GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נאור זגורי: דרך אגב, בימים האלה – אני אשתף אתכם במשהו שאתם בטח יודעים – כולם נמצאים בסערת רגשות גדולה, מה עושים בצבא, עוד מעט מתגייסים, כולם במיונים, צו ראשון, דברים כאלה ואחרים.
נאור זגורי: אני אישית חושב, שאם אנחנו בגיל 18 נתגייס לצבא, נתפוס נשק ונלך להגן על המדינה שלנו, צריכה להיות לנו הזכות להשפיע ולבטא את הדעה הפוליטית שלנו ומה שאנחנו מרגישים בתור אזרחים במדינה במערכת הבחירות הדמוקרטית.
נאור זגורי: אני אישית לא חושב שיש הבדל בין בגרות ויכולת לגבש עמדה פוליטית בין נערים ונערות בני 17 לבין בוגרים כביכול אל מול החוק, בני 18.
נאור זגורי: אני מאמין שצריך להוריד את גיל הבחירה לגיל 17.
נאור זגורי: זה, כמובן, יביא לכמה יתרונות, גם מספר הזכאים לבחירות יעלה משמעותית, אני חושב שגם יהיה אינטרס של חברי הכנסת לקדם את העניינים ואת האינטרסים של הנוער.
נאור זגורי: אני חושב שזה משהו חשוב מאוד להנחיל את הדבר הזה של פוליטיקה ודמוקרטיה מגיל צעיר לדור הבא, ואני בטוח שחלק מאתנו יצא לו להתפקד למפלגה, אם לא כולנו, ולהצביע ולהשפיע, ואולי ביום מן הימים גם להיות חבר כנסת.
נאור זגורי: אני חושב שזה משהו שצריך להיות משמעותי גם בעיניהם של חברי הכנסת.
נאור זגורי: אם אתם תלכו רגע אחורה ותזכרו ביום שאתם הייתם בני 17, והיום אתם חברי כנסת שמכהנים כאן בבית המחוקקים של המדינה, אני חושב שכבר אז היה לכם כיוון, או לפחות הייתם יכולים לגבש עמדה פוליטית שתייצג את מה שאתם חושבים ומרגישים.
נאור זגורי: היום במיוחד שומעים כל הזמן בטלוויזיה, באינטרנט, דיונים עם ההורים בבית ספר, דווקא בגלל זה צריך לתת את היכולת הזאת לבני הנוער להשפיע.
נאור זגורי: לגבי מה שחבר הכנסת אורבך אמר.
נאור זגורי: בני הנוער הם לא שאננים.
נאור זגורי: גם אם יבוא אלינו עכשיו שר כזה או אחר, או חבר כנסת, וינסו להציע לנו דברים כאלה ואחרים כדי להצביע בשבילם, אני לא חושב שהיינו מתייחסים לזה בצורה שונה מנער בן 18.
נאור זגורי: אנחנו יודעים מה טוב לנו, אף אחד לא יכול לבוא ולעבוד עלינו.
נאור זגורי: אנחנו לא ילדים בני שבע, נגמלנו מחיתולים מזמן, ודעה פוליטית רובנו די מצליחים לגבש גם בתקופה של מבחנים, גם בתקופה של לימודים ובגרויות.
נאור זגורי: אני חושב שזה לא שונה מהסטודנטים שלומדים ומצליחים להשפיע, והרבה מהם פעילים.
נאור זגורי: יש לנו מועדוני "דיבייט" שיש בכל האוניברסיטאות, וכל מיני תנועות צעירות גם במפלגות.
נאור זגורי: עם הורדת גיל הבחירות הייתי ממליץ גם מהבחינה הזאת של ההתפקדות למפלגות, לעשות סוג של יישור קו.
נאור זגורי: אם ניקח לדוגמה את מפלגת העבודה, אפשר להתפקד אליה מגיל 17.
נאור זגורי: אם ניקח מפלגות אחרות כמו הליכוד – מגיל 18.
נאור זגורי: יותר מזה, הרי אמרנו שבחירות מתקיימות פעם בארבע שנים בערך, אז לא לכל אחד מאתנו יצא להשפיע ולבחור בבחירות, אבל אם מבחינת התפקדות למפלגות ולהתחיל להתעניין ולראות איך אנחנו יכולים לקדם את האינטרסים שלנו בתור נוער בארץ, אני חושב שזה משהו שחברי הכנסת צריכים להביא לתשומת לבם.
אברהם מיכאלי: תודה, נעם.
עמית אלחייני: אני גרה בבקעת הירדן, אני לומדת בבית ספר ירדן במעלה אפרים.
עמית אלחייני: מקום קטן, אין הרבה אנשים.
עמית אלחייני: אני רוצה לדבר על החלק שלי בבית הספר.
עמית אלחייני: התחלתי ללמוד אזרחות בכיתה י"א והתחלנו גם את מטלת הביצוע.
אברהם מיכאלי: כרגע את בי"א או בי"ב?
עמית אלחייני: אני בי"ב.
עמית אלחייני: התחלתי את מטלת הביצוע, ושם גיליתי יותר מעורבות, יותר ידיעה, יותר עניין, יותר להתעסק בזה.
עמית אלחייני: יש לי כמה דעות בעניין, אני לא יודעת אם להוריד או להשאיר את זה כך, כי יש הרבה בני נוער שלא יודעים, לא מתעניינים.
