GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד רותם: אם אדם קיבל חנינה מנשיא המדינה, הוא עשוי להימחק מהמרשם, אבל מסוכנתו גבוהה, ועדיין אני רוצה פיקוח עליו.
דפנה ביינוול: אתה רוצה שהוא יישאר במרשם של הפיקוח.
דוד רותם: אני גם לא יכול לפקח עליו.
תמי סלע: התקופה המקסימלית של הפיקוח היא מוגבלת.
דפנה ביינוול: זה לא יכול להיות.
דוד רותם: לא יכול להיות, אלא אם כן אני אתקן את החוק.
דפנה ביינוול: אם הוא קיבל חנינה, אי-אפשר לפקח.
דוד רותם: רבותי היקרים, שלא ייתנו לו חנינה.
דוד רותם: אני מפקח גם על החנינות?
רחל גוטליב: אתה אומר שיש מקום לעשות הבחנה בין תקופת המחיקה שם - -
רחל גוטליב: ויש לנו כוונה להביא בפני הוועדה הצעה לקיצור של הפיקוח – לבין המרשם הזה - - -
דוד רותם: לבין הפיקוח בפועל.
רחל גוטליב: הפיקוח בפועל והמרשם, שיש לו תכליות אחרות מהמרשם הפלילי.
דוד רותם: תרשמו את זה.
לילה מרגלית: יהיה על זה דיון כשתהיה הצעה קונקרטית?
דוד רותם: אני לא יודע אם יהיה דיון, אבל יהיה סעיף.
לילה מרגלית: תהיה אפשרות להתייחס?
דוד רותם: להתייחס תמיד אפשר.
תמי סלע: ההצעה היא לגבי תיקון של סעיף 14, לגבי התקופה המקסימלית להארכת צווי הפיקוח, שמוגבלת כרגע על-ידי תקופת המחיקה בסעיף 14(ד)(1).
רחל גוטליב: הרעיון הוא גם לגבי המרשם.
תמי סלע: זה משפיע על המרשם כמובן, כי המרשם הרי זה 10 שנים מתום תקופת הפיקוח.
תמי סלע: זה מושפע מהתקופה המקסימלית של הפיקוח.
תמי סלע: אם אני מבינה נכון, ההערה מתייחסת לעצם הפיקוח.
דוד רותם: לעצם הפיקוח, אני לא רוצה שהוא יהיה מוגבל.
נעמה מנחמי: מאחר שאנחנו כבר נוגעים בסעיף 14, אולי יהיה כדאי באותה הזדמנות לדון  בנושא של הארכת צו הפיקוח עצמו.
נעמה מנחמי: לא רק מול תקופת המחיקה, אלא גם בהתייחס להערכת המסוכנות.
נעמה מנחמי: כיום רק הערכת מסוכנות גבוהה יכולה להיות מעל חמש שנים.
דוד רותם: זה תלוי בתקציב שאני אביא ליחידת הפיקוח.
דפנה ביינוול: אנחנו מתקרבים בפעם הראשונה לעוד שנה, ולא נוכל יותר לפקח.
דפנה ביינוול: זו הפעם הראשונה.
דוד רותם: הרי אני יודע כמה מפקחים יש.
דפנה ביינוול: לא נוכל מבחינת החוק.
דפנה ביינוול: אנחנו מתקרבים לחמש השנים הראשונות.
דוד רותם: אני רוצה להרחיב, אני רוצה להרחיב גם לגבי אלה שאפשר להטיל עליהם צו פיקוח ליותר מחמש שנים, לא רק לגבי מסוכנות גבוהה.
דפנה ביינוול: אז מהר.
דוד רותם: מהר.
דוד רותם: אני יודע, הכול מהר.
דוד רותם: אם היינו דנים בזה לפני שבועיים, לפחות הייתי יכול לעשות סנקציות בתקציב, אבל יהיה עוד תקציב.
דוד רותם: רבותי, אנחנו נעבור לסעיף 20, ואחר-כך  נדון בנושא המאגר לציבור.
תמי סלע: סעיף 20 מפרט: "עבריין מין שהוצא לגביו צו פיקוח חייב להתייצב ביחידת הפיקוח הקרובה למקום מגוריו בתוך שבעה ימים מיום הוצאת צו הפיקוח, ואם צו הפיקוח הוצא לפני שחרורו ממאסר או מאשפוז – בתוך שבעה ימים מיום שחרורו כאמור ולמסור את פרטים אלה".
דוד רותם: פה הייתי מתקן – לא חייב להתייצב ביחידת הפיקוח הקרובה למקום מגוריו, אלא להתייצב במקום שיורה לו קצין הפיקוח.
דוד רותם: ואם הוא ירושלמי וקצין הפיקוח רוצה שהוא יתייצב בתל-אביב?
דפנה ביינוול: בהתחלה, כשחוקקו את החוק הזה – יצא לי לשוחח עם יועמ"ש קצינת פיקוח – חשוב להם מאוד שההתייצבות הראשונה תהיה ביחידת הפיקוח, אחר-כך הוא מסתדר אתו בכל ההתייצבויות האחרות.
דוד רותם: מה זה "ביחידת הפיקוח הקרובה למקום מגוריו"?
דוד רותם: ואם הוא רוצה שהוא דווקא יתייצב ביחידה אחרת?
דוד רותם: הם יקראו לו.
עמית מררי: יש יחידה אחת.
דפנה ביינוול: יש יחידה אחת.
דוד רותם: הוא חייב להתייצב במקום שיורה לו קצין הפיקוח.
