GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דב חנין: אדוני היושב ראש, אם זו הגישה, שאנחנו מחייבים שקיפות לגבי כל תרומה שנועדה לקמפיין – את הדברים ניתן כמובן להגדיר משפטית בצורה יותר מדויקת - שמטרתו להשפיע ציבורית על דעת הקהל בישראל, ממילא אנחנו מוציאים החוצה את מוסדות ההשכלה הגבוהה, ממילא אנחנו מוציאים החוצה את בתי-החולים.
דב חנין: הם לא שייכים לעניין, הם לא מנסים להשפיע על דעת הקהל לשום כיוון.
דב חנין: ממילא אנחנו מוציאים החוצה כל מיני ארגונים - - -
נחמן שי: מה תעשה עם הקמפיין לבית-החולים באשדוד?
דב חנין: אז השאלה היא אם התרומה היא לבית-חולים או לקמפיין ציבורי.
דב חנין: אם זה קמפיין ציבורי שמטרתו היא להקים בית-חולים באשדוד, זה קמפיין ציבורי.
דב חנין: קו הגבול הרעיוני שאני מציע הוא קו הגבול של הקמפיין הרעיוני.
דוד רותם: השאלה היא איך אתה מגדיר קמפיין רעיוני.
דוד רותם: הרי אנחנו שנינו בוגרי אותו בית מדרש, ואנחנו יודעים שאני יכול תרום לצורך פעילות א' את כל עבודת המחקר, את כל עבודת השטח וכל הדברים האלה, והקמפיין יבוא ממקור מימון אחר.
דוד רותם: זאת אומרת, החלוקה הגסה הזאת היא בעייתית, מבחינת ניסוח.
ניצן הורוביץ: למשל, אפשר להקים עיתון, שהוא העיתון הכי נפוץ במדינה.
ניצן הורוביץ: זה לא משפיע על דעת הקהל בכלל.
ניצן הורוביץ: למשל, משהו קטן כזה.
דוד רותם: זה קמפיין פרסומי.
דב חנין: זה מגה קמפיין פרסומי, זה יותר מקמפיין פרסומי.
דב חנין: אדוני היושב ראש, השאלה שאתה שואל היא שאלה רצינית.
דב חנין: אין לי תשובה מהשרוול לשאלה הזאת.
דב חנין: זו עבודה ניסוחית שתצטרך להיעשות, לא באתי עם ניסוח מוכן בנושא הזה.
דב חנין: ברמה הרעיונית, המושגית, זה קו הגבול נכון.
דב חנין: קו הגבול הנכון הוא בין החשיפה והשקיפות של נושאים שמטרתם להשפיע על דעת קהל, ולא משנה מאיזה מקום הם באו, ולא משנה מי תורם להם.
דב חנין: אנחנו אומרים שאת אותם מנגנונים שיצרנו בחוק המפלגות אנחנו מרחיבים לזירה הציבורית, כדי שגם ארגונים אחרים שפעילים בזירה הציבורית ועושים מעשה לגיטימי, מותר ומבורך, יהיו חשופים לאותה שקיפות שנדרשת בחוק המפלגות.
דב חנין: אני חושב שזה דבר נכון, אני חושב שזה דבר ראוי.
דב חנין: בין זה לבין דברים שאנחנו לא מעוניינים כרגע לעסוק בהם, כי באמת שם מותר, צריך וראוי שתהיינה תרומות בסתר.
דב חנין: אני רוצה לסיים בכך שאם הכיוון הזה לא יתקבל, אני חושב שהחוק הזה יהיה חוק מזיק, כי הוא יהיה עוד נדבך בתוך קמפיין כללי שמכוון לחלק מסוים של החברה האזרחית בישראל.
דב חנין: הקמפיין הזה הוא קמפיין מזיק, הוא קמפיין בעייתי, הקמפיין הזה שוחק את המרחב הדמוקרטי בחברה הישראלית.
דב חנין: לכן, המהלך הזה יהיה מהלך- ואני משתדל לבחור את מילותיי בקפידה - פסול ומסוכן.
דב חנין: לכן, ברמה המעשית, ראיתי את הנוסח שהייעוץ המשפטי של הוועדה הכין.
דב חנין: אני חושב שהנוסח הזה מצד אחד מרחיב מדי ומצד שני מצמצם מדי.
דב חנין: אני מציע שבעקבות הדיון הזה נחזיר לייעוץ המשפטי של הוועדה ונפתח מחדש דיאלוג גם עם הממשלה, כדי לחדד באופן יותר נכון מטרות של חקיקה, שתהיינה נכונות ברמה המושגית ותהיינה אוניברסאליות ברמה המעשית.
נחמן שי: אני מבקש להצטרף לדיון בעניין הזה ממקום אחר, שאולי הוא פחות מעסיק את הפורום הזה, אבל בעיניי הוא חשוב מאוד, וזה ההד הבין-לאומי שהחוק הזה עורר וימשיך לעורר.
נחמן שי: כידוע לך, אני משתתף במשלחת הישראלית לפרלמנט האירופי ונפגש עם החברים שם ומעודד, ככל האפשר, תמיכה בישראל בימים שהם לגמרי לא קלים.
נחמן שי: אחת הסוגיות שהם העלו בפנינו הייתה המימון של הארגונים, מפני שהמדינות באירופה שותפות לכך.
נחמן שי: הם כמובן עוררו את זה בקונוטציה של: למה אתם עושים אתך זה?
