GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גיא קונפורטי: לעיתים יכול להיות שרישום פלילי כשלעצמו לא יספיק ולא ימנע מאדם להיכנס לשירות, אבל יכול להיות שצו פיקוח, למשל אם תהיה עליו הגבלה על נהיגה ברכב, יכול להיות שהיא תדרוש שינוי שיבוץ של חייל, בין אם זה בחובה, בסדיר או במילואים.
גיא קונפורטי: למשל אם תפקידו של מישהו הוא להיות נהג צבאי ואסור לו לנהוג ברכב, על-פי צו פיקוח, ייתכן שתידרש הצהרתו מחדש בתפקיד שלא מצריך נהיגה ברכב.
דוד רותם: מי יקבל את המידע?
גיא קונפורטי: לפי ההצעה כיום, אני מניח שמי שיקבל את המידע יהיו אותם גורמים שמנויים בתוספת הראשונה לחוק המרשם הפלילי, והם יקבלו את ההחלטות.
גיא קונפורטי: כמובן, ניתן יהיה להגביל את הגורמים האלה מלהעביר את המידע הלאה.
גיא קונפורטי: צריך לזכור שמי שנמצא לרוב עם החיילים בשטח הם המפקדים, והמפקדים בלבד.
גיא קונפורטי: כלומר המשטרה הצבאית לא נמצאת בכל בסיס בצה"ל, וייתכן שהיבטים מסוימים של המידע יצטרכו לעבור הלאה כדי שמפקדים יוכלו לפקח.
דוד רותם: המפקדים וקצינת המילואים וקצינת השלישות, וכל אלה – בקיצור, כל העולם.
גיא קונפורטי: אפשר לסייג את זה, אפשר למדר את זה.
גיא קונפורטי: אם חייל שותה אלכוהול בבסיס בדרך כלל מפקד שופט אותו מידית בדין משמעתי.
גיא קונפורטי: לעיתים צריכת אלכוהול יכולה להיות מוגבלת בצו פיקוח.
גיא קונפורטי: אם יש איש מילואים שיש עליו צו פיקוח שאוסר עליו צריכת אלכוהול, ייתכן שיחידת הפיקוח לא תדע מזה רק מהסיבה הפשוטה שהמפקד בשטח לא ידע ושפט אותו בדין משמעתי מיידי.
תמי סלע: במרשם הפלילי בתוספת יש הרבה גורמים ששייכים לצה"ל.
תמי סלע: אני בטוחה שלא כולם רלוונטיים: ועדה לעיון בעבר הפלילי של חייל בראשות קצין חינוך ראשי, ועדה מייעצת להתרת התחייבות של חייל בשירות קבע, פוקד כמשמעותו בחוק שירות ביטחון, ראשי ענפים בשלישות הראשית.
תמי סלע: השאלה היא מי מהם הם הגורמים שבאמת חייבים לדעת.
גיא קונפורטי: הוועדות שמוזכרות בחוק הן ועדות שיכולות לקבל החלטה לפטור חייל משירות.
גיא קונפורטי: יכול להיות שהוועדות האלה יצטרכו לקבל החלטות כאלה בהסתמך על צו פיקוח כזה או אחר.
גיא קונפורטי: בעקבות הגבלה מסוימת יכול להיות שחייל לא יוכל לשרת.
גיא קונפורטי: לכן הוועדות האלה צריכות את המידע.
גיא קונפורטי: היחידים שאולי לא צריכים הם גורמי השלישות שלא עוסקים ממש בשיבוץ במאקרו.
גיא קונפורטי: אבל מחלקת הסגל, ועדות לפטור משירות קבע וכדומה זה יהיה חיוני אולי לצורך קבלת החלטה.
גיא קונפורטי: יכול להיות שאפשר למדר את המידע או לצנזר אותו בחלקו, אבל המידע דרוש לצורך מילוי התפקיד.
אלי אפללו: בעצם מה שהוא מציע זה שכמעט אצל כולם יהיה הדבר הזה.
אלי אפללו: אני מציע שזה יהיה רק בשלישות הראשית ששם יוכלו למיין מי כן ומי לא.
אלי אפללו: זה גם חיילים בקבע, גם חיילים בסדיר וגם חיילים במילואים, ולא צריך למסור את המידע הזה לכל המפקדים בשטח.
אלי אפללו: זה לא יישמר.
אלי אפללו: צריך לשמור את זה במקום אחד, בשלישות הראשית, ושם ידעו לעשות הבחנה ומיון.
אלי אפללו: זאת הדרך היחידה שיכולה להיות.
רחל גוטליב: בגדול זה מקובל עלינו, והאמת היא שזה מה שנכתב.
רחל גוטליב: בכוונה תמי לא פירטה את כל אלה שמוסמכים- -
דוד רותם: זה נכון, אבל הוא אומר שככה זה יקרה.
רחל גוטליב: כשדיברנו בדיון מקביל אמרתי שאנחנו מבקשים לראות את ההוראות האלה- -
דוד רותם: אני לא בטוח שאתם יכולים, זה מסווג.