עמית אלחייני: זה נחלק.
עמית אלחייני: מצד אחד, יש אותי שאני כן מגלה מעורבות, ואני כן משתתפת ואני כן נמצאת פה היום בכנסת, ויש חלק שבכלל לא נמצאים במסגרת, או שזה לא נוגע אליהם.
עמית אלחייני: השאלה מה אנחנו עושים, החלק שלא מעורבים.
עמית אלחייני: נכון, בשיעורי אזרחות שומעים, מבינים יותר, ואנחנו אפילו נבחנים על זה, אבל מה קורה עם אלה שלא נמצאים שם?
עמית אלחייני: מה עושים עם זה?
אברהם מיכאלי: את חוששת לאלה שלא נמצאים במעגל הזה של המתעניינים או שאת חוששת שאלה ישפיעו בסוף לרעה, משום שהם לא יודעים שום דבר ובסוף יצביעו?
עמית אלחייני: גם וגם.
עמית אלחייני: מצד אחד הם לא ידעו מה להצביע, מצד שני הם גם לא מעורבים, אז הם ידעו מה לעשות?
עמית אלחייני: חלקם אפילו לא יגיעו.
דוד רותם: רבותי, אל תטעו, אם להוריד זה את גיל ההצבעה, לא את גיל ההיבחרות.
דוד רותם: שיהיה לכם ברור , זה לא ירד, את זה צריך להעלות.
עמית אלחייני: יש הרבה בני נוער שכן מעורבים וכן מבינים.
עמית אלחייני: אני גם חושבת שצריך להוריד, כי אני בעצמי הייתי רוצה להשפיע, כי אני מרגישה שיש דברים שמאוד חסרים, שצריך לטפח ולעזור וצריך להקשיב למה שהנוער אומר.
עמית אלחייני: מצד שני, מה אנחנו עושים עם הקבוצה השנייה או שלא יגיעו ויורידו את שיעור ההצבעה, או שירשמו דברים שפוגעים, כי הם לא יודעים מה הם עושים.
אברהם מיכאלי: השאלה היא, מה השנה הזאת בין 17 ל-18 תשנה לגבי אותם אלה שלא מתעניינים היום בכלל.
עמית אלחייני: זה משנה, כי אתה גם עולה בגיל ומגלה יותר בגרות.
עמית אלחייני: מצד שני, ברגע שיש לך ההחלטה שאתה יכול להצביע, אתה כן תתעניין, כן פתאום תסתכל ותתעניין לאיזה מפלגה אני מצביע, מיהם, מה הם עושים בשבילי.
אברהם מיכאלי: אם אומרים להם שהם לא יכולים להצביע, הם לא יתעניינו, את חושבת?
עמית אלחייני: הם יתעניינו, אבל בגיל הזה הם יותר מתעניינים איך לבלות, בפייסבוק ומה עושים אחרי בית ספר.
דוד רותם: את מאמינה שהמבוגרים כן יודעים מה הם עושים?
אלון: אני יושב-ראש מועצת התלמידים והנוער הארצית, אני מקריית-מוצקין, צפון-הארץ למי שלא מכיר, בית ספר "אורט מוצקין".
אלון: יש גם אוכלוסיית מבוגרים לא קטנה, וזה אני אומר בלשון זהירה, שלא יודעים בדיוק, לא מבינים בפוליטיקה דבר וחצי דבר, ובכל זאת הולכים להצביע משיקולים כאלה ואחרים.
אלון: יש כאלה שגם בוחרים לא להצביע.
אלון: כלומר, הקדמת גיל הבחירה כמו שאמר חבר הכנסת רותם מגיל 18 ל-17 מהסיבה הזאת, לדעתי היא לא נכונה.
אלון: שני נושאים שלא עלו פה – היו לי כאן כמה נושאים, אבל חברי כבר העלו אותם – למשרד החינוך, קודם כול, אני רשמתי: הנבחרים יתייחסו ברצינות וישקיעו יותר בחינוך, כלומר בתלמידים ונוער, ועם הדגשה על המלה "נבחרים".
אלון: במערכת בחירות את יכולה לראות הרבה פעמים, ואנחנו גם חווים את זה, אם זה במועצה ואם זה בכל מיני גופים אחרים, את ההבטחות של תחילת הקדנציה ואת המעשה במהלך הקדנציה.
אלון: אני חושב שעם קהל בוחרים די גדול – אם אתה משנה את גיל הבחירה מגיל 18 ל-17 נוספת לך פה מסה אדירה, ואדם, כבר בהיותו צעיר, רואה שהנבחר שלו לא פועל לטובת החינוך, לטובת האידיאולוגיה והערכים שהוא בחר בו בגלל זה, זה יכול להשפיע.
אלון: ולדעתי זה כן חשוב שמשרד החינוך, לדעתי לפחות, יעודד את הקדמת גיל הבחירה, שוב, גם מתוך רצון לקדם את הדמוקרטיה המעשית.
אלון: אני לוקח פחות פעם בשבוע חלק בוועדות הכנסת.
אלון: דמוקרטיה מעשית זה יותר טוב מכל דמוקרטיה ריאלית שאת לומדת בבית הספר.
אלון: אני באמת חווה ואני באמת מבין על מה מדברים ולא לומד כמו תוכי, אבל זו נקודה אחרת.