נחמן שי: למה אתם משבשים את היחסים ביניכם לבין אותן מדינות כתוצאה מהחוק הזה?
נחמן שי: עומדת לבוא לארץ בשבוע הראשון של חודש פברואר משלחת חסרת תקדים, למעלה מ-400 נציגים של הפרלמנט האירופי ושל פרלמנטים לאומיים באירופה.
נחמן שי: עוד לא היה כדבר הזה.
נחמן שי: זה ארגון שחובבי ישראל בפורום הזה מארגן.
נחמן שי: אני חושב שזה אירוע יוצא דופן מבחינת המצב שבו ישראל נמצאת היום ביחסיה עם העולם.
נחמן שי: בין הנושאים שהם ביקשו להעלות על סדר-היום, והצלחנו ברגע האחרון להוריד אותו – אולי עשינו טעות - היה העניין של המימון.
נחמן שי: הוא מעסיק אותם, הוא עולה על סדר-היום - - -
אברהם מיכאלי: הוא ממש לא ירד.
אברהם מיכאלי: ועדת החוקה העלו את זה כאחד הנושאים שקשרי חוץ מציעים.
אברהם מיכאלי: לא מתרגשים מזה, מותר לשאול אותם שאלות.
נחמן שי: תשאל אותם, אין בעיה, אבל בתרבות שהם באים ממנה הם לא מקיימים חקירות מהסוג הזה.
נחמן שי: זה מצטרף לדברים האחרים שנאמרו פה ולא אחזור עליהם.
נחמן שי: אני מציע שאם יש כוונה לעשות איזושהי פעולת חקיקה, שנראית לי ברגע זה מיותרת לחלוטין וכולה מזיקה, להחיל אותה באופן טוטלי, מוחלט, על כולם ועל כל סוגי התרומות ונראה את מה אפשר אחר כך להחריג - אם תנקוט גישה של שוויון מלא ולא תקבע רק ישויות כאלה ולא ישויות אחרות, רק גופים ולא אנשים פרטיים, רק קרנות כאלה ולא כאלה.
נחמן שי: חייתי בעולם התרומות שבע שנים בארגון קודם שעבדתי בו.
נחמן שי: אני מכיר היטב את סוגיית התרומות ואיך הן נעשות - הקהילה שתורמת הכי הרבה בעולם זו הקהילה היהודית בארצות-הברית.
נחמן שי: לכן אני אומר, אתם נכנסים פה לשדה מוקשים, ואם אתה לא רוצה לדרוך על המוקשים האלה אז או שתשים לך מגינים ותוכל לעבור ביניהם בשלום או שתצא משדה המוקשים - יחלצו אותך בחילוץ אווירי.
נחמן שי: אל תחברו את החוק במתכונת הנוכחית שלו, או שתשנו את השינוי הכולל שדיברתי, ואז יש סיכוי טוב שזה יפחית את רמת הלחץ הבין-לאומי שיש עלינו וגם, במידה מרובה מאוד, את הוויכוח הפנימי מבית, שגם הוא מיותר פה.
דוד רותם: חבר הכנסת שי, האם אתה לא חושב שיש הבדל כאשר מדובר, כמו שאמר חבר הכנסת דב חנין, בקמפיין לשינוי דעת הקהל בישראל, אם התרומה ניתנת על-ידי מדינה שיש לה אינטרס, לבין גוף פרטי שעושה את זה?
דוד רותם: בארצות-הברית הלובי היהודי צריך להירשם כסוכן זר.
נחמן שי: זו טרמינולוגיה.
נחמן שי: הם לא סוכנים זרים.
נחמן שי: יש עשרות אלפי, אולי מאות אלפי, קבוצות לובי כאלה,  והן כולן נרשמות כי ככה נקבע.
נחמן שי: אבל כולם אמריקנים נאמנים.
דוד רותם: אני לא חולק על הנאמנות שלהם.
נחמן שי: פה, מתחת לפני השטח, יש איזו כוונה להטיל ספק בנאמנותם של ארגונים מסוימים.
נחמן שי: אבל נעזוב את זה.
דוד רותם: איפה יש כוונה כזאת?
חיים אורון: באמריקה, לא פה.
חיים אורון: בכל פעם שאני מדבר באירוניה אני צריך להרים את היד?
נחמן שי: אני הולך בעקבות שאלותיך, אדוני הפרקליט.
נחמן שי: נראה לאן תוביל אותי.
דוד רותם: אני רוצה שתסביר לי, האם יש הבדל.
נחמן שי: אם נאמץ את כל השיטה האמריקנית נגיע לכל מיני דברים, טובים ורעים כאחד.
נחמן שי: באמריקה מקובל לקבל תרומות ממדינות זרות ומגורמים זרים, ולכן הם נחשבים כסוכן זר.
נחמן שי: אתה רוצה שהם יוגדרו כסוכנים זרים?
נחמן שי: מה זה יעשה לך?
נחמן שי: גם שם יש שקיפות והתרומות כולן מדווחות.
נחמן שי: יחד עם זה, בינינו לבין עצמנו, אנחנו יודעים שהרבה דברים לא נקיים מתרחשים בעולם הזה.
נחמן שי: אתה לא רוצה לשחזר את שיטת הלובי האמריקנית.
דוד רותם: אבל השאלה האם כאשר מדובר במדינה - - -
נחמן שי: מדינה יודעת לתת לארגונים אחרים והארגונים יעבירו.