רחל גוטליב: לא, זה דין, פקודות מטכ"ל.
רחל גוטליב: למשרד המשפטים הם יוכלו להראות.
רחל גוטליב: נראה לי שהרעיון צריך להיות שזה יהיה גורם ריכוזי, אבל שתהיה לו אפשרות להסמיך.
רחל גוטליב: כי אם מדובר בחייל שיש עליו צו פיקוח, ומפקד הבסיס צריך לדעת משהו, כי בכל זאת זה לא אדם פרטי, אלא אדם שנמצא במסגרת צבאית, והוא צריך לדעת שאסור לו לעשות כך וכך.
רחל גוטליב: אפילו אם הוא לא יידע מכוח מה אסור לו- -
אלי אפללו: זה בסדר.
רחל גוטליב: לכן כמו שתמי ניסחה את זה, ראש המטה הכללי וראש אגף כוח אדם או מי שהוא הסמיך לכך, לפי הרשאות גישה שייקבעו בפקודות – זה נראה לי נכון.
רחל גוטליב: זאת רקמה פתוחה, והוא אומר שהם עושים עבודת מטה.
דוד רותם: "או מי שהוא הסמיך לכך" – מי יאשר את ההסמכה?
דוד רותם: מי לידי יתקע שמחר בבוקר לא מסמיכים להעביר מידע כזה גם למ"מ בשטח?
רחל גוטליב: לכן אמרתי שאת פקודות המטה הכללי האלה אנחנו מבקשים לראות.
דוד רותם: אבל הן עוד לא קיימות.
רחל גוטליב: אז כל עוד הן לא קיימות, לא יהיה.
דפנה בינוול: השאלה אם יש בין 650 המפוקחים שיש לנו, חייל אחד בלבד.
דפנה בינוול: אני לא ראיתי.
רחל גוטליב: הוא לא יודע, זה מה שהתברר לנו.
אלי אפללו: אבל יכול להיות שאין היום, ויהיה מחר.
גיל שפירא: זה גם חל על מיליוני חיילי המילואים.
גיל שפירא: כל העם צבא.
שלי גרינברג: ביחידה שלנו כיום אין מפוקחים שעושים מילואים.
שלי גרינברג: אני לא יודעת מה יהיה בהמשך, אבל היום אין.
אלי אפללו: יכול להיות שיהיו.
רחל גוטליב: השאלה אם את יודעת את זה פוזיטיבית כי גיא לא ידע להגיד לנו.
שלי גרינברג: אני עשיתי בדיקה אצל המפוקחים שלי, ואצלנו אין עברייני מין מפוקחים שעושים שירות.
דוד רותם: נניח שבצו הפיקוח כתוב שאסור לו לשתות אלכוהול.
דוד רותם: זה לא עונש, אלא כדי למנוע ממנו לבצע את העבירה כשהוא שתוי.
דוד רותם: אם הוא נמצא בבסיס צבאי סגור, לא יוצא ושותה שם אלכוהול, האם זה פוגע במה שאתם רוצים?
שלי גרינברג: בוודאי, זה יכול לגרום לבעיות.
שלי גרינברג: אם הוא פוגע בנשים ולא בקטינים הוא יכול לפגוע גם בנשים בתוך הבסיס הצבאי הסגור.
גיא קונפורטי: במילואים יוצאים לפעמים הביתה כל יום, זה לא בהכרח בבסיס סגור.
שלי גרינברג: כן, הוא יכול לשתות שם ולצאת הביתה ולעשות את הפגיעה שלו.
יצחק קדמן: לא יותר פשוט להבטיח שקצין פיקוח יוכל להיכנס לכל בסיס צבאי ויעשה את העבודה, במקום שהצבא יעשה?
דוד רותם: הלוואי שאפשר היה להבטיח את זה.
דוד רותם: השאלה היא רק אחת ויחידה: עוד לא קיבלתי בשביל יחידת הפיקוח 50 מיליון שקל כדי לתגבר אותם.
דוד רותם: דיברנו על זה כבר כמה פעמים.
דוד רותם: הבעיה הגדולה היא שאנחנו כולנו מדברים על חוק חשוב ומפותח; אבל אין פה משרד האוצר – הם יושבים עם הארנק סגור, ויחידת הפיקוח תכרע תחת העומס, אנחנו כבר יודעים את זה.
דוד רותם: אז עכשיו להגיד להם לנסוע לאיזה בסיס שנמצא בקצה העולם – הנזק אינו שווה בצר המלך.
דוד רותם: אני מעדיף לא לתת אינפורמציה ולא לשלוח אותם למקומות האלה.
אלי אפללו: השלישות הראשית?
דוד רותם: אם זה היה נעצר בשלישות הראשית- -
אלי אפללו: כן, שם הם יכולים להכתיב.
דוד רותם: אבל גיא אומר לך שבסופו של דבר מי שצריך לדעת שאסור לאיש הזה לשתות זה המפקד בשטח.