אברהם מיכאלי: באיזו כיתה אתה?
אלון: אני בי"ב.
אלון: דבר שני, לגבי חבר הכנסת אורבך.
אלון: דיברת על קמפיינים בתוך בית הספר.
אלון: כשהייתי בכיתה י' היתה מערכת הבחירות לכנסת, ועשו מעין סקר מייצג כמו שדיברתם פה על תיכון בליך.
אלון: לא שאני כל כך תפסתי ממנו.
אלון: אני לא אתייחס לסקר, אני אתייחס לכל היומיים שהתלוו לתהליך הבחירות.
אלון: אני חושב שכמות ספיגת הדמוקרטיה וההבנה מה זה הדמוקרטיה במדינת ישראל, מהם כל הערכים שאתה לומד עליהם בשיעורים השונים, אבל אתה לומד אותם בשביל להוציא ציון טוב במבחן ולא לומד ליישם אותם.
אלון: כל הדברים האלה שאתה לומד במשך שנתיים או שלוש, תלוי בבית הספר, תלוי במשרד החינוך, רוכזו ביומיים.
אלון: וביומיים הבנו כמה חשוב להצביע, ולא סתם להצביע, כמה חשוב להצביע נכון, והבנו מיהם חברי הכנסת.
אלון: אצלנו היו לפחות שבעה חברי כנסת ממפלגות שונות, אף-על-פי שזה בית ספר חילוני.
אלון: אני חוזר בתשובה, ברוך השם.
אלון: אף-על-פי שזה בית ספר חילוני הגיעו נציגים מש"ס, הגיעו נציגים מכל המפלגות האחרות, שלאו דווקא קשורות למגזר החילוני, אם זה מפלגות ערביות, אם זה מפלגות חברתיות כמו חד"ש, מרצ.
אלון: אני חושב שהדבר הזה די תרם, למרות החששות שלך, וזה הגביר גם את הזהות הציונית-הישראלית של - - -
אורי אורבך: את המהלך הזה אפשר בלי להצביע.
אלון: הצבעתי סתם בבית הספר בקלפי, זה לא באמת שינה, אבל אם היה פה משהו מעשי, כלומר, אתה מצביע בבית הספר, בעוד יומיים-שלושה, שבוע, הבחירות, תנסה לחשוב על ההשלכות של ההצבעה שלך עכשיו ובעוד שבוע.
אלון: אני לא משווה את זה לבגרות שהנער עובר בצבא, בגלל כל הסיטואציות, אבל הבגרות שהנער עובר בתהליך הזה היא טובה יותר מכל בגרות או שיעור אזרחות שאני גם לומד וגם עושה את הפרויקט.
אלון: אני מקווה שחברי הכנסת שמתנגדים ישנו את דעתם, אבל שוב, זו מהות הדמוקרטיה, אז בינתיים נצדד בך, חבר הכנסת רותם.
אברהם מיכאלי: תודה, אלון.
אברהם מיכאלי: מי מהבנות?
עדן אבן: אני מרמת ישי, לומדת בויצו נהלל, אני תומכת בהורדת גיל הבחירות.
עדן אבן: הרבה ממה שרציתי להגיד כבר אמרו.
עדן אבן: אני מאוד-מאוד תומכת בטענה שאם נערים ונערות בני 18 יכולים להתגייס לצבא, צריכה להיות להם הזכות, שהיא גם חובה כמובן, להצביע לכנסת.
עדן אבן: לנערים ולנערות יש סוג של התלהבות שיכול להיות שאין למבוגרים יותר, ואם כבר נותנים להם את המעורבות הזאת בגיל צעיר, ההתלהבות הזאת יכולה להמשיך.
עדן אבן: לנוער בישראל יש מוטיבציה ורצון להשמיע את הדברים האלה, ולבחור לכנסת זו דרך מצוינת להשמיע את הדברים.
עדן אבן: זה יכול מאוד להעלות את התודעה שלהם בעניין הפוליטיקה, כי כמו ששאלת את נופר, אם ביום שלישי היו לה בחירות, אני חושבת שהיא היתה נערכת לזה עוד קודם, לא יומיים לפני זה, ובזמן האחרון לפני הבחירות היא היתה יותר קשובה ויותר מנסה לדעת על זה.
דוד רותם: ואז היא היתה נכשלת בבחינה במתמטיקה...
בלהה גליקסברג: היסטוריה.
עדן אבן: לא כל היום מקדישים רק לזה כמובן, אבל יותר זוקפים את האוזניים לחדשות ויותר פותחים עיתונים.
אורי אורבך: מסקרן אותי מאוד, האם יש פה מישהו מבני הנוער שמתנגד להורדת הגיל, שאומר שצריך להשאיר את הבחירה בגיל 18 או להעלות את גיל הבחירה?
אורי אורבך: האם יש פה מישהו אחד כזה, שניים כאלה?
אורי אורבך: אין פה.
דוד רותם: הם מתאבדים?
דוד רותם: הם רוצים להשפיע.
אורי אורבך: זה מחזק את הטיעון שלי שאם תלכו לקבוצת המבוגרים, גילאי 18 ומעלה, 30 ומעלה, אתם תראו שיהיו 50%-50%, אולי 70% אפילו ירצו להשאיר את זה כך, ובגיל שלכם, לא משום שאתם פחות חכמים, או פחות טובים, או פחות שוחרי טוב, אלא אתם עדיין אין לכם תמונה כוללת.