נחמן שי: לא יפריע למדינה X באירופה לתרום למוסד בתוך אותה מדינה, ואותו מוסד – המוסד לקידום זכויות האדם או לקידום החופש החברתי או לא חשוב איזה שם – הוא יעביר את התרומה אליך.
נחמן שי: אני מכיר את זה, אמרתי.
נחמן שי: יש שרשורים, אפשר להעביר את זה מגורם אחד לשני, לשלישי, לרביעי, ואז הרביעי יתרום ואתה לעולם לא תצליח לאתר מאין זה בא ולא תדע שבאיזשהו מקום ברקע - - -
זאב אלקין: פה יש פתרון מסוים לשרשור, יש פה מנגנון.
זאב אלקין: תסתכל בנוסח החוק.
זאב אלקין: אמנם זה לשלב אחד, אבל - - -
דוד רותם: על ארגונים ישראלים אני סומך, שכשיש חוק הם מקיימים אותו, אז הם לא יסכימו לשרשורים.
נחמן שי: הם לא חייבים לדעת שמאחורי שלושה בני דודים נמצאת מדינה.
נחמן שי: הם קיבלו ממוסד או מקרן שמטפחת תחום מסוים והם דיווחו על הקרן הזאת, מבחינתם זה מספיק.
נחמן שי: הם לא צריכים לתבוע מהקרן הזאת מה מקורות המימון שלה.
נחמן שי: אני אומר לך שיש עוד דרגה אחת מאחור, כי מי שרוצה להסתיר את מקורות המימון שלו יודע היטב לעשות את זה.
נחמן שי: לכן אני אומר שזו כניסה לעולם של אורות וצללים.
נחמן שי: אם בכלל אנחנו רוצים להיות שם, בואו נקבע שחל על כולם בלי יוצא מן הכלל, על כל סוגי התרומות, ואז נראה אם אנחנו יכולים לעמוד בזה.
נחמן שי: יכול להיות שאפשר יהיה, באמצעות חקיקה כזו או אחרת, להגדיר חלק מהנושאים, בגלל סיבות כאלה או אחרות – בעיקר תרומות אישיות או תרומות של קרנות שאינן רוצות להיות מדווחות – שזה לא ידווח.
נחמן שי: אבל זה בעיקר כדי להגן עליהם לאו דווקא מפני נושאים פוליטיים אלא בגלל שזאת דרך העבודה שלהם, שהם לא רוצים שיידעו איך הם מחלקים את הכספים שלהם.
דוד רותם: חבר הכנסת אורון, בבקשה.
חיים אורון: אדוני היושב ראש, המחוקק - אני חושב שלפעמים באיוולתו - קבע כל מיני אבחנות בנושא התרומות.
חיים אורון: למשל, מפלגה יכולה לקבל 950 שקל מבית אב בשנה.
חיים אורון: זהו.
חיים אורון: אבל אם אני מפלגה בהקמה אני יכול לקבל 950,000 בשנה, וזה בסדר.
חיים אורון: אם אני ארגון זהה לחלוטין למטרות המפלגה – "שלום עכשיו" יכולים לקבל פי מאה מאשר מרצ יכולה לקבל.
חיים אורון: אני מדבר עכשיו על הארץ.
חיים אורון: המחוקק אמר ששמים גבול בין תרומה למפלגה.
חיים אורון: לא קונים אותי ב-5,000 שקל, אם זה היה מבית אב, ולא ב-900 שקל בשנה.
דוד רותם: אתה קיבוצניק, לא קונים אותך בכלל.
חיים אורון: המחוקק קבע את הכלל הזה.
חיים אורון: עכשיו אתם רוצים לקבוע כלל נוסף - הכלל הזה קיים, והוא מאוד-מאוד פרוץ.
חיים אורון: מי שמתסכל קצת בברנז'ה הזו רואה: ההוא מפלגה בהקמה, ההוא במפלגה לפני הקמה, ההוא במפלגה אחרי הקמה ולהוא יש עמותה – וזה הכול בעולם התרומות.
חיים אורון: עכשיו רוצים לעשות אבחנה נוספת, שהיא הגיונית, בין כספים מתוך מדינת ישראל ובין כספים מבחוץ.
חיים אורון: אתם אומרים: נשים את הגבול בין ממשלות ולא ממשלות.
חיים אורון: למשל, משפיעים על דעת הקהל ורוצים לקבוע מה שיהיה בארץ.
חיים אורון: אני מקווה שאמש נגמר ויכוח מסוים במדינת ישראל, על תגמולי הגז.
חיים אורון: הוא פוליטי – מה לא אמרו לאלה שהתנגדו לזה, הביאו את כל הפוליטיקה פנימה, ממצרים דרך הפלסטינים עד בוגדים.
חיים אורון: הוא פוליטי.
שלמה מולה: עד לבנון ונסראללה.
חיים אורון: הוא כלכלי?
חיים אורון: אין ויכוח.
חיים אורון: הוא חברתי?
חיים אורון: אנחנו נבדוק האם במודעות שהתפרסמו יש כסף מאחת החברות שהיא אחד הבעלים של מיזם הגז, או שנגיד: זה בסדר.
חיים אורון: אני לוקח את הקריטריונים שלכם: הם משפיעים על דעת הקהל, הם קובעים מה מותר.