רותי אלדר: בדיוק.
שרונה עבר-הדני: להשאיר את הנוסח הזה ולהוסיף "אלא אם נקבע אחרת".
שרונה עבר-הדני: הנוסח הזה קובע ברירת מחדל.
שרונה עבר-הדני: זה כמו גיוס, לא נאמר לאן הוא צריך ללכת, אלא ליחידת הפיקוח הקרובה, נקודה.
דוד רותם: איפה יש יחידות פיקוח?
שלי הרפס-גרינברג: הן פזורות בכל הארץ.
שרונה עבר-הדני: או למקום אחר שנקבע.
תמי סלע: הפרטים עצמם.
תמי סלע: כרגע זה שם.
תמי סלע: העלינו את השאלה לגבי כינויים אחרים.
דוד רותם: "שם וכינויים אחרים" זה טוב, זה גם קיים בחוץ-לארץ.
תמי סלע: "מספר תעודת הזהות שלו או דרכון.
יצחק קדמן: למה לא שניהם?
נעמה מנחמי: אין כל כך צורך לאסוף מספרי דרכון.
נעמה מנחמי: גם כך הם רשומים במאגרים.
דוד רותם: "תצלומו.
תמי סלע: "מקום מגוריו וכן כתובת שבה הוא שוהה באופן קבוע או שבה הוא שוהה או עתיד לשהות למשך תקופה רצופה של שבעה ימים ומעלה.
תמי סלע: " מקום עבודה ו"מספר רכב שבשימושו".
אלי אפללו: אפשר לתקן ולהכניס תמונה מעודכנת?
שלי הרפס-גרינברג: כתוב "תצלומו".
דוד רותם: יש לנו אחר-כך סעיף על זה.
דוד רותם: מה עם טלפון סלולרי?
שלי הרפס-גרינברג: זה משהו שמשתנה כל הזמן, אנחנו מחזיקים את זה.
אלי אפללו: גם התמונה.
שלי הרפס-גרינברג: מה זה "משהו שמשתנה כל הזמן"?
דפנה ביינוול: טלפון לא משתנה כל הזמן.
רותי אלדר: היום כשאתה עובר מחברה לחברה - - -
דוד רותם: הם עוברים מחברה לחברה כל הזמן?
דוד רותם: אפשר לגלוש כל פעם בטלפון במספר אחר.
שלי הרפס-גרינברג: חלק מהם גם מחזיקים טוקמנים.
דוד רותם: זה רע מאוד.
יצחק קדמן: אפשר להוסיף פה – אני לא מנסח בניסוח הסופי – תיאור תכונות אישיות לא פיזיולוגיות.
יצחק קדמן: אני מתכוון גובה, סימני היכר מיוחדים, דברים מן הסוג הזה.
יצחק קדמן: אתה יודע שהאיש מאוד גבוה, יש לו - - -
דוד רותם: האיש בעל זקן ומחר הוא מתגלח.
יצחק קדמן: קצת קשה לשנות את צבע העיניים.
רחל גוטליב: אלה פרטים שהוא צריך למסור.
יצחק קדמן: יש כל מיני זהויות אחרות.
יצחק קדמן: אתה מתבקש למלא טופס.
דוד רותם: אתה מתכוון לתיאור חזותי.
קריאה: הוא לא צריך למסור?
רחל גוטליב: זה לא הוא, זה צריך להיות במאגר.
דוד רותם: מה זה הוא ימסור?
דוד רותם: הוא יגיד איפה יש לו כתובות קעקע?
רחל גוטליב: סעיף 19.
תמי סלע: להוסיף תיאור חזותי?
תמי סלע: "פרטים לגבי עבריינים, כאמור בסעיף 20" וכן תיאור חזותי של עבריין המין?
שלי הרפס-גרינברג: מה זה "תיאור חזותי"?
דפנה ביינוול: לא תיאור חזותי, סימנים מיוחדים.
דפנה ביינוול: זה צלקת, זה קעקוע.
יצחק קדמן: אתה מתבקש למלא את זה בטופס לוויזה.
יצחק קדמן: בארצות שדורשות ויזה דורשים ממך את זה.
דוד רותם: איפה דורשים ממך את זה, זה רק האמריקנים שלא יודעים לשמור על זכויות אדם...
שלי הרפס-גרינברג: אלה נתונים לצורך המאגר, אלה לא נתונים לצורך הפיקוח.
יצחק קדמן: מה ההבדל בין מאגר לפיקוח?
דוד רותם: אתם מוכנים לעשות לד"ר קדמן סיור ביחידת הפיקוח?
שלי הרפס-גרינברג: בסדר.
שלי הרפס-גרינברג: יחידת הפיקוח מחזיקה נתונים מעבר למה שכתוב בששת הסעיפים האלה, כולל עוד הרבה דברים חסויים שאנחנו לא מדברים עליהם.
שלי הרפס-גרינברג: אני לא חושבת שבמאגר צריכים להיות הנתונים האלה.
שלי הרפס-גרינברג: למה אנחנו צריכים את התיאור חזותי?
יצחק קדמן: בשביל מה את צריכה מספר דרכון?
יצחק קדמן: בשביל מה את צריכה עוד כל מיני דברים שכתובים פה?
דוד רותם: אלה אמצעי זיהוי ברורים.
נעמה מנחמי: דרכון זה כשאין לו תעודת זהות.
נעמה מנחמי: זה הרעיון.
