GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסי וולפסון: זה סימפטומטי לכל מה שאנחנו רואים בתחום הזה.
יוסי וולפסון: משרד החקלאות הוא זה שהיום מוטל עליו התפקיד של ביצוע חוק צער בעלי חיים.
דוד רותם: עורך דין וולפסון, מה הדין כאשר שר מחויב על פי חוק - הוא ממונה על החוק והוא צריך להתקין תקנות אבל הוא לא מתקין אותן –  להתקין תקנות והוא לא מתקין אותן, מה עושים?
יוסי וולפסון: עותרים לבג"ץ וכנראה זה יקרה.
דוד רותם: מה זה כנראה זה יקרה?
דוד רותם: מ-2003 ועד היום זה כבר היה יכול להיגמר ארבע פעמים.
איתן כבל: אני עתרתי לבג"ץ.
יוסי וולפסון: נכון.
יוסי וולפסון: הייתה עתירה לבג"ץ עוד לפני כן, ב-1999 וכך קמה הוועדה.
יוסי וולפסון: הדברים קורים.
יוסי וולפסון: יש התכתבויות עם משרד החקלאות.
יוסי וולפסון: זה יגיע לעתירה.
דוד רותם: הבית הזה הוא לא הפתרון לכל הצרות.
דוד רותם: בצרות אנחנו מתחלקים עם אחרים.
דוד רותם: גם בית המשפט יכול לעזור לכם.
יוסי וולפסון: כל תקנה שהותקנה עד היום, כמעט כל אחת, חוץ משתיים, הותקנה בעקבות עתירות לבג"ץ.
יוסי וולפסון: חוץ מהחזירים יש עוד תקנות שמחכות.
יוסי וולפסון: יש הובלת עופות מ-2001 והמתה.
יוסי וולפסון: אושרו בכנסת ב-2002 אבל לא נחתמו, לא פורסמו ו לא נכנסו לתוקף.
יוסי וולפסון: לפעמים יש הצעות תקנות שכן עוברות ואחר כך בג"ץ מבטל אותן כי הן לא מבצעות את החוק אלא מנסות לעקוף את החוק כמו שהיה לנו בנושא פיטום האווזים.
יוסי וולפסון: היום משרד החקלאות לא למד את הלקח ונכנס להרפתקה חוזרת בנושא הזה, בנושא של תרנגולות והוא מציע לנו היום תקנות שלא עומדות בסטנדרטים בינלאומיים ושבעצם יישרו סוג של התעללות  ואם יאושרו - ואני לא מאמין שיאושרו כאן – יבוטלו בסופו של דבר.
יוסי וולפסון: קשה מאוד לבצע את חוק צער בעלי חיים בלי תקנות והנושא הזה מוזנח ואפילו מנוצל לרעה.
יוסי וולפסון: ברגע שיש תקנות צריך לבצע אותן ולאכוף אותן.
יוסי וולפסון: אחת הדרכים החשובות לאכוף תקנות היא באמצעות הכרזה עליהן כעבירות מינהליות, וזה עובר דרך הוועדה הזאת.
יוסי וולפסון: כאן אני חייב לומר שמשרד החקלאות כן יזם הכרזה שלהן כעבירות מינהליות אבל זה תקוע עכשיו במשרד המשפטים, כך אני מבין.
יוסי וולפסון: כך שלא מדובר רק במשרד החקלאות אלא גם במשרדים אחרים.
יוסי וולפסון: למשרד החקלאות יש סמכות להוציא צווי מניעה נגד התעללות.
יוסי וולפסון: מאז 1994 לא ידוע לי על מקרה אחד שמשרד החקלאות השתמש בסמכות הזאת, הסמכות לפנות לבית המשפט ולבקש צווי מניעה.
יוסי וולפסון: ביקורות.
יוסי וולפסון: שמענו על ביקורות.
יוסי וולפסון: בחודש מאי שר החקלאות מסר תשובה, נדמה לי לשאילתה של חבר הכנסת חנין, לגבי ביקורות במדגרות, מדגרות בהן ממיתים אפרוחים בני יומם בשיטות שיכולות להיות מאוד אכזריות.
יוסי וולפסון: התשובה הייתה מטעם הממונה על חוק צער בעלי חיים, שככל שהיא יודעת, מאז שנת 2007 לא נעשתה אפילו ביקורת אחת כזאת.
יוסי וולפסון: פסק דין פיטום האווזים שהזכרתי אותו כבר לא נאכף על ידי משרד החקלאות עד שהיינו צריכים לעתור לבג"ץ על אכיפת פסק הדין הראשון ובית המשפט היה מאוד מאוד ביקורתי כלפי משרד החקלאות אבל אנחנו לא רואים שהדברים הופנמו.
יוסי וולפסון: אגב, לא רק משרד החקלאות אלא גם משרד המשפטים, היועץ המשפטי לממשלה שהיה אחראי שם לאי אכיפת החוק.
יוסי וולפסון: חוק האכיפה הסביבתית, חוק חדש יחסית, מטיל גם על רשויות מקומיות את החובה לאכוף את חוק צער בעלי חיים.
יוסי וולפסון: בשביל לעשות את זה הם צריכים להכשיר פקחים לאכיפת החוק.
יוסי וולפסון: כאן יכול להיות שאני לא יודע, אבל אני לא יודע על הכשרה אחת של פקחים ברשויות המקומיות.