חיים אורון: זו אולי השפעה הרבה יותר גדולה מהכסף שקיבלו היום אלה שהולכים לטעת 20,000 עצים בגדה המערבית, ואף פעם לא נדע מאיפה הכסף.
חיים אורון: זה משפיע אפילו יותר מהם, אז נכניס גם אותם לתוך הסיפור.
חיים אורון: עד לאיפה בדיוק נגיע עם החוק הזה?
חיים אורון: אז אתם רוצים לקבוע את הכלל הזה?
חיים אורון: בסדר גמור.
חיים אורון: אני נגדו, אני אומר.
חיים אורון: אתם רוצים לקבוע אותו?
חיים אורון: אז בואו נגיד: כל שקל שמגיע מעבר לים – ואני לא יודע להבחין את האבחנות שאתם עושים כאן.
חיים אורון: עכשיו אומרים לי: תוציא את האוניברסיטאות החוצה.
חיים אורון: הרי האוניברסיטה השכנה אליי, באר שבע, נחשבת בעני חלק מהאנשים פה כמרכז השמאל הרדיקלי.
חיים אורון: אז מה, אתם משוגעים?
חיים אורון: תוציאו אותם?
חיים אורון: זה יהיה הצינור שבאמצעותו הבדואים יכבשו את הנגב.
חיים אורון: עכשיו מישהו יגיד את זה גם על "סורוקה".
חיים אורון: אתם רוצים להיכנס למסלול הזה?
חיים אורון: אני אומר לפרוטוקול, כי הפרוטוקול לא קולט את זה תמיד: אז אני אומר שאני אומר את זה בציניות, שיהיה כתוב.
חיים אורון: אדוני היושב ראש, אני מבין את המוטיבציה, היא הייתה גלויה על השולחן, היא נאמרה על השולחן.
חיים אורון: מאה אחוז.
חיים אורון: אבל פה מחוקקים חוקים, אז בואו נחוקק חוק.
חיים אורון: קיבלנו את האבחנה בין מפלגה ובין ארגון שהוא לא מפלגה.
חיים אורון: אגב, גם ב-46, בפטור ממס – אראה לכם כמה פטורים ממס יש לגופים.
חיים אורון: אז האגודה לזכויות האזרח לא יכולה לקבל פטור ממס, נכון?
חגי אלעד: אנחנו כן.
חיים אורון: אבל "שלום עכשיו" לא, כי היא פוליטית.
חיים אורון: אתמול אישרנו איזה 60 כאלה.
חיים אורון: להגיד לכם את האבחנות שם?
חיים אורון: בסדר, אנחנו חיים עם זה.
חיים אורון: אתם רוצים להכניס פה אבחנה נוספת, בין הארץ לבין חוץ לארץ?
חיים אורון: בואו נכניס אותה, אבל לכל הרוחב, ואז ארגיש לגמרי בסדר.
חיים אורון: תבדקו את כל מי שמקבל כסף מכל מי שבחוץ לארץ ותבקשו שבעניין הזה ייווצר מנגנון אחיד שיכיל את כולם, המסננת תסנן באופן מלא את כולם.
חיים אורון: כל שקל שמגיע מחוץ למדינת ישראל – זו הגדרה לא ברורה כי אין לה גבולות, וגם זאת אמירה פוליטית כמו שאתה יודע.
חיים אורון: התיקונים שפה וההסכמים של בוז'י אולי מחייבים פה מישהו.
חיים אורון: אמרת שאותך הם לא מחייבים, אדוני היושב ראש, אותי הם בטח לא מחייבים.
חיים אורון: הם יותר טובים מהמצב הקודם.
חיים אורון: אני אומר דבר פשוט: אתם רוצים להכניס את מעבר לים?
חיים אורון: תכניסו את מעבר לים כולו, בלי יוצאים מן הכלל.
חיים אורון: היוצאים מן הכלל יהיו בבית המשפט, לא פה.
חיים אורון: בית המשפט יחליט, כמו שזו סמכותו היום.
חיים אורון: כל פעם שאני מבקש לדעת על עמותה מסוימת אני מקבל פתק: הם קיבלו אישור שלא לפרסם את שמות התורמים שלהם.
חיים אורון: אתה רוצה את המכתבים האלה מרשם העמותות מלפני שבועיים, על עמותה במזרח ירושלים?
חיים אורון: סליחה, אני רוצה שאת האישורים האלה ייתן בית המשפט ולא רשם ולא מישהו אחר.
חיים אורון: רוצים סדר?
חיים אורון: שיהיה סדר.
דוד רותם: חבר הכנסת חנא סוייד, בבקשה.
חנא סוייד: אדוני היושב ראש, בהמשך לדברים שאמרו חבריי, בעיקר דב חנין וחיים אורון, אני לא רוצה להיכנס לניואנסים ולפרטי החוק.
חנא סוייד: אני רק רוצה להגיד שההתנגדות מצדי לחוק הזה היא האווירה הכללית שבה החוק הזה מקודם.
חנא סוייד: הרי כולנו יודעים שבתקופה האחרונה יש יותר ויותר חוקים, מוקמות יותר ויותר ועדות על מנת לחקור, כאשר המניע העיקרי הוא מניע פוליטי.
חנא סוייד: אנחנו מתקרבים למצב שהפרלמנט, בנוסף לכך שהוא מחוקק חוקים ורוצה לחוקק חוקים פוליטיים, הוא רוצה גם להקים ועדות שיעשו חקירות פוליטיות.