יצחק קדמן: מחר הוא רוצה להגיד גם למנהלי בתי ספר: תדעו לכם, יש אחד גבוה, אין לו יד.
דוד רותם: רבותי, חבר הכנסת בהצעת החוק שלו ביקש שתיעשה פנייה יזומה אחת לשנה לעדכון הפרטים במרשם.
דוד רותם: האם אתם עושים את זה היום?
שלי הרפס-גרינברג: לא.
דוד רותם: יש איזו בעיה?
רחל גוטליב: השאלה, למה הכוונה.
רחל גוטליב: האם בתקופת הפיקוח?
דוד רותם: לא, כל זמן שהוא רשום במרשם.
רחל גוטליב: לאחר תקופת הפיקוח.
דוד רותם: כל עוד הוא רשום במרשם, וזו תהיה עבירה פלילית לא למסור.
רחל גוטליב: ודאי זו לא צריכה להיות פנייה יזומה של יחידת הפיקוח.
דוד רותם: זו צריכה להיות פנייה יזומה של יחידת הפיקוח מסיבה אחת פשוטה.
דוד רותם: גם אם תקופת הפיקוח נגמרה לגבי אדם, הם ימשיכו לנהל את המאגר, כי רק עליהם אנחנו סומכים בעניין הזה.
רחל גוטליב: דיברנו בינינו על האיזונים.
רחל גוטליב: המרשם הזה מועיל רק אם הוא עדכני.
רחל גוטליב: במובן הזה יש הרבה היגיון בכך שהמידע בו ימשיך להיות עדכני בתקופה שהוא קיים, גם אם לא מבוצע לפיקוח, אבל לא היינו רוצים כאן להטיל מטלה על יחידת הפיקוח לפנות - - -
אלי אפללו: זו תהיה מטלה מאוד קשה.
דוד רותם: עזוב רגע.
דוד רותם: אל תדאג ליחידת הפיקוח, אנחנו נדאג להם לתקציב גדול כדי שהם יוכלו לעשות את זה.
רחל גוטליב: לא להטיל את זה על יחידת הפיקוח שהיא תפנה, להטיל על העבריין לעדכן כל עוד המרשם קיים, ואחת לשנה.
רחל גוטליב: אחת לשנה להודיע - - -
דוד רותם: אם הוא לא מעדכן, אז מה?
רחל גוטליב: זו עבירה.
רחל גוטליב: הוא עובר עבירה.
דוד רותם: ואז מה יקרה?
דוד רותם: זה ילך למחלקת התביעות של המשטרה ויהיה עוד תיק שנסגר מחוסר עניין לציבור?
רחל גוטליב: הוא יודע שיש עליו חובה.
רחל גוטליב: היה בינינו ויכוח האם ראוי או לא ראוי, כי האיש כבר לא בפיקוח.
רחל גוטליב: נכון, יש המרשם, אז אנחנו ממשיכים להטריח אותו פעם בשנה - - -
דוד רותם: את מי אנחנו ממשיכים להטריח?
רחל גוטליב: אותו אדם.
דוד רותם: עם מסוכנות גבוהה.
רחל גוטליב: שכבר ריצה את עונשו וריצה את תקופת הפיקוח.
רחל גוטליב: אנחנו עדיין אומרים לו שבאופן פסיבי הוא עדיין בפיקוח, כי האינפורמציה שלך מצויה במרשם - -
דוד רותם: הרישום שלך נשאר במרשם, בוודאי.
רחל גוטליב: - - לכן אמרנו שצריך לייחד את זה, ואני חושבת שחבר הכנסת אפללו יסכים רק לעבריינים שיש להם רמת מסוכנות מעל לבינונית, להטיל את החובה עליהם.
רחל גוטליב: תוכל יחידת הפיקוח מעת לעת להוציא - - -
דוד רותם: הייתי מוכן לזה, יש לי רק בעיה אחת.
דוד רותם: אני יודע, אף אחד לא ידווח, אף אחד לא יפקח על זה.
דוד רותם: זה כלום, זאת אות מתה.
דוד רותם: כולנו יודעים שכאשר הם לא יקבלו דיווחים, ונניח שהם יעבירו את זה למשטרה – יש פה מישהו מיחידת התביעות של משטרת ישראל?
דוד רותם: מישהו מהחקירות של משטרת ישראל?
רחל גרייבן: כן.
דוד רותם: מה אתם תעשו עם תלונות כאלה?
דוד רותם: יש לכם זמן לטפל בהן?
רחל גוטליב: גם אם תטיל חובה על יחידת הפיקוח לדרוש ממנו, הוא צריך להתייצב או לעשות באיזה אופן עדכון.
דוד רותם: הקשרים שלו עם יחידת הפיקוח לא נגמרים ביום שנגמר צו הפיקוח.
שלי הרפס-גרינברג: הם כן נגמרים.
דוד רותם: פורמלית הם נגמרים.
דוד רותם: אם הם טיפלו בו, הוא חייב להם את החיים שלו, ולכן כשהם יפנו אליו, יגידו לו: תן לנו בבקשה פרטים - - -
רחל גוטליב: פעם בשנה פנייה נוספת.
דוד רותם: זה היום אוטומטית מהמחשב.
רחל גוטליב: ככל שזה מטיל מטלה נוספת - - -
תמי סלע: יהיו יותר אנשים שישתפו פעולה עם פנייה יזומה.
שלי הרפס-גרינברג: פנייה יזומה לא יכולה להיות שלנו.
שרונה עבר-הדני: המחשב יוציא לך את זה.