אורי אורבך: לי עד היום אין תמונה כוללת במקרה שלי.
אורי אורבך: העובדה שפה כולם פה אחד חושבים אותו דבר היא ההוכחה - - -
דוד רותם: הם רוצים לשמור על זכויותיהם.
דוד רותם: הם כולם מתחת לגיל 18, וזה נוגע להם.
אורי אורבך: הם צריכים לשקול את השיקולים.
אורי אורבך: אם היה פה 70%-30% לטובת הורדת הגיל, הייתי אומר, ניחא.
אורי אורבך: אם כולם חושבים - - -
דוד אלחייני: חבר הכנסת אורבך, החבר'ה שנמצאים פה זה לא מדגם מייצג.
אורי אורבך: זה מדגם מייצג, כולם בני 17 - - -
דוד רותם: הם בני 18-17 שרוצים - - -
אורי אורבך: אמרתי את דעתי, הבנתם מה אמרתי.
אברהם מיכאלי: חבר הכנסת אורבך, ההערה שלך נכונה, הייתי רוצה שבני הנוער יחשבו על זה שכשכולם חושבים אותו דבר, אולי האיפכא מסתברא חסר פה.
דוד רותם: חברים על תשנו את דעותיכם.
דוד רותם: להיות אינטרסנט במובן החיובי, זה בסדר גמור.
אברהם מיכאלי: האיפכא מסתברא חסר.
שיר שרם: אני מנס ציונה, לומדת בתיכון על שם דוד בן-גוריון.
שיר שרם: בדברים שלך אתה מנסה לטעון שאנחנו לא אובייקטיביים בתור בני נוער, אז אני אספר לך.
שיר שרם: המפגש שלנו עם הכנסת לא התחיל היום, אלא קצת לפני, בחנוכה היה לנו מפגש הכנה, וביום הזה חילקו אותנו לוועדות.
שיר שרם: כשאני הלכתי עם הצעת החוק שקיבלתי מוועדת החוקה הביתה, שרוצים להוריד את גיל הבחירה לגיל 17, התגובה הראשונית שלי דווקא היתה: וואו, אני ממש מתנגדת לזה.
שיר שרם: אני אגיד לך למה.
שיר שרם: אני הולכת כל יום מהתיכון שלי, אני נמצאת במגמת מחשבים - -
אברהם מיכאלי: באיזו כיתה את?
שיר שרם: י"א.      	- - ילדים מאוד איכותיים, אני נמצאת בכיתה של, נקרא "חנונים", איך שלא תרצו, באמת ילדים שמתעניינים, מאוד משקיעים בלימודים, אז מן הסתם הם יותר מעורבים, אבל רוב התיכון, וגם הילדים בכיתה שלי, לא מתעניינים בפוליטיקה.
שיר שרם: ילדים לא יודעים מי באיזו מפלגה או כל מיני דברים כאלה.
שיר שרם: סיפור שקרה לי אתמול.
שיר שרם: אתמול סיפרתי לחברה שלי שאני הולכת לשאול שאילתה בכנסת.
שיר שרם: היא שאלה אותי על מה אני שואלת, אמרתי לה שאני אמורה לשאול את אהוד ברק בנושא ההשתמטות, ואמרתי לה שבטח אין לו ממש זמן עם כל מה שקורה לאחרונה.
שיר שרם: והיא שאלה: מה קורה לאחרונה?
שיר שרם: אז אמרתי לה: את יודעת שהוא עזב את מפלגת העבודה, והיא התפרקה.
שיר שרם: היא שאלה אותי: איזו מפלגה?
שיר שרם: על מה את מדברת?
שיר שרם: היא לא ידעה שאהוד ברק היה יושב-ראש מפלגת העבודה, כמובן היא גם לא ידעה שהוא פירק את המפלגה, הקים סיעה עצמאית.
שיר שרם: אין לה מושג, וזו ילדה שלומדת אתי בכיתה, ציונים מאוד טובים, אתם יודעים, נוער איכותי והכול.
שיר שרם: ילדים בגיל הזה, רובם באמת לא מתעניינים ולא יודעים ממש מה הולך במערכת הפוליטית.
שיר שרם: ילדים שיש להם ציונים טובים, כיתה איכותית והכול – אם הם לא יודעים, אני מניחה שהרבה בנות ובנים מהשכבה שלי, אין להם שמץ של מושג והם גם לא מעוניינים לדעת יותר, כי זה פשוט לא בראש סדר העדיפויות שלהם.
שיר שרם: יש להם עיסוקים אחרים וזה יותר מעניין אותם.
שיר שרם: אני מאוד מתעניינת במערכת הפוליטית – אני קוראת עיתונים, רואה טלוויזיה, מאוד מעניינת אותי כל המעורבות הזאת, אני גם שוקלת לפנות אולי לעסוק בתחום הזה כשאני אגדל.
שיר שרם: כשבאתי הביתה ואמרתי לאבא שלי את כל הדברים האלה, הוא דווקא היה בעד.
שיר שרם: כמה מפתיע, הוא לא בן נוער, ועדיין הוא בעד.
שיר שרם: באמת מפתיע.
שיר שרם: וזאת משום שהוא העלה איזו נקודה שיש הרבה מבוגרים שגם להם אין שמץ של מושג - -
שיר שרם: - - גם הם לא מתעניינים, גם להם לא אכפת.