חנא סוייד: אני חושב שאנחנו מדברים על חוק מקארתירסטי לחלוטין, פר אקסלנס.
חנא סוייד: כמובן שכמו חוק מקארתיסטי הוא מתחיל עם ארגונים שמטרתם זכויות אדם, זכויות מיעוטים, ענייני מדיניות שהם נגד המדיניות של הממשלה, של הממסד.
חנא סוייד: זו חקיקה בעצם מקארתיסטית כפי שאנחנו מכירים אותה, והיא מתפרשת.
חנא סוייד: מי שיושב כאן וחושב שזה יהיה רק לעמותות שפועלות רק בתחומים שציינתי טועה, כי זה מתפשט.
חנא סוייד: זה יגיע לאוניברסיטאות, אם זה עדיין לא הגיע – אני חושב שאנחנו יודעים שזה כבר הגיע לשם בצורה זו או אחרת, בפעילות של "אם תרצו" נגד חוקרים ונגד מרצים - יגיע לשופטים, זה יגיע לעיתונות, זה יגיע למורים, זה יגיע לכל מקום.
חנא סוייד: איפה שיש שיקול דעת ואיפה שיש חופש ביטוי – זה יגיע לשם.
חנא סוייד: לכן, כל הדיבורים האלה - בוז'י אמר ובוז'י הסכים – בשבילי זה שווה כקליפת השום, כי כשדברנו בזמנו עם השר הרצוג הוא אמר שהוא ישפר והנה, עכשיו אנחנו רואים כולנו איפה הגיע השר הרצוג, וכל הדברים שהוא ניסה כאילו לשפר, הם לא שינוי אמיתי.
חנא סוייד: הם לא שינו את הפנים האמיתיות של החוק הזה, שזה חוק מקארתיסטי ואי-אפשר לקבל אותו, מיוחד כשהוא מתווסף בתקופה הנוכחית למכלול החוקים וההחלטות של הכנסת.
חנא סוייד: בנוסף - מה חשוב מקור הכסף, אם זה מחוץ לארץ ואם זה מהארץ?
חנא סוייד: חשוב מה עושים עם הכסף הזה.
חנא סוייד: אני חושב שההתנגדות כאן היא למטרה שבה מוציאים אותו בסופו של דבר, איזה דברים נעשים עם הכסף הזה.
חנא סוייד: יש פה ניסיון למנוע את המטרות הטובות, מבחינתי כמובן, שלהן נועד הכסף הזה, שהוא על הכוונת כאן.
חנא סוייד: אם זה מיליונר או טייקון מהארץ נותן כסף לעשות דברים רעים, דברים לא מקובלים, שיש להם השפעה רעה על דעת הקהל או כל השפעה אחרת, אז מה, זה טוב?
חנא סוייד: זה לא נכנס כאן.
חנא סוייד: לכן, אני חושב שבאווירה הנוכחית, במתקפה הקיימת על הדמוקרטיה, אין מקום לחוקים כאלה ואני קורא לחבריי לא להיכנס להבנות כאלה ואחרות.
חנא סוייד: החוק הזה, באווירה הזו, הוא לא מקובל.
חנא סוייד: תכפה אותו הקואליציה?
חנא סוייד: תכפה אותו, בסדר.
חנא סוייד: אז אני רוצה גם ארגונים, שבשביל ההתנגדות שלהם לחוקים מקראתיסטים כאלו גם ילכו לבית הסוהר.
חנא סוייד: אז מה?
חנא סוייד: זה מצב, כנראה, שנגיע אליו בסופו של דבר.
דוד רותם: לא, לא, אל תדאג.
דוד רותם: חבר הכנסת חנא סוייד, עד גבול מסוים.
דוד רותם: לבית-סוהר לא ילכו אנשים בשביל זה.
חנא סוייד: ילכו.
חנא סוייד: כבר נכנסו אנשים לבית-סוהר בגלל שהם מתנגדים לכיבוש.
חנא סוייד: אז אני אומר: אוקיי, בסדר, אז אנשים שילכו לבית הסוהר כי הם רוצים לבטא את האמונה בחופש ובחופש הפעילות ובחופש המצפון.
חנא סוייד: בסדר, שהקואליציה תחוקק חוקים כאלו.
חנא סוייד: אני בז לחוקים כאלו ולא מפחד מהם.
דן יקיר: אפשר התחייבות של היו"ר בכתב, בבקשה?
דן יקיר: שלא ניכנס לבית הסוהר.
דוד רותם: ברגע שתעמוד בפניכם האפשרות ללכת לבית-סוהר או לא ללכת לבית-סוהר - -
דן יקיר: נשתפן.
נינו אבסדזה: אולי בשביל זה אתה באמת מתכוון לשים את האפשרות הזאת, ללכת לבית הסוהר, ואז זה לא יהיה מקארתיסטי, זה יהיה כבר סטליניסטי.
נינו אבסדזה: זה מדאיג.
דוד רותם: הם לא ילכו לבית-סוהר, תאמיני לי.
חיים אורון: אנחנו ממציאים את התמהיל בין מקארתיזם וז'דנוביזם.
חיים אורון: זה פטנט ישראלי.
איתן כבל: בהמשך לדברים שאמרתי בפתיח, אדלג על מה אני חושב בדיוק על החוק הזה ומה מקומו באווירה הכללית.