דגנית בן דב: ארבעים רופאים וטרינריים.
יוסי וולפסון: רופאים וטרינריים, אבל פקחים שהם לא רופאים וטרינריים?
דגנית בן דב: מאחר שאכיפת חוק צער בעלי חיים מצריכה ידע מקצועי, ההחלטה שהתקבלה הייתה להכשיר כמפקחים לעניין החוק המסוים הזה רופאים וטרינריים ברשויות השונות.
יוסי וולפסון: שלדעתי הם כבר מפקחים לפי חוק צער עלי חיים.
דגנית בן דב: זה ביטל את ההסמכה.
יוסי וולפסון: אז הם הוחלפו.
יוסי וולפסון: זה לא הגביר את האכיפה.
דגנית בן דב: אבל עכשיו יש להם יותר כלים ויכולת.
יוסי וולפסון: הנתונים מהמשטרה, חבר הכנסת חנין הביא אותם, הם בכלל לא מעודדים והם לא כוללים את אותם נתונים לגבי תיקים בהם אנשים לא הגישו תלונות או שהתלונות מוסמסו בתחנת המשטרה או שהתלונות לא סווגו על ידי היומנאי בסיווג הנכון.
יוסי וולפסון: אני יודע שכאשר אני מגיש תלונות, הרבה פעמים מאוד מסובך להגיע לסיווג הנכון של התלונה וכל ההתייחסות היא לפעמים לצורך הפרוטוקול.
חיים פדלון: מה זאת אומרת הסיווג הנכון של התלונה?
יוסי וולפסון: כשמביאים נתונים לגבי מספר התלונות שהוגשו, במשטרה יש סיווג במחשב של עבירות לפי חוק צער בעלי חיים.
יוסי וולפסון: רוב השוטרים מכירים את הסיווגים לפי חוק העונשין ולא כל כך מכירים בכלל את התחום הזה, איך לסווג ומה לסווג.
יוסי וולפסון: יכול להיות שזה השתפר מאז התלונה האחרונה שאני הגשתי, אבל היו בעיות עם זה.
יוסי וולפסון: זה מעיד גם על חוסר הטמעה של הנושא במערכת.
יוסי וולפסון: דווקא לגבי המשטרה, אני חייב לומר, יש הרבה מאמץ והרבה מאוד עבודה.
יוסי וולפסון: אני חושב שיש יותר עבודה במשטרה מאשר במשרד שממונה על החוק בתחומים האלה, אבל אני לא רוצה לעשות השוואות חד משמעיות.
יוסי וולפסון: לגבי הענישה של בתי המשפט.
יוסי וולפסון: כמובן שהכל ממקרה למקרה, אבל כמה דוגמאות.
יוסי וולפסון: אדם שארגן קרב כלבים, מאסר על תנאי של שישה חודשים בלי מאסר בפועל.
יוסי וולפסון: אדם שפיטם אווזים, שמונה חודשים אחרי פסק הדין, לא אחרי כניסתו לתוקף של פסק הדין אלא אחרי שפסק הדין התחיל להיאכף על ידי משרד החקלאות, זה ביזוי של פסק הדין – ואולי קשה להאשים אותו כי הממשלה עצמה ביזתה את פסק הדין במשך שנה שלמה – עבירה חמורה לאור יום, 250 אווזים שהם קורבנות, לא נכנס לכלא אלא קיבל חמישה חודשים לריצוי בעבודות שירות.
יוסי וולפסון: אדם שלקח גורי חתולים ושם אותם בשקית וזרק אותם מהקומה הרביעית, אחד המקרים הבודדים שקיבל מאסר בפועל של שלושים ימים.
יוסי וולפסון: אדם שהזניח את הסוסות שראינו, הסוסות האלה בקושי עלו למשאית כשמשרד החקלאות בא וחילץ אותן, אחת מהן הייתה צריכה להיות מומתת המתת חסד, והוא אמנם קיבל קנס של שלושים אלף שקלים אבל הוא לא קיבל מאסר בפועל.
יוסי וולפסון: הנתונים האלה מקבלים פרופורציה כשאנחנו מסתכלים מה קורה כשיש עבירה לפי חוק צער בעלי חיים שנלווית לעבירת רכוש.
יוסי וולפסון: נניח אדם שגונב בעל חיים ומתעלל בו או גניבות בקר, אז פתאום אנחנו מקבלים מאסרים בפועל משמעותיים.
יוסי וולפסון: היחס לבעלי חיים נשאר בעיקר כיחס כאל קניין ולא כאל חסרי ישע שצריך להגן עליהם.
יוסי וולפסון: אני חושב שמאוד קל להיתפס לענישה ולהיתפס לבתי המשפט.
יוסי וולפסון: לפני שאני מסיים את דבריי, אני רוצה שוב לחזור לדברים שהם בסמכויות של הרשויות המינהליות.
יוסי וולפסון: למה אין תקנות?
יוסי וולפסון: למה אין הכרזה כעבירות מינהליות?
יוסי וולפסון: למה אין ביקורות שיטתיות ומסודרות?
יוסי וולפסון: למה שכאשר כבר קובעים דברים, הם לא נאכפים?
יוסי וולפסון: למה שכאשר כבר מנסחים תקנות כמו בנושא של התרנגולות, לא באמת מנצלים את זה כדי להעביר את ישראל לסטנדרטים גם נורמטיביים וגם בשטח של מדינה מתוקנת?