אורי אורבך: את בעד שיצביע רק מי שיש לו מושג?
שיר שרם: גם אותם לא מעניין, גם להם לא ממש אכפת, גם הם לא קוראים עיתונים ולא ממש מבינים, ויש הרבה מבוגרים כאלה.
שיר שרם: למה שלנער בן 18 יהיה יותר מידע, יותר בשלות?
שיר שרם: ניקח את המקרה הקיצוני, שהבאת פה, יש כאלה שהם לא במסגרת בכלל, נושרים מבית הספר, אין להם שמץ של מושג, הם לא נמצאים בשיעורי אזרחות, מה יקרה?
שיר שרם: פתאום בגיל 18 אותו נער יעבור איזה מהפך אישיותי, יתחיל להתעניין, יעשה מנוי ל"ידיעות אחרונות"?
אורי אורבך: בכל גיל אתה יכול לשאול את זה.
שיר שרם: אתה יודע מה הוא יעשה מנוי לעיתון "הארץ", פתאום הוא יתחיל להיות מעורב, הוא ילך לכנסת, ינסה להשתתף בוועדות, יעשה תואר במשפטים?
שיר שרם: הרי זה לא הגיוני שהנער הזה יעבור בתוך שנה מהפך מטורף כזה?
שיר שרם: מה השורה התחתונה?
שיר שרם: מה אני רוצה להגיד פה?
שיר שרם: בשנה הזאת לא יקרה משהו משמעותי, ומי שלא התעניין יישאר לא מתעניין, מי שהיום מתעניין, אולי יתעניין יותר.
שיר שרם: לא יקרה משהו שיתהפכו הדברים ופתאום לנער תהיה בשלות רגשית לגבש דעה ולבחור.
אברהם מיכאלי: תסכמי לי את הדברים שלך.
אברהם מיכאלי: הנימוק שלך לתמוך בבחירה מגיל 17 הוא מעורבות, לתרום יותר ולהגדיל את אחוזי הבחירה.
אברהם מיכאלי: כפי שאמר פה היועץ המשפטי של ועדת הבחירות, גם שיקול פוליטי, להגדיל את מספר המשפיעים במדינה.
שיר שרם: כמובן.
שיר שרם: אני רוצה לסתור את אותו טיעון שבני נוער לא בוגרים מספיק או לא בשלים מספיק.
שיר שרם: בתוך שנה אתם כן נותנים לנו זכות, אז מה יקרה בשנה הזאת פתאום?
אברהם מיכאלי: תודה לך, שיר.
ניב רגב: אני מהמועצה האזורית מטה יהודה, מבית הספר עין-כרם.
ניב רגב: רציתי לחדד כמה סוגיות.
ניב רגב: קודם כול, אני חושב שצריכה להיות התאמה - - -
ניב רגב: בכיתה י"א.
ניב רגב: קודם כול צריכה להיות התאמה בין החוקים.
ניב רגב: אי-אפשר להגיד לבני נוער: בגיל 17 אתם אחראים מספיק בשביל לנהוג, לקחת עוד שני אנשים באוטו, שזו אחריות על החיים שלהם, ואתם לא יכולים לבחור את נציגי השלטון, שזה לדעתי פחות משמעותי מאשר החיים של האדם.
ניב רגב: הורדת גיל הבחירה – באופן כללי יש שאננות של העם, כל אחד חושב: אני אלך, אני אצביע, זה לא באמת ישפיע.
ניב רגב: אבל אם אנחנו מורידים את זה בשנה, המעורבות החברתית מתחילה עוד לפני גיל 17, כי לא פתאום, יום לפני הבחירות, שואל את עצמו הנער "מה אני אצביע מחר".
ניב רגב: זה לא עובד כך, כי התהליך מתחיל עוד הרבה לפני כן גם מהדעות שמגבשים בבית.
ניב רגב: ברגע שמקדימים את כל התהליך, לטווח הרחוק זה יגדיל את מספר הבוחרים באופן כללי, ששיעור הבוחרים יעלה.
ניב רגב: אני מבקש סליחה ממשרד החינוך, אבל אני לא חושב שבגרות בהיסטוריה או במתמטיקה יותר חשובים מנציגי השלטון.
ניב רגב: הרבה יותר חשוב מה יקרה בפועל במדינה מאשר עוד מבחן בכתב בהיסטוריה.
ניב רגב: אני גם לא מסכים עם דעתו של נציג משרד הפנים.
ניב רגב: לילדים לא בהכרח יש אותן דעות של ההורים.
ניב רגב: אני רואה טלוויזיה בדיוק כמו ההורים שלי, אני רואה חדשות, וכל אחד יכול לפרש את זה בצורה שונה.
ניב רגב: זה שההורים שלי חושבים משהו מסוים, זה לא אומר שגם אני אלך בכיוון הזה, להיפך.
ניב רגב: בקשר לתנועות הנוער – זו מעורבות חברתית, באמת באים ועושים, אבל זה לא משפיע באמת על מה שהולך לקרות במדינה, וזה לא מייצג את הדעות של בני הנוער.
ניב רגב: אני לא חושב שזה ישפיע באמת על הדברים שיקרו במדינה.
אברהם מיכאלי: תודה, ניב.