איתן כבל: יחד עם זאת, אנסה להיות מאוד פרקטי.
איתן כבל: כפי שאמרתי, החוק הזה רע, אין לו מקום בספר החוקים של מדינת ישראל והוא נולד ממקום לא של תמימות.
איתן כבל: יחד עם זאת, אני מנסה להיות מאוד מעשי.
איתן כבל: אנחנו יכולים להיות גיבורים בתוך ממשלה של 30 שרים ועם "עצמאות" שמחזקת אותם עכשיו ונותנת להם כוח יותר גדול, אבל אני מנסה להיות מעשי.
איתן כבל: אני לא רוצה בשום פנים ואופן לומר: צדקתי, ואז איך אנחנו עושים כדי לצאת מעוד ברוך שהממשלה הזו מביאה עלינו.
איתן כבל: אני פונה לחברים שלי: אם יש לנו אפשרות לעשות מספר תיקונים שיכולים לחדד ולהבהיר, בוודאי על פי הפלטפורמה שהציגה כאן לימור תוסייה-כהן ממשרד המשפטים, בואו נתמקד בשלוש הנקודות שהיא העלתה ואם יש לנו אלמנטים נוספים - נחדד.
איתן כבל: אנחנו יכולים לנסות לעצור את תהליך עד שלב מסוים, לכן אני אומר: בואו נהיה קצת יותר מעשיים.
דוד רותם: חבר הכנסת ניצן הורוביץ, בבקשה.
ניצן הורוביץ: גם אני אחסוך את הנאום הפוליטי, רק אתייחס לגופו של עניין לכמה נקודות שעולות כאן, שאני לא בטוח שכולנו מודעים אליהן.
ניצן הורוביץ: ראשית, החוק הקיים - ואני בטוח שהיושב ראש מודע לעניין – כבר מחייב גופים ציבוריים, כולל עמותות, להתנהלות שקופה ומחייב אותם לפרט תרומות שקיבלו מכל מקור, כולל מישות מדינית זרה.
ניצן הורוביץ: תיקון נוסף מחייב לדווח על כל תרומה מעל 20,000 שקל מכל מקור שהוא.
ניצן הורוביץ: בחוק הזה לא מסתפקים בדיווח, שכאמור כבר קיים והוא מאוד מפורט, אלא גם רוצים דיווח רבעוני מפורט.
ניצן הורוביץ: אני חושב שזה עיקר העניין כאן.
ניצן הורוביץ: הסיפור של הדיווח הרבעוני בסך הכול נועד להקשות על הארגונים האלה ולסבך להם את החיים.
ניצן הורוביץ: אני חייב להגיד כאן שלא כל ארגון זה האוניברסיטה העברית או בית-חולים אסותא, אלא יש ארגונים שיש עובד אחד או עובד וחצי ולפעמים גם זה לא.
ניצן הורוביץ: יש ארגונים שאין להם בכלל עובדים בשכר, המטלות שההצעה הזאת מטילה עליהם מקשה מאוד את העניינים.
ניצן הורוביץ: דבר שני שמבקשת הצעת החוק הזו זה הפרסום העצמי.
ניצן הורוביץ: אני מציע לכל מי שיש לו ספקות או פקפוקים שייכנס לאתרים של ארגונים, תבחרו מה שאתם רוצים ותראו שהדברים כבר מפורסמים, ואפילו בהבלטה.
ניצן הורוביץ: מדוע?
ניצן הורוביץ: כי אם מדינות או שגרירויות או ישויות מדיניות זרות – אני לא יודע איך אתם מגדירים את זה – תורמות, הן מעוניינות שהארגון יפרסם את זה שהן נותנות לו כסף כי זה עושה להם יחסי ציבור.
ניצן הורוביץ: אז הארגונים בדרך כלל לא מסתירים את זה אלא אפילו מבליטים את זה.
ניצן הורוביץ: אז גם כאן אתם מתפרצים לדלת פתוחה והסיבות לכך כבר נאמרו לפניי.
ניצן הורוביץ: דבר שלישי שהצעת החוק הזאת קובעת – חוץ מהדיווח הרבעוני והפרסום – הוא בירור הכוונות.
ניצן הורוביץ: נאמר כאן שעל הנתמך לעשות ככל שביכולתו כדי לברר אם תמיכה כספית - - - אני לא מכיר את כל הארגונים, אבל הארגונים שאני מכיר עושים את זה ולא מקבלים כסף מכל אחד שדופק להם על הדלת.
ניצן הורוביץ: אני רוצה להדגיש כאן עוד כמה נקודות ספציפיות.
ניצן הורוביץ: גם מדינת ישראל, שהיא ישות מדינית לשמחתי, תורמת לארגונים ולגופים בחו"ל.
ניצן הורוביץ: אני לא רוצה להרחיב את הדיבור על העניין הזה, אבל היא עושה את זה, הן במסגרת סיוע בין-לאומי – מש"ב, פעולות של משרד החוץ וסוכנויות ממשלתיות אחרות - והן בקשר עם פעילות יהודית.
ניצן הורוביץ: זה בסדר מבחינתי, ואני בעד זה.
ניצן הורוביץ: אני חושב שזה דבר ראוי.
ניצן הורוביץ: אבל אתם חייבים להבין שיש פה סימטריה מסוימת וברגע שאתם עושים פה מהלך שמתפרש כעוין לסיפור של תרומה ממדינה זה יכול גם להשליך על הפעילות של מדינת ישראל, ובזה אני בטוח שאף אחד מאתנו לא רוצה לפגוע.
