות לעוד 2-2.5 מיליוני שקלים.
ציון כספי: וזה כרגע מה שנראה לנו עלות המבצע.
ציון כספי: חשוב שתדע, אדוני, שהנהלת בתי-המשפט תורמת פה הרבה מאוד מבחינת אנשים ומשאבים על מנת לקדם את המבצע, כי אנחנו רואים בזה עניין ערכי.
לבנת משיח: (קוראת סעיף 3 לתקנות סדר הדין הפלילי (גביית חוב בשל קנסות שלא שולמו במועדם), התשס"ב-2001)
שלמה שהם: דיברנו על סניף דואר.
ציון כספי: שינינו את זה.
ציון כספי: בהמשך לדיונים שהיו, אנחנו לא יכולים להעביר את הקובץ הזה לרשות הדואר.
שלמה שהם: אתה יודע מה אתה עושה לבתי-המשפט?
שלמה שהם: יהיו לפחות 30% שלא יקבלו הודעות.
ציון כספי: אני בא משם.
ציון כספי: יותר מ-35% לא יקבלו.
ציון כספי: אנחנו עובדים על העסק הזה כבר שלושה חודשים, ואנחנו נערכים לזה.
ציון כספי: אם אתם רוצים, אני אפרט בפניכם את ההיערכות של בתי-המשפט לטובת הנושא הזה.
שלמה שהם: השאלה אם אי-אפשר בכל זאת סניף דואר.
ציון כספי: אי-אפשר להעביר את המידע, כי אתה צריך להחזיק את כל המידע על אזרחי מדינת ישראל במקום פרטי.
אופיר פינס-פז: נאשר את זה.
לבנת משיח: (קוראת סעיף 4 לתקנות סדר הדין הפלילי (גביית חוב בשל קנסות שלא שולמו במועדם), התשס"ב-2001)
אופיר פינס-פז: כמה כסף יש שם?
אופיר פינס-פז: כמה פלסטינים חייבים?
ציון כספי: אנחנו לא יודעים.
אופיר פינס-פז: יש לך שוברים.
ציון כספי: אנחנו מקבלים את כל הנתונים על הקנסות מהמשטרה.
ציון כספי: עכשיו אנחנו בתהליכי קבלת הנתונים, וזה צריך להיות צמוד ליום פתיחת המבצע, כי הנתונים מתעדכנים יומיום - אנשים משלמים, וכן הסטטוס של הקנסות.
אופיר פינס-פז: שר המשפטים אמר שאף אחד לא משלם.
ציון כספי: יש כאלה שמשלמים.
דורית ואג: ממילא אתם לא צריכים לעשות כלום, לפי התקנה.
אורי סער: אנחנו מפיצים בעיתונות.
לבנת משיח: אתה חייב לשלוח להם, ורצינו למנוע בזבוז כספים לשווא.
שלמה שהם: זה בלאו הכי לא יגיע.
אופיר פינס-פז: אי-אפשר לשלוח בדואר?
ציון כספי: יש מנגנון מסובך, שעומד בראשו בחור בשם נידם.
לבנת משיח: ניסינו לברר אם יש אפשרות לקבוע מקום מרכזי, ושום דבר לא הלך.
יפעת רווה: גם אי-אפשר להכריז שהאנשים האלה לא זכאים, אפילו אם הם רוצים לשלם.
אופיר פינס-פז: למה אי-אפשר להתקזז מול הרשות הפלסטינית?