דין זוהר: שלום, יושב-ראש הוועדה, חברי הכנסת, חברי בני הנוער, אני תלמיד כיתה י"א מבית הספר "אלדד" בנתניה, ואני, כמו חברי, תומך בהורדת גיל ההצבעה.
דין זוהר: כבר שמענו את כל הטענות, וכמובן, גם אני בעדן.
דין זוהר: אני רוצה להעלות עוד שני דברים: האחד, לחבר הכנסת אורבך – כפי שאמרת, שהמדינה היא זאת שכביכול קובעת לבני הנוער מה לעשות, שזה נכון, אם להגיע לבית הספר או להתגייס לצבא, אנחנו עדיין נמצאים בתקופה, נקרא לזה "המאה ה-21", שהיום לבני נוער, לאנשים צעירים, יש מה לומר.
דין זוהר: יש להם דעות, אם פוליטיות ואם בכלל.
דין זוהר: בתקופה הזאת גם יש מקום לבני הנוער להביע את דעתם.
דין זוהר: אחד הדברים שהכי מראים את זה, זה ההצבעה בבחירות לכנסת.
דין זוהר: אני, כנציג במועצה הארצית, נחשפתי בזמן האחרון וראיתי עד כמה בני הנוער יכולים להשפיע ועד כמה יש לנו מקום להביע את דעתנו בתור אזרחים במדינת ישראל, בייחוד כדור הצעיר, ובגלל זה אני גם תומך בזה.
דין זוהר: ברגע שבני הנוער יבינו שיש להם השפעה, שיש להם מקום בהחלטות שקורות במדינה, יש לזה חשיבות מאוד גדולה.
דין זוהר: אני רוצה גם להתייחס למה שהיועצת המשפטית של המועצה לשלום הילד אמרה, ואני מאוד מסכים אתה, שזה אחד מהדברים שיגרמו ליותר מעורבות ויותר הקניית ערכים.
דין זוהר: כמו שנציגת משרד החינוך אמרה, באמת כל שיעורי הדמוקרטיה הם דברים שמלמדים המון, אבל אין כמו יציאה לשטח, ההרגשה מה זה נותן וכמה אתה משפיע.
דין זוהר: אני רוצה להתייחס למועצה לשלום הילד.
דין זוהר: נכון, היום יש הרבה תלונות לבני הנוער שהם פחות מעורבים, פחות בעלי אידיאולוגיה, פחות עם ערכים.
דין זוהר: עד כמה נשב ונדבר על זה שבני הנוער לא בסדר, כך נקרא לזה.
דין זוהר: אני חושב שהורדת גיל ההצבעה ייתן לבני הנוער את ההבנה שיש להם משמעות במה שקורה במדינה, ייתן להם הבנה שיש להם השפעה על מה שקורה במדינה, ויש לזה חשיבות מאוד גדולה.
דין זוהר: נכון, זה לא משהו שיקרה בתוך שנייה, אבל זה משהו שצריך להתחיל מתישהו.
דין זוהר: אם אנחנו באמת רוצים לעשות סוג של שינוי להגדלת המעורבות, להרגשה של בני הנוער שהם באמת יכולים להשפיע ומשפיעים, זה משהו שיכול לעזור.
דין זוהר: תודה.
אברהם מיכאלי: רבותי, אני רוצה שתתייחסו לנקודה שהעיר פה קודם מר זורובסקי, הנקודה שכבר היו פעמיים בחירות ברשויות המקומיות, ולא היתה השתתפות כה גדולה.
אברהם מיכאלי: האם בני הנוער עדיין לא מודעים לזכות שלהם לבחור או שיש סיבה אחרת?
דין זוהר: אני רוצה להוסיף.
דין זוהר: קודם כול, כמו שגיא גריאני אמר לפני זה, דוגמה מאוד טובה לזה הן הבחירות בבאר-שבע.
דין זוהר: ברגע שבני הנוער הבינו שיש להם אפשרות להשפיע, הם באמת יצאו והשפיעו.
דין זוהר: כמובן, גם היום, כשאפשר להצביע רק מעל גיל 18, לא כולם הולכים להצביע, וגם היום לא כולם מצביעים בצורה שקולה ונכונה.
דין זוהר: אם כל הזמן רק נתייחס לאלה שלא ילכו להצביע או לאלה שלא יצביעו נכון, לא נתקדם לשום מקום.
דין זוהר: לגבי העניין של הרשויות המקומיות.
דין זוהר: אני חושב שזה מאוד נכון.
דין זוהר: עדיין ראינו, אף-על-פי שזה לא עלה בהמון, זה עדיין השפיע.
דין זוהר: שוב, עברנו רק שתי מערכות בחירות כאלה.
דין זוהר: כמו שאמרתי זה עניין של תהליך.
דין זוהר: ראינו שזה עולה ועולה, וכך זה גם ימשיך.
דין זוהר: ואני בטוח שזה שנוריד את גיל הבחירה ישפיע יותר על ההבנה של בני הנוער שהם יכולים להשפיע.
אברהם מיכאלי: רבותי, מכיוון שאנחנו מוגבלים בזמן, אני רוצה שני דוברים שיתייחסו, בן ובת שלא דיברו.
אברהם מיכאלי: אני רוצה שנתכנס בדקות הקרובות לסיכום ולסיום.
אברהם מיכאלי: מי עוד לא דיבר?