ניצן הורוביץ: התרומות ממדינות זרות מוצגות כאן כאיזושהי התערבות גסה ונוראה בפוליטיקה הישראלית וכו'.
ניצן הורוביץ: אני קצת מכיר את העולם הזה.
ניצן הורוביץ: אם תיקח, למשל, פעילות למען להצלת ים המלח, תראה כמה גופים בין-לאומים, מדינות וכו' נותנים כסף לדבר הזה.
ניצן הורוביץ: למה זה פסול?
ניצן הורוביץ: מה רע בזה?
ניצן הורוביץ: תיקח, למשל, את ממשלת הולנד או בריטניה או אוסטרליה, גם להם יש הגבלות פוליטיות וגם שם יש דעת קהל.
ניצן הורוביץ: הכספים שהם נותנים, ככל שאני יודע זה, לדברים חברתיים, סביבתיים, פרויקטים של מים, כל מיני דברים כאלה שכולם פה יכולים להירגע.
ניצן הורוביץ: אין פה שום דבר נורא שמסתתר.
דוד רותם: ואז אין שום בעיה לפרסם.
ניצן הורוביץ: והם באמת מפרסמים, כי ממשלת אוסטרליה רוצה שהכסף שהיא נותנת לפרויקטים של מים בנגב או להצלת ים המלח, יהיה בשלט לוגו של ממשלת אוסטרליה, כי היא גאה בזה.
ניצן הורוביץ: אני לא חושב שלמישהו צריכה להיות בעיה עם העניין.
ניצן הורוביץ: להיפך, אם תתחילו לעשות בעיות בעניין תפגעו בשורה של מטרות, הרבה  יותר ממה שאתם חושבים שתפגעו.
ניצן הורוביץ: את זה אני רוצה להדגיש פה כי אני יודע מה הכוונה, אבל תבינו – וזה מה שאני מנסה להסביר לכם – שאתה פה תשפוך את התינוק עם המים ואני בטוח, דודו, שאתה לא רוצה בזה.
ניצן הורוביץ: עוד נקודה - על התחום הפרטי במדינת ישראל, ובכלל בעולם שלנו של גלובליזציה, אין שום הגבלה.
ניצן הורוביץ: הזכרתי קודם את העיתון.
ניצן הורוביץ: אגב, עיתון שאני קורא בו, אני נהנה לקרוא בו.
ניצן הורוביץ: הנה, היום אני קורא שהעיתון הזה הוא כבר העיתון  מס' 1 במדינה, זינק ל-37%, עבר ב-4% את "ידיעות אחרונות", העיתון מספר 1 במדינה.
ניצן הורוביץ: זה בסדר, אני קורא בו וסבבה, אבל זה בעל הון זר שמעביר פה כמה וכמה מכל מה שמקבלים הארגונים שיושבים פה סביב השולחן ואחרים, ועם אין בעיה, אין חובת גילוי ואין שום דבר.
ניצן הורוביץ: עכשיו, מה אתה רוצה, דודו?
חיים אורון: לא, לפי החוק החדש יהיה.
חיים אורון: יפרסם כל שנה כמה הוא תרם לעיתון.
ניצן הורוביץ: לא, הוא לא ישות מדינית זרה.
דוד רותם: זו עמותה שמשפיעה על דעת הקהל?
ניצן הורוביץ: לא, זו לא עמותה, זה רק העיתון הנפוץ במדינה.
ניצן הורוביץ: הוא לא משפיע בכלל על דעת הקהל.
דוד רותם: אתה שם לב, ניצן הורוביץ, דבר מעניין: אתה מקבל בחינם עיתון ולכן אתה קורא אותו.
ניצן הורוביץ: אבל בכיף.
ניצן הורוביץ: אני מאוד נהנה לקרוא אותו וזה בסדר גמור.
חיים אורון: - - מבוקר עד הערב.
חיים אורון: מקבלים זבל בחינם ואוכלים אותו.
ניצן הורוביץ: אם אתה נכנס לסיפור של השפעה על דעת הקהל – פה אתה הולך כבר - - - יכולה שגרירות בריטניה בתל-אביב לא לתת כסף לאיזה פרויקט של מים בנגב.
ניצן הורוביץ: היא יכולה לקחת משרד לוביסטים פרטי, חברת יחסי ציבור, לשים לו כמה כסף שהיא תרצה.
ניצן הורוביץ: זה פרטי, זו לא עמותה, לא חייבים לדווח על כלום.
ניצן הורוביץ: הם ישלמו מס הכנסה ואז זה יהיה בכלל מעבר לתחום השיפוט שלך.
ניצן הורוביץ: אז זה בסדר?
קריאה: זאת המטרה של החוק.
ניצן הורוביץ: מאה אחוז, המטרה של החוק.
ניצן הורוביץ: שייתנו לגופים פרטיים, שיעבדו מחוץ לכל הרדאר של המערכת ואז זה יהיה סבבה לגמרי ואף אחד לא יוכל אפילו לצייץ.
ניצן הורוביץ: זה מה שאנחנו רוצים?
ניצן הורוביץ: יש לנו חברה אזרחית בישראל - - -
חיים אורון: לא, גם תחיל את החוק הזה במתכונת הזאת על ממשלת ישראל, שאסור לה לעשות את זה בארצות אחרות.