לירון אדלר: העבירות המינהליות המדוברות קרובות לסיום.
לירון אדלר: אנחנו כבר בשלבים של ניסוח סופי והגעה לוועדה לאישור.
דוד רותם: זה תזכיר?
לירון אדלר: לא. זה צו.
לירון אדלר: צו עבירות מינהליות, לפי חוק עבירות מינהליות.
לירון אדלר: זה ממש בשלבי סיום.
דוד רותם: יש סיכוי שתוך שנה זה יקרה.
דוד רותם: רשמתי לפניי התחייבות של לשכת שר המשפטים שהצו יגיע תוך שבוע.
לירון אדלר: אני לא רוצה לדבר במקום משרד החקלאות אבל אומר שהדברים הם הרבה פעמים מורכבים.
לירון אדלר: למשל בנושא של אחזקת מטילות, יש חקלאים שבסוף צריכים לעמוד בנטל ולשלם.
לירון אדלר: פיטום אווזים, ענף שלם נסגר.
לירון אדלר: אני לא אומרת אם זה ראוי או לא ראוי, גם היו פסיקות של בית המשפט בנושא הזה, אבל אלה נושאים שהרבה פעמים הם מורכבים ואי אפשר במקרים מסוימים לקבל החלטות בצורה מהירה כי יש כאן פגיעה בחופש עיסוק של העוסקים בכך.
לירון אדלר: אני לא מדברת על כל התקנות אלא אני מציינת את הדברים.
דוד רותם: פגיעה בחופש העיסוק בדרך כלל היא בחוק המסמיך.
דוד רותם: אם אנחנו חוקקנו אותו, אל תפקחו עלינו בבקשה.
דוד רותם: חוק צער בעלי החיים הוא הרבה יותר חשוב.
לירון אדלר: אני רק אומרת שיש עוד היבטים.
איתן כבל: למשל בחוק פיטום אווזים, הבעיה הייתה הממשלה.
איתן כבל: היא התחייבה לעשות מעשה ולא עשתה.
דוד רותם: מתי זה היה?
איתן כבל: ב-2005.
איתן כבל: מה זה חשוב.
איתן כבל: זה אותו הדבר.
איתן כבל: חלק גדול מהבעיה היא העובדה שהממשלה  לדורותיה – אני אפילו לא חושב שיש כאן הבדל בין מפלגות או קבוצות – שאמורה להתקין תקנות, להפעיל תקנות או לעבוד בסיכומים.
איתן כבל: אחד הדברים שגיליתי כאן זה שהממשלה מפירת ההסכמות הכי גדולה שקיימת במדינת ישראל.
דוד רותם: חבר הכנסת כבל, אני רוצה להזכיר לך שאתה חבר הקואליציה ואתה לא יכול לתקוף את הממשלה.
איתן כבל: לא תקפתי את הממשלה הזאת.
דוד רותם: גם ב-2005 היית חבר הממשלה.
דוד רותם: אתם לדורותיכם בקואליציה.
קריאה: לא, ב-2005 הם לא היו בקואליציה.
דוד רותם: משרד החקלאות, מי רוצה לדבר על התקנות שמ-2003 ומ-2001 לא תוקנו ולא נמצאות?
דגנית בן דב: כמו שלירון אמרה הנושא הוא נושא שהוא הרבה יותר מורכב ממה שנראה מבחוץ.
דגנית בן דב: אני חושבת שיושבים כאן באולם הרבה מאוד אנשים שיכולים להעיד מניסיון אישי עד כמה הדברים האלה לא פשוטים.
דגנית בן דב: אחד הנושאים האחרונים בו טיפלנו הוא תקנות צער בעלי חיים, אחזקה שלא לצרכים חקלאיים, עבודה על טיוטת התקנות הזאת נמשכה בערך עשור.
דגנית בן דב: לפעמים אנשים אומרים קחו חקיקה ממקומות אחרים.
דגנית בן דב: יש נושאים כמו הנושא הזה שאין בשום מקום בעולם חקיקה כזאת.
דגנית בן דב: תעתיקו מהחקיקות האחרות.
דגנית בן דב: לקחת נושאים כמו הובלת עופות ולהעתיק ממדינה אחרת, זה לא לתרגם משפה לשפה אלא זה לתרגם מאקלים לאקלים, ממשק לממשק, מצורת הובלה לצורת הובלה, המרחקים אחרים, צורת חקיקה אחרת.
דגנית בן דב: זאת עבודה הרבה יותר מורכבת ומסובכת ממה שנדמה.
דגנית בן דב: אחד הקשיים המאוד מאוד משמעותיים הוא הקושי לגייס אנשי מקצוע שיצטרפו לתהליך של החקיקה.
דגנית בן דב: אין לנו מספיק אנשים כאלה בארץ שמוכנים להירתם לזה.
דוד רותם: לוקח עשור להתקין תקנות?
דוד רותם: לא נעים לי להגיד לכם, אבל אני חושב ששלושתנו לא יותר מוכשרים מהאנשים שעובדים במשרד החקלאות ואנחנו בעשור יכולים לגמור את החוקה.
דגנית בן דב: התקנות האלה היו לא מעט להמציא את הגלגל ובישורת האחרונה הייתה עבודה משותפת עם ארגונים למען בעלי חיים, עם וטרינרים מהמגזר הפרטי ועם וטרינרים הרשותיים.