בארי גרינפלד: אני מרעננה, תיכון "אוסטרובסקי", כיתה י"א.
בארי גרינפלד: אדוני היושב-ראש, רבותי, אנחנו עדים, כמו שראינו קודם מהנתונים של הממ"מ, נתונים שהציגו לנו כאן, שיש תהליך של פתיחות לכל העניין הזה של הבחירה.
בארי גרינפלד: בהתחלה, כמובן, צעדים בסיסיים וראשוניים של זכות בחירה לנשים, זכות בחירה לאנשים מגזעים שונים, הגיל יורד.
בארי גרינפלד: זהו תהליך של נאורות.
בארי גרינפלד: אנחנו צריכים להחליט אם אנחנו רוצים להשתתף ולקחת חלק בתהליך הזה, בזרם הזה, ובסופו של דבר העולם הופך להיות הרבה יותר מודע, הרבה יותר פעיל, הרבה יותר מעורב.
בארי גרינפלד: במקביל, אנחנו גם עדים, וכאן אני בטוח שכולם יסכימו אתי, בעיקר בני הנוער,  אנחנו עדים לתהליך, אני אגיד בזהירות, של אדישות פוליטית בקרב בני הנוער, אפילו בורות פוליטית.
בארי גרינפלד: אני באופן אישי, מעבר לעניין של הענקה לאותם בני נוער חסרי מודעות פוליטית בסיסית, אני חרד מההצעה הזאת.
בארי גרינפלד: מההצעה להעניק לאוכלוסייה כל כך גדולה של אנשים שבינם ובין פוליטיקה אין שום קשר, כל קשר הוא מקרי בהחלט – להעניק להם זכות הצבעה במקרה הזה.
בארי גרינפלד: אבל כמו שאני אומר כאן ההוכחה הכי טובה, יש בני נוער רבים שכן מעוניינים לקחת חלק בתהליך.
בארי גרינפלד: אנחנו צריכים למצוא את האיזון הזה.
בארי גרינפלד: לכן לדעתי גיל 17 או 18, הגיל שאנחנו עומדים עליו כרגע, הוא הגיל האולטימטיבי, אולי אפילו 17.
בארי גרינפלד: אני רוצה להתייחס לארבע נקודות שהעלה, אני חושב, חבר הכנסת אורבך.
אברהם מיכאלי: בארי, בבקשה רק לקצר, כי יש פה עוד כמה חברים שביקשו לדבר, מכיוון שאנחנו, בכנסת, מאוד מוגבלים בזמן.
אברהם מיכאלי: אם בכנסת אתה מקבל שלוש דקות דיבור, זה הרבה מאוד.
בארי גרינפלד: אני אקצץ.
בארי גרינפלד: בכל אופן, לגבי קמפיינים בבתי הספר.
בארי גרינפלד: אם, לדעתי, יוצב כלל ברזל שאין פוליטיקה בבתי הספר כמו בצבא.
בארי גרינפלד: גם בצבא, אגב, לחיילים יש זכות בחירה, הצבא הוא מערכת שיש בה כלל ברזל כזה, ואני רוצה להאמין בתור מלש"ב, שגם שם נאכף הכלל הזה.
בארי גרינפלד: עוד נקודה אחת.
בארי גרינפלד: בקשר ללימודי האזרחות, כמו שהציגה לנו נציגת מערכת החינוך, זו לא בעיה, ואפילו אפשר למנף את זה.
בארי גרינפלד: אפשר להקדים את לימודי האזרחות ולהתחיל ללמד, לא מכיתה ט' או מכיתה י' או י"א, מה שמלמדים היום, אלא להתחיל עוד מוקדם יותר.
בארי גרינפלד: כך אנחנו נמנף את זה וגם נצא בסופו של דבר נשכרים, נצא עם עוד חינוך פוליטי.
אברהם מיכאלי: תודה לך בארי.
מזל מלדה: אני לומדת בתיכון מקיף ו' בבאר-שבע.
אברהם מיכאלי: את מבני הנוער שהשפיעו בבחירות?
מזל מלדה: עדיין לא.
אברהם מיכאלי: לא הספקת בבחירות המקומיות הקודמות.
מזל מלדה: לא, אבל גם אני, כמו כולם, תומכת בעניין של הורדת גיל הבחירה לכנסת ל-17.
מזל מלדה: כל הטיעונים שרציתי להגיד כבר נאמרו, אבל אני אתייחס לעניין של הבחירות המקומיות.
מזל מלדה: אמרת שאתה לא יודע אם זה נובע מחוסר עניין או שבני הנוער לא ידעו שיש להם האפשרות.
מזל מלדה: אני יכולה להגיד לך שכאשר עסקתי בכתיבת נייר העמדה גם הצגתי את האפשרות בפני חברי לכיתה - -
מזל מלדה: - - שיש להם אפשרות לבחור גם לרשות המקומית, ורובם אמרו בתדהמה: מה, באמת?
מזל מלדה: לא היו מודעים לכך.
מזל מלדה: אף-על-פי שהאחוזים אצלנו היו גבוהים, השאר שלא הצביעו, אני בטוחה שזה מהסיבה הזאת.
מזל מלדה: חזרו פה הרבה טענות שמה שעכשיו מעניין חלק מבני הנוער זה לצאת, לבלות ופייסבוק, ובאמת הפוליטיקה היא לא בראש סדר העדיפויות.