שלי הרפס-גרינברג: המחשב יוציא לי את זה, זה יופי, אבל מי שצריך לפנות בסוף זה מישהו שלנו שצריך להתקשר ולפנות אליהם, והם גם יכולים לטרוק לנו את הטלפון בפרצוף, כי עם כל הכבוד, אין להם שום קשר אלינו יותר.
דוד רותם: אני אצור להם חובה בחוק.
רחל גוטליב: החובה צריכה להיות מוטלת עליהם, על המסוכנים ביותר.
רחל גוטליב: ויחידת הפיקוח ככל שהיא תרצה, או תקבל את המשאבים - - -
אלי אפללו: זו מעמסה גדולה מאוד על יחידת הפיקוח.
דוד רותם: חבר הכנסת אפללו, ביקשת את זה בהצעת החוק שלך.
אלי אפללו: אני מסכים, אבל אני לא יודע אם זה צריך להיות על יחידת הפיקוח.
אלי אפללו: אני חושב שזה צריך להיות על משטרת ישראל.
שלי הרפס-גרינברג: יחידת הפיקוח יודעת לעשות את העבודה שלה כשהיא מבצעת את הפיקוח.
דוד רותם: איך אני אתן את זה למשטרת ישראל?
דוד רותם: אני אתן לה את כל המאגר, והיא תחזיק אצלה מאגר?
אלי אפללו: ודאי.
אלי אפללו: זה מה שאמרתי מההתחלה.
דוד רותם: עוד מאגר.
אלי אפללו: זה מה שאמרתי.
רחל גרייבן: משטרת ישראל לא היתה בקשר עם - - -
דוד רותם: משטרת ישראל לא קשורה אליו כבר 10 שנים.
דוד רותם: אחרי שהיא תפסה אותו והוא עבר ליחידת הפיקוח, היא גמרה אתו.
אלי אפללו: ברגע שהוא עזב את יחידת הפיקוח, הוא צריך לחזור בחזרה למשטרת ישראל.
דוד רותם: מה הקשר שלו עם משטרת ישראל?
דוד רותם: הוא לא עבריין.
דוד רותם: הוא ריצה את העונש, עבר את תקופת הפיקוח.
דוד רותם: זה כמו שתבקש ממני לעמוד בקשר עם משטרת ישראל.
רחל גוטליב: אני מציעה שנטיל את זה עליו וזה יובא לידיעתו – דע לך, אם לא, אתה עובר עבירה וכו'.
רחל גוטליב: אני מניחה שיש בזה אלמנט, אבל להטיל עליהם בכל שנה להוציא מכתב, והמכתב כן הגיע, לא הגיע - - -
דוד רותם: אנחנו נציע נוסח.
נעמה מנחמי: ביום סיום הפיקוח או ביום ההרשעה המקורית לגבי אותו מרשם מעבר ל-10 שנים?
דפנה ביינוול: בתום הפיקוח.
דוד רותם: רבותי, סעיף (ג) אני רוצה לתקן.
דוד רותם: אין פה אף אחד מהנהלת בתי המשפט?
דוד רותם: אתם יכולים לעמוד בתנאים של (ג) שקיים כבר היום?
מורן פרוינד: הסעיף קיים כבר היום, אבל בבירור שערכתי במזכירויות עולה שהשופטים בהחלטות שלהם רושמים להמציא את פסק הדין ליחידת הפיקוח, אולי יחידת הפיקוח יכולה גם - - -
תמי סלע: אין זיכוי.
דוד רותם: כתוב "באופן ובדרך שיקבע שר המשפטים".
דוד רותם: הוא קבע איזו דרך ונוהל?
מורן פרוינד: לא שידוע לי.
דוד רותם: אם כך, איך השופטים יבצעו?
תמי סלע: בפועל הם מבצעים.
שלי הרפס-גרינברג: בפועל זה עובד.
אלי אפללו: אנחנו עושים חוק עכשיו.
רחל גוטליב: במקום לעשות עוד תקנות, העתק מפסק הדין יומצא ליחידת הפיקוח.
דוד רותם: זיכה בית המשפט אדם מביצוע עבירת מין, תודיע יחידת התביעות ו/או הפרקליטות ליחידת הפיקוח.
דוד רותם: אם השופט שכח לכתוב להודיע, אז גמרנו עם הסיפור.
דפנה ביינוול: אחרת הוא עוד לא היה מפוקח, כי הפיקוח הוא רק אחרי הרשעה.
דפנה ביינוול: כלומר, זה רק אחרי ערעור, זה כבר לא התביעות.
דפנה ביינוול: זה הפרקליטות.
דוד רותם: אם הוא זוכה?
דפנה ביינוול: רק הפרקליטות.
דוד רותם: התובע.
דוד רותם: מה אכפת לי מי זה.
דפנה ביינוול: כמעט ואין לנו דבר כזה.
נירית להב-קניזו: אדוני, גם יחידת הפיקוח וגם הנהלת בתי המשפט מעידים על כך שזה בפועל עובד גם בהיעדר תקנות של השר.
דוד רותם: זה עובד רק אם השופט כתב: להודיע ליחידת הפיקוח.
דוד רותם: אם השופט שכח לכתוב את זה, כי הוא לא יודע שיש צו פיקוח על האיש, הוא לא יודע שהוא רשום, לא יודיעו.
דוד רותם: אנחנו לא צריכים להטיל על שופטים עבודה של שליחויות.
תמי סלע: סעיף קטן (ב) לא קראנו.