דגנית בן דב: שנה ומשהו באינטנסיביות של בין פגישה בשבוע לפגישה בחודש, ואני לא מדברת על פגישה בת חצי שעה אלא על ימי עבודה שלמים, קיבלנו את שולחן ועדת החינוך, את היועצת המשפטית של ועדת החינוך, הייתה עבודה מאוד מורכבת ומאוד קשה.
דגנית בן דב: הרבה מאוד אנשים פינו בתכיפות של בין פעם בשבוע לפעם בחודש יום עבודה שלם.
דגנית בן דב: זה לוקח המון זמן ולא תמיד יש מספיק אנשים כדי שיירתמו ויעשו את העבודה.
איתן כבל: מהניסיון של תקנות בהן עסקתי שמשרד התעשייה הגיש אותן רק אחרי בג"ץ, אם בשש שנים היו מקדישים לזה שעה בשבוע, זה גם היה מסתיים לפני הזמן.
איתן כבל: כתוצאה מהחרב המתהפכת יושבים כמו שאת אומרת, יושבים חודש ויושבים באופן אינטנסיבי.
דגנית בן דב: שנה. לא חודש.
איתן כבל: בסדר, שנה, אבל מה עם תשע השנים?
דגנית בן דב: זה לא שלא ישבו במהלך תשע השנים האלה ולא עשו שום דבר, אלא עובדים.
איתן כבל: אני הרי עבדתי במשרדי ממשלה.
דגנית בן דב: חסר כוח אדם בתחום הזה.
דגנית בן דב: בפירוש חסר כוח אדם.
איתן כבל: אני מכבד אותך מאוד.
איתן כבל: אנחנו כאן לא כדי למרוח או למצוא אשם אלא לצאת מכאן ולומר איך אנחנו באמת עוסקים ומתמודדים עם הדבר הזה טוב יותר.
דוד רותם: אני לא מבין, האם שר החקלאות יודע שיש מחסור בכוח אדם בעניין הזה?
דגנית בן דב: תרשה לי לא להשיב.
דוד רותם: אני מניח ששר החקלאות, שהוא בעצמו חקלאי, יודע לדאוג לדברים האלה.
דוד רותם: גם הארגונים, אני מוכרח לומר, אני עובר את זה כמעט כל יום ויודע שיש ארגונים שמאוד חשוב להם להתקין תקנות.
דוד רותם: אני מקבל כל יום ערמה של כל מיני חוקים, תקנות וכללים שהם מציעים.
דוד רותם: כשאני לוקח את זה ועובר עם זה למשרד ממשלתי, ויש להם איזושהי עבודת רקע לעניין, הם יכולים על זה לקחת טרמפ.
דוד רותם: זאת לא עבודה שלכם, אני יודע, אבל אם זה כל כך חשוב, תעזרו להם כי הם בבעיה.
יוסי וולפסון: ישבנו בוועדות ולכן יש גם ניסוחים.
דוד רותם: אל תחכו לוועדות.
דוד רותם: לכו אליהם לפני הוועדות כדי שעל סמך זה הם יוכלו להקים את הוועדות.
דורון ברנר: שלום לכולם.
דורון ברנר: שמי דורון ברנר ואני יושב ראש עמותת משמר בעלי החיים בישראל, עמותה שפועלת להקמה של יחידות מתנדבים במשטרה שכל ייעודן הוא באמת אכיפת חוק צער בעלי חיים והגנה על בעלי חיים מפני התעללות.
דורון ברנר: אני רוצה לומר שאנחנו כעמותה פועלים כשלוש שנים מתוכן שנתיים בפועל באזור השרון, בתחנות משטרה כפר סבא, נתניה ופתח תקווה, וטיפלנו בלמעלה מ-400 אירועי התעללות והזנחת בעלי חיים.
דורון ברנר: כל הפעילות שלנו היא על טוהרת ההתנדבות ואני חושב שההישגים שלנו הם הישגים יפים.
דורון ברנר: אני מציע כאן איזשהו פתרון שיכול להיות פתרון שיוריד את הנטל מהרשויות שלא מצליחות להתמודד עם הבעיה כי הבעיה היא הרבה יותר חריפה.
דורון ברנר: אני מניח שחיים פדלון ייתן פרטים יותר מדויקים לגבי כמות התעללות בבעלי חיים באר.
דורון ברנר: אני חושב שהמשטרה צריכה להכיר ביחידות האלה כיחידות רשמיות של משטרת ישראל שפרוסות בכל הארץ.
דורון ברנר: אנחנו חושבים שקנסות ודוחות, אם נוכל לתת קנסות או דוחות ברירות מחדל בנושא של אחזקת בעלי חיים, הובלת בעלי חיים ועבירות מינוריות על חוק צער בעלי חיים, זה ישכלל מאוד את הפעילות שלנו.
דורון ברנר: אני חושב שבמדינת ישראל, לצערי, החמרת הענישה לא מספקת אם לא יהיו עונשי מינימום לנושא של חוק צער בעלי חיים.
דורון ברנר: הקצאת חוקרים מיוחדים, כלומר, להוציא לגמרי את כל הנושא של חקירת מקרי התעללות בבעלי חיים, מתחנות המשטרה שקורסות תחת הנטל ולהעביר אותן לחוקרים מיוחדים, אם זה במשרד להגנת הסביבה או במשרד החקלאות.