מזל מלדה: חשבתי שבעזרת משרד החינוך יוסיפו שעת מערכת בבית הספר, שתעסוק בעיקר בנושא פוליטיקה וממשל, שידברו על המפלגות השונות, כמו שקרה עם אהוד ברק, ושיר הזכירה, שתלמידים ישמעו על זה.
מזל מלדה: אפשר גם להזמין פוליטיקאים לכיתות שידברו ויוכלו לפתח דיונים ולשאול שאלות, וכך באמת יגלו יותר מעורבות, וכשנגיע לבחירה לכנסת נוכל לבוא יותר בטוחים שבני הנוער קיבלו את מרב המידע.
מזל מלדה: בעצם העובדה שהם בבית הספר, למערכת החינוך יש אפשרות לערב אותם יותר.
מזל מלדה: גם הזכירו פה שיש שיעורי אזרחות, ויש ילדים שלא טורחים להגיע אליהם.
מזל מלדה: אפשר להגביל את זכות הבחירה לדעתי למי שנוכח ב-70% מהשיעורים.
אברהם מיכאלי: איך אפשר לעשות את זה מעשית?
אלון: אי-אפשר לעשות את זה מעשית, לדעתי.
אברהם מיכאלי: מה שאני מבין ממך, שאפילו בבאר-שבע, שזו עיר שיש בה מעורבת, את אומרת שיש חלק מבני הנוער שגם שם עדיין לא יודעים שיש להם הזכות הזאת לבחור.
מזל מלדה: הם לא יודעים על הזכות.
גיא גריאני: אם תורידו את גיל הבחירה, אנחנו נדאג שאנשים יבואו להצביע.
גיא גריאני: אנחנו, מועצות התלמידים העירוניות, יש לנו הכוח והיכולת לפנות לכל בני הנוער בעיר.
גיא גריאני: אתם תדאגו לחוק – אנחנו נדאג לעשייה.
קריאה: מה שמועצת הנוער של באר-שבע עשתה, פשוט קראה לבני הנוער לבחור.
קריאה: לא אמרו מפלגה מסוימת.
אברהם מיכאלי: אתה אומר שזה עניין של הגברת המודעות והגברת המידע.
אלון: המחקר אומר שאדם שבפעם הראשונה שלו היתה לו הזכות להצביע, הוא באחוזים מאוד-מאוד גבוהים בא ומצביע.
אלון: כלומר, אם בני 17 יקבלו את הזכות הזאת להצביע – אני לא יודע בדיוק מאין הנתונים, גם אתה אמרת שאין לכם נתונים מדויקים - בני הנוער יבואו ויצביעו.
אלון: זה מוכח לפי מחקרים.
אורי אורבך: לפי מחקרים שאין לנו כאן.
אלון: אין לי כאן, אבל אני יכול לשלוח לאי-מייל, בכיף.
אברהם מיכאלי: את כל אחד ואחד מכם מאוד מעניין לשמוע, אתם אומרים דברים של טעם, ואני מאמין שיינתנו לכם הזדמנויות נוספות, מי שהיום לא הספיק לדבר.
ישראל חסון: אני תלמידת כיתה י"ב בבית הספר "אורט אפרידר", על שם הנרי רונסון באשקלון, אני, כמו כל חברי פה, תומכת בהורדת גיל ההצבעה.
ישראל חסון: אני רוצה להתייחס לשני דברים.
ישראל חסון: האחד, נציגת משרד החינוך אמרה שרק אחרי שנתיים של שיעורי אזרחות אנחנו מוכנים לבחירות ובאמת מבינים את העניין.
ישראל חסון: אני רוצה להתייחס לזה שבמערכת החינוך החרדית אין שיעורי ליב"ה, אין שיעורי אזרחות, זאת אומרת, אין להם השנתיים של המוכנות, אז הם בכל מקרה לא מוכנים להצביע, והם בבית עם איזו מפלגה שהם רוצים להצביע אליה, במקרה הזה של החינוך החרדית זה ש"ס והמפלגות הדתיות.
ישראל חסון: זה לא נכון לומר שרק אחרי שנתיים של שיעורי אזרחות נדע, כי בני הנוער היום, אנחנו במאה ה-21, ואנחנו יותר מודעים ויותר מבינים בנושא.
ישראל חסון: רציתי להתייחס גם אל מה שחבר הכנסת אורבך אמר, שמצווים עלינו הרבה דברים, כמו שיש חוק חינוך חובה עד גיל 17 ויש חוק גיוס חובה בגיל 18, אני חושבת שמגיעה לנו הזכות להצביע לכנסת, להצביע לאותם אנשים שהחליטו שאנחנו צריכים ללמוד עד גיל 17 וצריכים להתגייס בגיל 18, ואני חושבת שגיל 17 זה גיל יותר מתאים מגיל 18 להצביע, כי נגיד, לדוגמה, אני עכשיו אהיה בת 18, אנחנו נכנסים למערכת בחירות, ועכשיו אני אהיה בצבא, ואני לא ממש אהיה מעורה בכל העניינים הפוליטיים שקורים במדינה.
ישראל חסון: אני חושבת שגיל 17 זה גיל הרבה יותר טוב, גיל שאנחנו מקבלים החלטות על עצמנו.
ישראל חסון: זה גיל יותר מוצלח מגיל 18 להצביע.