תמי סלע: התיקון בו, הכנסנו את זה לפרטים שבסעיף קטן (א), אז יכול להיות שהתוספת מיותרת.
תמי סלע: "חל שינוי בפרטים- - - יודיע עבריין המין ליחידת הפיקוח על השינוי בתוך שבעה ימים מיום השינוי".
תמי סלע: והתוספת היא "לעניין זה יראו שהייה של עבריין המין במקום שאינו מקום מגוריו כפי שנמסר לפי סעיף קטן (א)(4) לתקופה העולה על שבעה ימים, כשינוי במקום מגוריו".
תמי סלע: אם הוא צריך למסור כל שהייה מעבר לשבעה ימים, אין צורך בזה.
לילה מרגלית: האם זה אומר שמי שכבר סיים את תקופת הפיקוח, וזה עדיין במסגרת ה-10 שנים, והוא נוסע לשבועיים לאילת, הוא צריך לדווח?
דוד רותם: כן, כל זמן שהוא רשום במרשם.
שלי הרפס-גרינברג: פעם בשנה, אמרנו.
דוד רותם: נכון, אבל הוא עבר ניתוח פנים ועכשיו יש לו פרצוף אחר, אז הוא יצטרך לשלוח תמונה עדכנית ברגע שזה קורה.
שלי הרפס-גרינברג: היא שאלה אם הוא נסע לאילת לשבועיים - - -
לילה מרגלית: אדם שסיים את הפיקוח.
דוד רותם: הוא סיים את הפיקוח, אבל הוא עדיין במרשם.
לילה מרגלית: מה חובת הדיווח שלו במסגרת הזמנים הזאת?
דוד רותם: אני אקבע עכשיו בחוק שכל זמן שהוא במרשם, הוא חייב לדווח.
רותי אלדר: בדיוק זה המקום שבו הוא יכול לעבור עבירות מין חדשות.
דוד רותם: זה בדיוק הפחד שלי, שהוא ייסע לאילת לשבועיים ויעבור שם עבירות.
דוד רותם: למה אני רוצה אותו במרשם?
רחל גוטליב: כשהוא בפיקוח זה בסדר.
דוד רותם: נגמר הפיקוח.
רחל גוטליב: אחרי הפיקוח, לילה מרגלית צודקת, זה נראה לי - - -
דוד רותם: רבותי, מכיוון שאני מנהל פה מרשם לצורך הגנה על הציבור, אני רוצה שהדיווח הזה יהיה מעודכן.
לילה מרגלית: זה אומר שבפועל הוא עדיין בפיקוח.
דוד רותם: הוא עדיין רשום במרשם, והוא צריך לדווח.
שלי הרפס-גרינברג: למי הוא צריך לדווח?
לילה מרגלית: זה לא סביר כשתקופת הפיקוח שלו הסתיימה.
דוד רותם: לדעת מי זה לא סביר?
דוד רותם: לדעתך.
דוד רותם: לדעתי זה מאוד סביר.
שלי הרפס-גרינברג: יש בעיה ביישום של זה.
שלי הרפס-גרינברג: אל"ף, אני לא בקשר אתו.
שלי הרפס-גרינברג: זה אומר שהוא חייב לדווח לי.
דוד רותם: נכון, הוא חייב לדווח לך.
שלי הרפס-גרינברג: למי הוא ידווח?
דוד רותם: לאחראי על המרשם.
דפנה ביינוול: כל נסיעה שלו במשך 10 שנים?
דוד רותם: רבותי, אתם יכולים להגיד לי דבר אחד, שאחרי הפיקוח אתם לא רוצים לנהל את המרשם.
דוד רותם: אני אעביר את המרשם אחרי הפיקוח למישהו אחר.
שלי הרפס-גרינברג: אני לא מתעסקת במרשם אחרי הפיקוח.
שלי הרפס-גרינברג: אני מתעסקת עם המרשם אך ורק בזמן הפיקוח.
דוד רותם: אני הולך להאריך את תקופת המרשם מעבר לתקופת הפיקוח.
שלי הרפס-גרינברג: ברור לי לגמרי שיש לי מרשם שאני מנהלת גם אחרי הפיקוח, והוא קיים.
שלי הרפס-גרינברג: אני לא מוחקת ממנו, אלא אם כן - - -
דוד רותם: את מעדכנת אותו.
שלי הרפס-גרינברג: העדכונים שלו זה סיפור.
דוד רותם: רבותי היקרים, אם זה סיפור, תגידו לי שזה סיפור, אני אעביר את זה למישהו אחר.
תמי סלע: אפשר להציע שכל הדברים – יחול עליהם, חוץ מהעניין של שהייה למשך תקופת זמן של שבוע ימים?
דוד רותם: אני רוצה לחשוב על זה.
לילה מרגלית: יש הבדל בין עדכון תקופתי של המרשם בזמן שאדם כבר סיים את תקופת הפיקוח לבין הטלת חובות דיווח מרחיקות לכת על אדם שכבר איננו בפיקוח.
לילה מרגלית: יש הבדל בין השאלה אם הוא צריך להגיב על פנייה שהוא החליף או עדכן את מקום המגורים שלו לבין השאלה שיש לו חובה ליידע איפה הוא נמצא - - -
דוד רותם: אני רוצה לקבוע לו חובה שהוא יצטרך לדווח אם הוא עוזב את מקום מגוריו הקבוע ועובר למקום אחר לתקופה העולה על שבעה ימים.
לילה מרגלית: זה המשך הפיקוח.
דוד רותם: זה לא המשך הפיקוח, כי אף אחד לא ידבר אתו, זה רק יהיה רשום במרשם.