דורון ברנר: אני יודע שאנחנו ברמה הראשונית נותנים מענה.
דורון ברנר: יש לנו ממשק שעובד עם מוקד 100 ואנשים באזור השרון מתקשרים למוקד 100 ומתלוננים על התעללות או הזנחת בעלי חיים, ואנחנו יוצאים מספר פעמים בשבוע בניידות משטרה עם שוטרים – אנחנו שוטרים מתנדבים על מדים – מקצועיים.
דורון ברנר: כולנו עברנו הכשרה ואנחנו מוסמכים על פי חוק צער בעלי חיים גם לאכוף את חוק צער בעלי חיים כשוטרים ואנחנו נותנים מענה של מאה אחוזים בכל המקרים של התעללות בבעלי חיים.
דורון ברנר: אלא מה, כשזה מגיע לרמה של חקירה והגשת כתבי אישום, זה נעצר בתחנות המשטרה.
דורון ברנר: יש לנו את היכולת להגיע למצב שראש מחלק חקירות במשטרה יחקור מקרים קיצוניים אבל לדוגמה החוק שעבר לפני שנה, של נטישת בעל חיים שדינה עד שנת מאסר, מעולם לא נאכף ולא נראה לי שברמת ההתייחסות הזאת של רשויות החוק הוא גם ייאכף.
דורון ברנר: אני חושב שצריכה להיות פעילות משולבת של הכרה ולחץ על המשטרה להקים יחידות כאלה בכל תחנות המשטרה בארץ, כאשר אנחנו כעמותה שמלווה את זה ברמה המקצועית נוכל לעזור בהדרכה ובהקמת היחידות.
דורון ברנר: כמובן שצריכות להיות גם השתלמויות לשופטים כדי להסביר להם עד כמה הבעיה הזאת היא חמורה.
דורון ברנר: אנחנו גם עושים חינוך בבתי הספר בנושא של חוק צער בעלי חיים.
דורון ברנר: אנחנו יודעים עד כמה הבעיה של התעללות בבעלי חיים בסופו של דבר מובילה גם לפגיעה בבני אדם.
רות מאיר: יש לנו בעיה ולא רק לנו וזאת בעיה מאוד מצערת והיא נטישת כלבים.
רות מאיר: אנשים יוצאים לחופש ובמקום להוציא עוד קצת כסף ולשים את הכלב בפנסיון, הם משאירים אותו ליד שדה התעופה, ליד אגד, בכל מיני מקומות.
רות מאיר: כיוון שלכלבים יש שבבים, אפשר בקלות למצוא את הבעלים ולהעניש אותם ואני חושבת שכך צריך לנהוג.
רות מאיר: פונים למשטרה, זה לא התחום שלה וזה לא מעניין אותה.
רות מאיר: אני חושבת שהפורום הזה חייב לטפל בנושא הנטישה.
זיוה ברכה: אני פסיכיאטרית מבוגרים וילדים ונוער.
זיוה ברכה: הזמינו אותי לדבר על התעללות בבעלי חיים מהאספקט של המקצוע שלי.
זיוה ברכה: אני רוצה להדגיש כאן את חשיבות של האכיפה ומיצוי הדין.
זיוה ברכה: התעללות בבעלי חיים היא חלק מתסמונת מאוד מאוד ידועה ושכיחה שאנחנו יודעים לאבחן אותה ומה לעשות אתה, תסמונת שקוראים לה הפרעת אישיות אנטי סוציאלית או מה שקראו בעבר פסיכופתיה.
זיוה ברכה: דיברו כאן מספר פעמים על כל המגזרים ואמרו שמתחילים בבעלי חיים בילדות, לרוב זה מתחיל מגיל שש עד 12, גם ילדים בני חמש ראינו, ואני שמה בצד את ההתעללות בבעלי חיים של כתות, כניסה לכת השטן למשל.
זיוה ברכה: הפרעת האישיות הזאת מתחילה בגיל צעיר.
זיוה ברכה: המאפיין העיקרי של הפרעת האישיות הזאת  הוא חוסר אמפתיה לכל אובייקט אחר.
זיוה ברכה: מאפיין אחר הוא הנאה מהסבל של האובייקט שמתעללים בו וההנאה הזאת מביאה לריגוש, משהו מאוד דומה למה שקורה באונס.
זיוה ברכה: חיפוש של הריגוש הזה מביא לחזרה על ההתעללות וגם אסקלציה, מחיות עוברים לבני אדם.
זיוה ברכה: בסיכום.
זיוה ברכה: דיברנו הבוקר הרבה על כך שצריך לעשות מניעה ראשונית בחינוך, מניעה שניונית היא לטפל במשפחות עם סיכון גבוה ואת זה הרווחה אמורה לעשות, אבל מניעה שלישונית היא במקרים שיצאו לאור, פתולוגיה, הפרעה שיצאה לאור ופוגעת בסביבתה.
זיוה ברכה: הטיפול היחיד שאנחנו הפסיכיאטרים ממליצים עליו הוא טיפול על ידי החוק.
זיוה ברכה: עצם העובדה אנחנו יודעים להסביר למה נער או בוגר צעיר הגיע להיות עם הפרעת אישיות אנטי סוציאלית, לא אומר שהטיפול הוא פסיכולוגי או פסיכיאטרי אלא בהחלט הטיפול הוא על ידי החוק.