ניצן הורוביץ: את זה אמרתי.
ניצן הורוביץ: אמרתי שממשלת ישראל תורמת הן בערוץ של סיוע בין-לאומי והן לארגונים יהודיים.
ניצן הורוביץ: הרבה מאוד פעילות מממנת ממשלת ישראל, שהיא ישות מדינית בחו"ל.
ניצן הורוביץ: לסיום, אדוני היושב ראש, אני חייב להגיד לגבי סיפור התיאום עם בוז'י או לא בוז'י.
ניצן הורוביץ: התיאום היה עם הממשלה והיה דרך משרד המשפטים.
ניצן הורוביץ: לכן ההסכמות האלה הן הסכמות עם הממשלה.
ניצן הורוביץ: הסיפור של בוז'י, לדעתי הוא לא ממין העניין ולכן אני חושב שצריך לרדת מכל הניסיונות האלה לחזור אחורה או כל מיני דברים מהסוג הזה.
דוד רותם: אז אתה בערך כמו דב אומר לי: תשמע, אם אתה עושה הסכמות עם הממשלה אתה מחויב להן.
ניצן הורוביץ: אתה אומר שאתה לא מחויב להן?
דוד רותם: שאלתי אותך.
ניצן הורוביץ: אני לא יודע.
ניצן הורוביץ: אם אתה, בתור יו"ר ועדת החוקה, אומר שאתה לא מחויב - - -
דוד רותם: אני לא מחויב לשום דבר.
זאב אלקין: גם עמדת הממשלה יכולה להשתנות.
ניצן הורוביץ: מאה אחוז, בסדר.
ניצן הורוביץ: תשנו את עמדת הממשלה.
אורית זוארץ: זה קורה פה כל יום.
אורית זוארץ: אנחנו כבר רגילות.
חיים אורון: הממשלה יכולה להביא חוק חדש בעוד חודש.
אברהם מיכאלי: הכנסת עובדת אצל הממשלה?
דוד רותם: אם הממשלה תביא חוק חדש, אני התחייבתי להעביר אותו?
אברהם מיכאלי: אנחנו לא עובדים אצלה.
אורית זוארץ: אנחנו מפקחים עליה.
חיים אורון: אם לא אתה, יחליפו אותך.
חיים אורון: אל תהיה לי גיבור.
שלמה מולה: אדוני היושב ראש, האמת היא שהצעת החוק הזאת איננה תמימה.
שלמה מולה: היא חלק מהצעות החוק האנטי דמוקרטיות, חלק מהצעות החוק של סתימת פיות.
שלמה מולה: שום דבר לא תמים.
שלמה מולה: הצעות החוק האלה נולדו כשניסו לחקור את הקרן החדשה באמצעות ועדת חקירה פרלמנטרית.
שלמה מולה: הצעות האלה הונחו כדי לעקוף את הכוונה הזדונית שהייתה אז.
שלמה מולה: יש עוד כוונה זדונית לחקור את העמותות הנוספות.
שלמה מולה: לכן, אנחנו בקדימה מתנגדים להצעת החוק בצורה מוחלטת.
שלמה מולה: אנחנו נתמוך אם יחול גם על התורמים הפרטיים, גם על הארגונים, גם על הגופים הציבוריים.
שלמה מולה: אם זה יחול בצורה שוויונית - אין שום בעיה.
שלמה מולה: אנחנו רוצים לראות את כל התורמים של הזרם הזה או הזרם הזה, הגוף הזה או הגוף הזה, עמותה זו או עמותה אחרת או ישיבה זו או ישיבה אחרת.
שלמה מולה: השקיפות מחייבת את כולם, אז אין שום בעיה.
שלמה מולה: אלא מה?
שלמה מולה: אני חושב שהצעת החוק הזו מיותרת מיסודה, מעבר לכוונות שיש ליוזמים, וכוונתם ברורה, אנחנו גם יודעים למי הם התכוונו.
שלמה מולה: הצעות החוק האלה, אם תעבורנה, זה אומר עוד דגל שחור לכנסת ישראל, בוודאי ובוודאי ליחסי החוץ של ישראל עם מדינות וגופים, אנחנו נשפוט.
שלמה מולה: כל מי שקצת מגיע לחוץ לארץ, לאירופה או לארצות-הברית, יודע בדיוק מה חושבים עלינו.
שלמה מולה: אני רוצה דווקא לדבר לא על החוק עצמו, אלא דווקא על משרד המשפטים ושר המשפטים.
שלמה מולה: סליחה, למה לא?
דוד רותם: חבר הכנסת מולה - - -
שלמה מולה: אתה לא יכול להגיד לי לסתום לי את הפה.
שלמה מולה: אתה רוצה לסתום את הפיות של האחרים.
שלמה מולה: לי אתה לא תוכל לסתום.
שלמה מולה: אגיד מה שאני רוצה, איך שאני רוצה, איפה שאני רוצה.
שלמה מולה: אתה לא תגיד לי מה להגיד.
דוד רותם: חבר הכנסת מולה, אני בהחלט אגיד לך - - -
שלמה מולה: אתה לא יכול.
שלמה מולה: אתה יכול להוציא אותי, אבל אתה לא יכול להגיד לי על מי לא לדבר, אתה לא יכול להגיד לי עם מי לא לדבר, על מי לא לדבר.