לילה מרגלית: כל אחד מאתנו - - -
דוד רותם: זה לא עניין של ויכוח.
דוד רותם: זה מה שאני רוצה לחוקק.
דוד רותם: רבותי, בפעם הבאה נקיים דיון מה אנחנו עושים עם המרשם, מי זכאי לקבל ממנו, מי לא זכאי לקבל ממנו.
דוד רותם: מעבר למי שכתוב בחוק.
דוד רותם: ננסה להתקדם היום.
דוד רותם: אדוני היועץ המשפטי, נתחיל לקרוא סעיפים.
אלעזר שטרן: נחזור ונסכם את הדברים שהיו.
אלעזר שטרן: היתה סוגיה של השימוש במידע שיועבר מהרשות לאיסור הלבנת הון לרשויות אחרות.
אלעזר שטרן: הוועדה דנה בזה בשני הדיונים האחרונים.
אלעזר שטרן: משרד המשפטים קיבל את ההערות, ובנוסח שמונח בפני הוועדה הוסיפו את סעיף קטן (ז1).
אלעזר שטרן: הסעיף יוצר הבחנה שמידע שמועבר לרשויות החוקרות, ביוזמת הרשות, לפי סעיף 30(ה), לא ייעשה בו שימוש לחקירת עבירות נוספות.
אלעזר שטרן: מידע שמועבר לפי בקשת הרשות החוקרת, אפשר יהיה לעשות בו שימוש לחקירת עבירות נוספות שהן חלק מאותה פרשה, חלק מאותו תיק שלגביו מלכתחילה התבקש  המידע, כשנוספו הבהרות שזה לא פוגע במצב הקיים ובאפשרות הקיימת כיום לפי סעיף קטן (ח), לפי סעיף קטן (ז) ולפי התקנות שהותקנו לפיהם להעביר לרשויות כאלה ואחרות, ביניהן אלה שיהיו הרשויות החוקרות, מידע שייעשה בו שימוש גם לצרכים אחרים.
דוד רותם: זה לא בדיוק מה שסיכמנו.
רחל גוטליב: זה מה שסיכמנו וזה מה שתואם.
רחל גוטליב: אנחנו לא פוגעים במצב הקיים, כמו שהבהיר אלעזר שטרן.
רחל גוטליב: זה מה שמירי כספי הציעה בפעם שעברה ואמרת שנראה לך.
דוד רותם: השאלה, מה זו "אותה פרשה".
דוד רותם: "אותה פרשה" זה קצת רחב, זו הבעיה.
אלעזר שטרן: אותה פרשה שלגביה התבקש המידע מלכתחילה.
אלעזר שטרן: אותו אירוע, אותו תיק.
דוד רותם: זה צריך להיות אותו אירוע או אותה חקירה, לא "אותה פרשה", כי אותה פרשה זה יכול להיות מפלצת.
פול לנדס: הסייג שהוסיף אלעזר שטרן, ש"לגביה התבקש המידע" מלכתחילה, זה הסייג שתופר את הדברים.
פול לנדס: הוא קושר לבקשה.
אלעזר שטרן: זה קושר לתיק הראשוני.
דוד רותם: אני קושר את זה לאותה פרשה.
דוד רותם: פרשה זה מין מפלצת ואף אחד לא יכול לדעת על מה מדובר.
אלעזר שטרן: אולי נכתוב את המילה "תיק" או "חקירה".
דוד רותם: מה זה "תיק"?
רחל גוטליב: תיק זה קרטון.
פול לנדס: המילה "חקירה"?
רחל גוטליב: אנחנו מאוד מתלבטים גם בחוקים אחרים איך לקרוא לזה.
רחל גוטליב: בהקשר אחר הציעו לכתוב "אותו אירוע פלילי", וזה נראה לי עוד יותר גרוע.
רחל גוטליב: אפשר לכתוב "לאותה חקירה" – הקשורה לאותה חקירה לגביה התבקש מלכתחילה - - -
אלעזר שטרן: המידע מלכתחילה.
דוד רותם: "חקירה" זה נכון.
רחל גוטליב: בסדר, זה אותו דבר.
אלעזר שטרן: זו השלמה אחת שיש לנו מהדיון הקודם.
דוד רותם: זה מקובל?
אלעזר שטרן: עצרנו  בדיון הקודם בסעיף 30(א), והוועדה לא החליטה לגבי סעיף קטן(ב), העניין של דיווחים משלימים.
אלעזר שטרן: הוועדה צריכה להחליט האם היא מאשרת או לא, עושה את השינויים.
דוד רותם: יש דברים שהוועדה תחליט עליהם בסוף בפעם אחת.
דוד רותם: זה הרי קשור בשאלה מי הן הרשויות החוקרות.
דוד רותם: אני לא רוצה להחליט על זה "פה אחד".
אלעזר שטרן: זה לא קשור לרשויות החוקרות.
אלעזר שטרן: מדובר פה על דרישת מידע מהרשויות המדווחות, לא הרשויות החוקרות.
דוד רותם: זה יהיה תלוי במי יקבל את המידע.
אלעזר שטרן: נעבור לתיקון סעיף 31.
אלעזר שטרן: אולי תציגו אותו?
רחל גוטליב: סעיף 31 בנוסח המתוקן.
עמית מררי: הסעיף במקורו התייחס לקבלת מידע רק מגופים ציבוריים.
עמית מררי: פה הוספנו גם את הרשות החוקרת.