זיוה ברכה: כמו במקרה של נרקומנים, אנחנו יודעים שקהילות טיפוליות הן הטיפול שמביא הכי הרבה פירות.
זיוה ברכה: כאן אכיפת החוק היא מסר חשוב מאוד לחברה ולילדים אותם אנחנו מחנכים.
זיוה ברכה: תודה.
לילי הלפרין: אני עוסקת במניעת אלימות.
לילי הלפרין: בניגוד למה שאמרה כרגע זיוה ברכה על ההתנהגות האנטי סוציאלית, אני רוצה לומר שאני עוסקת בקבוצות נורמטיביות של נערים ונערות, לא בנושא התעללות בבעלי חיים אלא במניעת אלימות בכלל.
לילי הלפרין: פרק שמיני הוא התעללות בבעלי חיים כי גיליתי שאם אני מתחילה עם זה, אף אחד לא רוצה לשמוע יותר.
לילי הלפרין: כמה אמירות ששמעתי בשבועיים האחרונים, וחילקתי אותן לכמה קטיגוריות.
לילי הלפרין: תלמיד שאומר לי: זכותי להתעלל בבעל החיים כי הוא שלי.
לילי הלפרין: זאת פגיעה בזכויות הפרט אם אומרים לי לא להתעלל בבעל חיים.
לילי הלפרין: אמירה שנייה: מה את רוצה, החתול הוא שחור, זה מזל רע.
לילי הלפרין: אמירה שלישית: הם מעבירים מחלות.
לילי הלפרין: הם מגייסים גם את הדת וטוענים שהדת אוסרת להכניס כלבים לבית.
לילי הלפרין: לי כמובן יש את הערכה שלי מה אומרת היהדות על בעלי חיים.
לילי הלפרין: או למשל תלמיד אחר שאומר לי: זאת סקרנות, נורא מעניין.
לילי הלפרין: תגובה למישהי שראתה מישהו שהכניס לשנייה אחת חתול למיקרו.
לילי הלפרין: אלה דברים שאני שומעת בקבוצות.
לילי הלפרין: סתם צחוקים, שעשוע, זה כיף לראות וזה אגף ריגוש עליו דיברה קודם לכן הפסיכיאטרית.
לילי הלפרין: יש גם אמירות טיפשיות כמו הוא התחיל ראשון באמירה של התעללות בבעל חיים, כששאלתי אותו למה הוא זרק אבן.
לילי הלפרין: הוא אמר, הוא התחיל ראשון.
לילי הלפרין: הכלב התחיל ראשון.
לילי הלפרין: אני מדברת על נוער נורמטיבי ולא על נערים ונערות בסיכון.
לילי הלפרין: זה נוער בתוך מערכת החינוך הפורמלית או מחוץ, אבל לא כאלה שהם בסיכון כמו שכאן נאמר.
לילי הלפרין: אני טוענת שרק אחיזה בחוק או החמרה בחוק לא תועיל.
לילי הלפרין: שימו לב לאמירות האלה.
לילי הלפרין: רק חינוך לחמלה ואמפתיה יביא את התיקון.
דורון ברנר: זה הולך אחד עם השני.
דורון ברנר: זה צריך להיות משולב ביחד.
לילי הלפרין: לא. אנחנו כאן בוויכוח.
לילי הלפרין: זה ויכוח כללי לגבי טיפול באלימות אצל בני נוער נורמטיבי.
לילי הלפרין: רק חינוך לחמלה.
לילי הלפרין: אני חושבת שכאן ועדה כזאת שאמנם עוסקת בפן החוקתי חייבת לצאת בהכרזה, וזה מה שאני עושה בקבוצות.
דורון ברנר: מה עם מבוגרים?
לילי הלפרין: אגב, האמירה שהחתול הוא שחור, זאת אמירה לא של הילד אלא ודאי הוא שמע אותה בביתו.
דורון ברנר: מבוגרים צריכים אכיפה.
דוד רותם: אני רוצה לשמוע את המשטרה
חיים פדלון: אני ראש מדור הגנת הסביבה.
חיים פדלון: ביחידה יש 12 שוטרים, כולל תובעת, שפועלים בחסות המשרד להגנת הסביבה.
חיים פדלון: ביחד עם כל הגופים האחרים, יש הרבה  גופים שמטפלים בנושא הזה.
חיים פדלון: התפקיד שלנו הוא לפקח מקצועית על יחידות המשטרה בנושא של חוק צער בעלי חיים.
חיים פדלון: דרך אגב, חוק צער בעלי חיים מהווה את אחת המשימות שלנו.
חיים פדלון: אנחנו מטפלים בכל העבירות של איכות הסביבה כולל פסולת, זיהום אוויר, רעש, כך שלא כל תשומת הלב שלנו היא לנושא של צער בעלי חיים.
חיים פדלון: תחנות המשטרה מטפלות בעבירות בעלי חיים במסגרת סדרי עדיפויות.
חיים פדלון: העומס בתחנות המשטרה ידוע.
חיים פדלון: יש תחנות משטרה שמתקשות לטפל גם בעבירות של פשע, התפרצויות ועבירות אלימות אחרות.
חיים פדלון: אנחנו רואים בעבירות של התעללות, עבירות אלימות לכל דבר, אבל יש תחנות שעובדות ממש בעומס גדול מאוד ומתקשות לתת לזה סדר עדיפות גבוה.