עמית מררי: שינינו את כותרת השוליים, הוספנו "גופים ציבוריים".
עמית מררי: בסעיף קטן (א) יש תיקון שהוא טכני.
עמית מררי: נמחקה המלה "אכיפתו" והוסף "ביצועו" במקומה.
עמית מררי: אחרי סעיף קטן (ב) הוסף סעיף (ב1).
עמית מררי: אני אקרא את הנוסח כפי שמוצע כיום, גם בו נעשה שימוש לקראת הדיון הנוכחי בעקבות הערות שנשמעו מטעם הוועדה.
עמית מררי: אני אקרא: "כל אחד מהגופים המפורטים להלן רשאי, על אף האמור בכל דין, למסור לרשות המוסמכת, על פי בקשה מנומקת, מידע הדרוש לרשות המוסמכת לצורך קבלת החלטה בבקשה לקבלת מידע מהרשות המוסמכת לפי סעיפים 30(ב) –(ג1), למעט מידע מן המרשם הפלילי, והכול בהתאם לכללים לפי סעיף 32(א3); בסעיף קטן זה "בקשה מנומקת" – בקשה המפרטת את הנסיבות והנימוקים המצדיקים את בקשת הרשות לקבלת מידע, לצורך ריכוז, עיבוד וניתוח של המידע המצוי במאגר המידע ככל שהדבר דרוש לשם קבלת החלטה בבקשה לקבלת מידע ממאגר המידע כאמור".
עמית מררי: הגורמים שהסעיף הזה רלוונטי לגביהם זה כל אחד מהגופים שאליהם רשאית הרשות המוסמכת להעביר מידע ממאגר המידע, לפי סעיפים 30(ב)(1) עד (4), (ג) או (ג1) – אלה הרשויות החוקרות; הממונה, כהגדרתו בסעיף 1 להגדרת הממונה, זה בעצם הרגולטורים; סעיף (ב2): "הרשות המוסמכת רשאית לכלול בדרישה או בבקשה" – זה צריך להיות "בבקשה" – "לפי סעיפים קטנים (א) או (ב1), לפי העניין, ובנימוקיה לדרישה או לבקשה, מידע מתוך מאגר המידע, למעט מידע מן המרשם הפלילי".
דוד רותם: את הסעיף הזה לא הבנתי.
רחל גוטליב: את הסיפה ב-(ב2)?
דוד רותם: הרשות המוסמכת רשאית לדרוש מידע מתוך המאגר כאשר היא מבקשת מידע?
עמית מררי: רשאית לכלול בבקשה שלה לקבל מידע – היא צריכה לנמק את הבקשה שלה – רשאית במסגרת הזאת לכלול מידע מתוך מאגר המידע.
עמית מררי: כמובן זה לא כולל מידע מן המרשם הפלילי.
רחל גוטליב: על מנת לנמק את הבקשה, כי אחרת אסור להם.
עמית מררי: כמו גופים שמבקשים מהרשות מידע, גם הרשות צריכה לנמק את המידע שהיא מקבלת.
עמית מררי: זו לא בקשה אוטומטית.
דוד רותם: זה מדבר על רשות מסוימת שביקשה מידע, והרשות רוצה לבדוק אותה.
דוד רותם: מה שקורה, שהרשות אומרת שיש לה הנתונים האלה והאלה, היא מצרפת את כל מאגר המידע שלה, והיא מבקשת שיסבירו לה למה הם צריכים מעבר לזה, ועל-ידי כך היא עקפה את החוק ומסרה את כל הנתונים.
יהודה שפר: לצורך הנמקה.
רחל גוטליב: לצורך הנמקה.
עמית מררי: סעיף קטן (ג), כפי שכתוב בדברי ההסבר, זה סעיף שנועד להסיר ספק.
עמית מררי: גם פה היתה תוספת לאחר הצעת החוק הממשלתית.
עמית מררי: אני אקרא את הנוסח כפי שהוא מוצע כרגע: "לצורך עיבוד וניתוח של המידע המצוי במאגר המידע, ככל שהדבר דרוש לשם קבלת החלטה בדבר הצורך בהעברת מידע כאמור ממאגר המידע, רשאית הרשות המוסמכת לקבל מידע גם מגופים ציבוריים כהגדרתם בסעיף 23(1) לחוק הגנת הפרטיות התשמ"א – 1981, שאינם מפורטים בסעיף קטן (ב1)(1), בהתאם להוראות החוק האמור".
עמית מררי: הכוונה היא, כמו שאמרתי, להסיר ספק.
עמית מררי: ופה הדבר כבר עלה, לדעתי בדיון הראשון של הוועדה בנושא הזה, והדיון לא מוצה.
עמית מררי: לעמדתנו, הפרק של העברות מידע, לא היתה בו רשימה ממצה, ולכן אנחנו חושבים שהתוספת הזאת היא תוספת מבהירה ולא תוספת שמוסיפה סמכות לרשות לקבל מידע שלא היה לה קודם.
עמית מררי: אם יש סמכות לגופים ציבוריים לקבל מידע בהתאם לסעיף הכללי הזה, אנחנו חושבים שגם הרשות, שדווקא היא רשות שיש בה כללים ברורים לעניין אבטחת מידע, לעניין שימוש במידע, צריכה לקבל אותו, כמובן, ככל שהיא צריכה אותו לקבלת החלטה, ואת הסעיף המבהיר הזה הוספנו על האמור.
עמית מררי: כמו גם בסעיפים נוספים בחלק הזה, גם פה הוספנו "ככל שהדבר דרוש לצורך קבלת החלטה", כלומר, לא מדובר באיזה phishing של הרשות, לא מדובר על כך שהרשות רק רוצה להעשיר את מאגר המידע, אלא באמת, אם היא זקוקה למידע הזה לצורך קבלת החלטה על סמך מידע שכבר מצוי ברשותה.
אלעזר שטרן: בהקשר זה אני רוצה להסב את תשומת לבו של היושב-ראש לכך שיש חשיבות לאחידות קונספטואלית בחוק, וכמו שמשרד המשפטים הסכים בסעיף הקודם להגביל את האפשרות של הרשות לקבל מידע רק לצורך קבלת החלטה, כאשר מדובר על פניות שהרשות מקבלת מגופים אחרים, יש היגיון להגביל את זה גם לגבי קבלת מידע מגופים ציבוריים אחרים, שזה יהיה רק לצורך קבלת החלטה בדבר העברה כנגד בקשה שהתבקשה לרשות, ולא בשביל להחליט האם להעביר את זה בצורה יזומה, בגלל החששות שכבר דיברנו עליהם בדיון הקודם.
רחל גוטליב: אני לא בטוחה שהמגבלה שקבענו קודם, ובצדק נקבעה, נכונה גם בהקשר הזה.
רחל גוטליב: אין ספק, וכתוב גם היום בחוק, שחלק מתפקידי הרשות – לשם כך עשתה מדינת ישראל את כל המהלך הדרמטי הזה של הקמת המאגר, מהלך שדורש המון משאבים מהבנקים, מכל הגורמים המדווחים – בין השאר על מנת שהרשות, על בסיס מאגר המידע, תעבד, ואולי תמצא בסיס מידע שהיא תעביר מיוזמתה.
רחל גוטליב: אנחנו לא רוצים לקחת מהרשות את התפקיד שלה.
רחל גוטליב: זה תפקיד ראוי ונכון לרשות להעביר מידע מיוזמתה.
דוד רותם: למה את כותבת "דרוש לשם קבלת החלטה"?
רחל גוטליב: הוא צריך להעשיר את המידע.
רחל גוטליב: נגיד, מידע ממאגר הטאבו, מרשם האוכלוסין.
רחל גוטליב: הוא צריך את המידע הזה ממאגר המידע הנוסף לצורך קבלת החלטה האם להעביר את המידע הפיננסי שהתקבל מהבנקים, לא רק על-פי בקשה של גוף חוקר.
רחל גוטליב: זה מה שאלעזר שטרן מציע, אבל זה יכול להיות גם מיוזמתו.
דוד רותם: אם כך, זה לא "לשם החלטה".
רחל גוטליב: זה "לשם החלטה", כי אחרת הוא לא יעביר את המידע שהתקבל מהבנק.
דוד רותם: מה שאת עושה בסעיף הזה, לגישתך, את פותחת לו אפשרות לדרוש מידע מכל הגופים הציבוריים.
רחל גוטליב: במגבלות של חוק הגנת הפרטיות.
דוד רותם: איפה יש לו את זה היום?
רחל גוטליב: מכוח חוק הגנת הפרטיות.
פול לנדס: סעיף 23ב.
רחל גוטליב: אם אנחנו לא רואים – יהושע שופמן כתב את זה – את ההסדר של העברות המידע בחוק הזה כהסדר קונקלוסיבי – וזאת הטענה, שהוא לא הסדר קונקלוסיבי – חוץ ממנו קיים חוק הגנת הפרטיות והאפשרות לקבלת מידע לפי חוק הגנת הפרטיות.
רחל גוטליב: אנחנו כאן מבהירים שני דברים: אל"ף, מבהירים שאין בכך כדי לפגוע.
רחל גוטליב: ובי"ת, אנחנו אומרים מה משמעות תפקיד הרשות לעניין חוק הגנת הפרטיות.
רחל גוטליב: תפקיד הרשות, אפשר לומר: מניעת תופעה של הלבנת הון ומימון טרור באופן כללי.
רחל גוטליב: אנחנו אומרים: לא, תפקיד הרשות לעניין זה, זה קבלת החלטה בדבר העברת מידע.
רחל גוטליב: כלומר, אתה לא מבקש סתם כדי להעשיר, אתה מבקש את זה לצורך קבלת החלטה בדבר העברת מידע שכבר יש לך, אבל לא צריך לייחד את זה רק לבקשות.
דוד רותם: מה שאת אומרת, שהיינו יכולים לכתוב פה סעיף הרבה יותר פשוט, שהרשות רשאית לבקש גם לפי חוק הגנת הפרטיות.
דוד רותם: את לא כותבת, את כותבת שהוא "דרוש לשם קבלת החלטה בדבר הצורך בהעברת מידע".
רחל גוטליב: אני מצמצמת בדיוק לפי הרוח שהיושב-ראש דיבר עליה.
דוד רותם: מה עשית עד היום?
פול לנדס: יש לנו מאגרים שאנחנו מחוברים אליהם ואנחנו פונים, ובשאילתה מבקשים את המידע.
פול לנדס: אנחנו לא עושים דיג, ואין לנו שום כוונה לעשות דיג, של דליית מידע.
פול לנדס: אם, למשל, יש שם שקיבלנו בבקשה כלשהי, אנחנו בודקים במרשם האוכלוסין אנשים שקשורים אליו קרבה משפחתית, אם זה ברשם החברות, אם זה ברשם המשכונות – נכסים שרשומים על שמו – אם זה במשרד הרישוי.