חיים פדלון: במקרים שמפנים את תשומת לבנו, אנחנו דואגים שיטפלו בתלונה או במיוחד במקרים חמורים וקשים.
חיים פדלון: בסך הכל במהלך השנה האחרונה נפתחו 273 תיקים וזה בעקבות תלונות של אזרחים.
חיים פדלון: מעוטן של התלונות הן עבירות יזומות.
חיים פדלון: 24 תיקים הגיעו לתביעה.
חיים פדלון: ברור שמספר העבירות היא פי כמה וכמה, אבל הרבה עבירות לא מגיעות לידיעת המשטרה.
חיים פדלון: התובעת שלנו מגישה כתב אישום בחלק מהמקרים או במקרים שיש להם היבט ארצי או עבירות חמורות במיוחד.
חיים פדלון: את כתב האישום היא מגישה בעצמה.
חיים פדלון: הפעילות שלנו תלויה במשרדים אחרים כמו מקרה של וטרינר בדרום שטיפלנו בו לאחר שהתעלל בבעלי חיים וכרגע הוא ממתין לוועדת האתיקה של הווטרינרים כדי שימשיכו את הטיפול בו.
חיים פדלון: תיק נוסף שהזכירו כאן, התיק של החזירים, הסיפור שהובא בכלבוטק.
חיים פדלון: אנחנו קיבלנו תלונה.
חיים פדלון: הסרט הוא באמת מזעזע ואכן זאת התעללות, אבל הבעיה היא שאנחנו מתקשים לטפל בתיק כזה כשדרך הגידול הזאת מקובלת וידועה.
חיים פדלון: זאת דרך גידול החזירים הידועה.
חיים פדלון: זה באמת תלוי בתקנות ובשינוי החוק.
חיים פדלון: לגבי רמת הענישה.
חיים פדלון: לדעתי העונשים נמוכים אבל לצערי הרב הענישה בארץ היא בכלל נמוכה, גם בעבירות אלימות קשות אחרות שם אנחנו רואים שבתי המשפט לא תמיד מחמירים.
חיים פדלון: אני לא יודע אם דווקא בעבירות האלו יש זלזול של בתי המשפט או חוסר מודעות, אבל רמת הענישה היא באמת נמוכה.
חיים פדלון: לגבי התקנות אותן הזכיר דורון.
חיים פדלון: האפשרות למתן ברירות משפט בהחלט יכולה לסייע באכיפה, לפחות בנושא של התקנות לאחזקת בעלי חיים.
חיים פדלון: שוטר או פקח יוכל לתת דוח כי אנחנו באמת עושים הרבה בקרות יזומות ורואים חנויות בהן מחזיקים בעלי חיים בניגוד לתקנות, אבל התהליך המשפטי הוא כל כך מסובך ומסורבל, שקשה מאוד לאכוף את זה.
דוד רותם: עורך דין פלג, יושב ראש ועדת זכויות בעלי חיים, לשכת עורכי הדין.
אהוד פלג: אני יושב כאן בתחושה מאוד קשה שאמנם יש איים בודדים של רצון טוב אבל יש תמונת מחדל מאוד בעייתית במבחן התוצאה.
אהוד פלג: רק אקח נתון אחד שהוצג כאן במצגת, 53 תיקי חקירה בשלוש שנים הניבו 15 כתבי אישום בלבד.
אהוד פלג: על פי הקריטריונים שלי זאת לא עשייה.
אהוד פלג: אני יכול עוד להוסיף כהנה וכהנה, אבל אני רק אזכיר שתיק פיטום האווזים שהייתה לי הזכות לגלגל אותו מהתלונה למשטרה, כאשר המשטרה טענה שאין שום חוק שאוסר להאכיל בכוח אווזים ויצא לי לחוקק חוקים בכנסת, דרך הבג"ץ שקבע שהמדינה, משרד החקלאות, השירותים הווטרינריים והיועץ המשפטי לממשלה שותפים לדבר עבירה.
אהוד פלג: בכל מדינה מתוקנת האנשים האלה לא היו נשארים בתפקידם אחרי זה.
אהוד פלג: יש לנו כאן תמונה מאוד בעייתית וההתבטאות של עורך דין וולפסון, שאני בהחלט מצטרף אליה, שרק בצעדים משפטיים הגענו למרבית צעדי השיפור שגם הם לא רבים שנעשו, לדעתי זה משקף את המציאות.
אהוד פלג: אני חושב מה יכולה להיות מהדיון הזה התוצאה האופרטיבית הרצויה ואני אסתפק בשני דברים.
אהוד פלג: אני מבקש מהוועדה לזמן דיון מעקב חצי שנתי שבו כל גורמי האכיפה יתייצבו בפניה ויאמרו מה הם עשו בחצי שנה.
אהוד פלג: חצי שנה זה מספיק זמן לעשייה ויחד עם זאת זה גם מספיק זמן גם לקרוא לסדר במקרה שאין עשייה.
אהוד פלג: זה רק אתם יכולים לעשות.
אהוד פלג: הדבר השני הוא לנצל את האנשים הטובים שיושבים כאן, אנשי העמותות, עמותת משמר בעלי חיים שבאה למשטרה ואמרה שהיא מתייצבת בהתנדבות, ולא יאומן כמה אנשים התייצבו, והמשטרה בחלק מהמקומות דחתה ואתם ובחלק מהמקומות קיבלה אותם בזרועות פתוחות, ואני חושב שהיא מברכת על כך.
אהוד פלג: זאת דוגמה להתנדבות שממסד צריך לאמץ אותה בשתי ידיו משום שאנחנו שומעים כאן השכם והערב על בעיות של משאבי כוח אדם באכיפה.
אהוד פלג: כאן יש לכם משאבים זמינים שרק ישמחו לעזור אם ירגישו שיש כוונה אמיתית לכך.
אהוד פלג: תודה רבה.
דוד רותם: אני מניח שאדוני כעורך דין חבר בלשכת עורכי הדין מבין את הבעיה החוקתית של הנושא הזה, של המתנדבים לצורך בעלי החיים.
אבלינה לויט: אני מהדרום וצפון.
אבלינה לויט: יש חוק שמי שמקלל חיות, צריך לשבת בכלא.
אבלינה לויט: יש המלצה שכאשר הבן אדם  יושב בכלא, הוא צריך לשלם.
אבלינה לויט: אם בן אדם שרף והרג כלב, הוא צריך לשלם במשך 10-15 שנים לעמותה או למשרד החקלאות.
אבלינה לויט: לדוגמה, בצפון אדם ששרף כלב לפני חמש שנים יצא מהמשפט נקי, בלי קנס ובלי כלום ועכשיו הוא ממשיך בפעולות שלו.
אבלינה לויט: תקשורת.
אבלינה לויט: בטלוויזיה עושים פרסומות בהשתתפות חיות של אנשים מפורסמים נגיד והשאלה היא למה לא עושים משהו על חיות הרחוב כדי שנראה איך הן חיות.
אבלינה לויט: אנשים רצו להתקשר לערוץ 9 אבל אין לאן לשלוח מכתב.
אבלינה לויט: אם יש תלונה קטנה על רופא וטרינר, שלא תשב ועדה במשך שנה או חצי שנה אלא מיד הוא צריך לסיים את עבודתו.
אבלינה לויט: בצפון קרה מקרה כפי שקרה בדרום, מקרה של רופא וטרינר אבל הוא ממשיך לעבוד במשרד ממשלתי במעבדה בברזילי.
קריאה: זה מטופל.
ניצן הורוביץ: אולי אני אומר כמה מילות סיכום.
ניצן הורוביץ: קודם כל, תודה לך אדוני על הדיון הזה.
ניצן הורוביץ: אני חושב שזה מאוד חשוב לקיים את הדיון.
ניצן הורוביץ: תודה לידידי חבר הכנסת איתן כבל שמוביל את השדולה למען בעלי החיים בכנסת ועושה.
ניצן הורוביץ: אולי הוא לא יגיד על עצמו, אבל אני אגיד שהוא עושה כאן עבודה חשובה ומוביל סדרה של הצעות חוק.
ניצן הורוביץ: צודק היושב ראש.
ניצן הורוביץ: הכנסת לא יכולה לטפל בכל נושא, אבל במה שקשור לכנסת, איתן – ואנחנו שותפים לו – מוביל שורה של הצעות חוק ואת האחרונה ראיתי ממש אתמול והיא מטפלת בבהמות משא ובהתעללות שהן עוברות.
ניצן הורוביץ: מדובר בשורה של הצעות חוק והוא עושה עבודה חשובה מאוד.
ניצן הורוביץ: אני רוצה גם לומר בשמנו כולנו תודה לכם המתנדבים שמשקיעים את הנשמה.
ניצן הורוביץ: אני יודע, אני בקשר עם חלק מכם ומכיר הרבה מהנוכחים כאן באופן אישי.
ניצן הורוביץ: אני יודע כמה מהפנאי שלכם והכסף שלכם מושקע בעבודה הזאת.
ניצן הורוביץ: באמת מדובר במכת מדינה וזאת המילה ואי אפשר להסתתר מאחורי הסעיפים והמונחים.
ניצן הורוביץ: זאת מכת מדינה והמדינה לא משקיעה אפילו חלק קטן ממה שהיא הייתה צריכה להשקיע כדי להתמודד עם המכה הזאת.
ניצן הורוביץ: אני חושב שהדרך הטובה ביותר לטפל בעניין, מעבר לצעדי האכיפה והעניינים המשפטיים, זה באמצעות החינוך.
ניצן הורוביץ: אנחנו רואים את זה גם בסוגיות סביבתיות אחרות.
ניצן הורוביץ: החינוך דרך בתי הספר וגם בעניין הזה מערכת החינוך, למרות שאנחנו באים אתה בדברים, לא עושה מספיק.
ניצן הורוביץ: אני רוצה לומר לכם שבכל הקשור אלינו, לבעלי החיים יש פה בכנסת הזאת.
ניצן הורוביץ: אנחנו כתובת לעניין הזה ואנחנו עושים מה שאנחנו יכולים.
ניצן הורוביץ: מילה אחרונה, פנייה אליכם.
ניצן הורוביץ: לצערי אנחנו נתקלים בתופעה של יריבות לפעמים בין ארגונים ובכל מיני מקרים – אני אומר את זה לצערי – חלק ניכר מהמשאבים, והם לגמרי מועטים, מופנים לכל מיני יריבויות וסכסוכים בין ארגונים.