אלי אפללו: אבל הוא מודיע למפקד בשטח שלחייל הזה אסור לשתות.
אלי אפללו: הוא לא צריך להודיע לו למה, ואיך.
דוד רותם: ואם החייל שתה, מה אתה עושה?
אלי אפללו: זה תפקידו של צה"ל, להגביל אותו.
דוד רותם: המפקד ישפוט אותו בשטח, והוא בכלל לא ידווח הלאה.
אלי אפללו: לא, הוא צריך לדווח.
גיל שפירא: למה שדיווחי השפיטה האלה לא יגיעו לשלישות?
גיל שפירא: השלישות תראה שהיה דיווח שפיטה על מישהו שיש עליו צו הגבלה, ותדווח על זה למפקדים.
גיא קונפורטי: אם כל הדין המשמעתי בצה"ל יגיע לשלישות ויצטרכו לעבור עליהם אחד-אחד, זה גם - - -
דוד רותם: כל זה נכון, אבל הפחד שלי הוא שזה יגיע לשלישות, ואני מניח שמגיעים מאות כאלה בשבוע, ואף אחד לא יבדוק את זה.
גיל שפירא: אז עכשיו תהיה גישה חופשית לכל 5 מיליון אזרחי המדינה כי הם אנשי מילואים בפוטנציה?
דוד רותם: לא תהיה גישה חופשית.
דוד רותם: צריך לחשוב איך לעשות את זה בדרך הנכונה.
תמי סלע: אבל מישהו שהוא בפיקוח ומשרת בתפקיד, אני מניחה שצריך להיות למפקד שלו בשטח קשר כלשהו לקצין הפיקוח הרלוונטי.
תמי סלע: אני לא יודעת אם הוא ידע בדיוק, אבל חייב להיות לו קשר.
שלי גרינברג: הפיקוח יתבצע בכל מקרה.
שלי גרינברג: גם אם נגיד שיש לנו במקרה חייל מילואים אז יהיה פיקוח גם אם הוא במילואים.
שלי גרינברג: יהיה פיקוח כי יהיה פיקוח, זה לא משנה איפה.
שלי גרינברג: חוץ מאשר בחו"ל, ואז אין פיקוח.
אלי אפללו: כשהם נמצאים בשטח או במקומות שאתם לא יכולים להגיע אליהם.
אלי אפללו: אז איך תגיעו לפיקוח?
שלי גרינברג: לאן אנחנו לא יכולים להגיע?
אלי אפללו: לא יודע.
אלי אפללו: אנחנו לא דנים עכשיו לאן.
אלי אפללו: לדעתי, הצבא בעצמו, על-ידי הוראות של קצין שלישות ראשית צריכים להודיע לשטח שהוא מנוע מלשתות.
אלי אפללו: ואם הוא יצטרך לשתות הדיווח צריך להגיע מהשטח לקצין השלישות, ושם יתרכז כל המידע, וזה לא יעבור לכל קצין, מ"מ או מ"פ.
דוד רותם: אני מציע שבשלב הזה לא נכניס את סעיף (ב2)(2).
דוד רותם: כאשר אתם תגמרו את עבודת המטה שלכם תציגו את זה בפני משרד המשפטים.
דוד רותם: אנחנו מקסימום נתקן את החוק, ואם כבר נגמור אותו, ואם לא – נחזור לסעיף הזה.
דוד רותם: בשלב זה, זה פרוץ מדי, יגיע לכל העולם ומהר מדי.
דוד רותם: חבר הכנסת אפללו, זה מקובל עליך?
דוד רותם: זה נוגד את גישתך שמרשם הוא פתוח לכל העולם.
אלי אפללו: אנחנו מבחינים בין פדופילים לבין כלל העניין.
אלי אפללו: לעניין פדופילים הגישה שלי היא לפתוח את זה לכולם.
דוד רותם: אז זה לא פדופילים.
דוד רותם: אבל זה יכול להיות גם פדופילים.
אלי אפללו: אם פדופילים, זה יהיה פתוח לכולם.
אלי אפללו: פדופילים שלא יהיו מוכנים לקבל טיפול.
אלי אפללו: אנחנו מדברים על סוג מאוד מסוים של העניין.
תמי סלע: אנחנו בסעיף (ד)(1).
תמי סלע: זה בעצם סעיף (ג) ו-(ג1).
תמי סלע: סעיף (ג) הוא סעיף שהיה קודם, והוא נמחק; (ג1) הוא סעיף שנכלל בהצעת החוק המקורית שכל בקשה למידע צריכה להיות מפורטת.
תמי סלע: פה עשינו את ההבחנה בין שני סוגי הגישה למידע.
תמי סלע: בסעיף (ד) (1) המילה "המרכזית" מיותרת, כי יש רק יחידת פיקוח אחת.
תמי סלע: אני מקריאה: "יחידת הפיקוח תמחק את פרטיו של עבריין המין מהמרשם".
תמי סלע: פה הוספנו בעקבות הסעיף שמחייב את עבריין המין גם בתקופה שהוא כבר לא בפיקוח, אבל הוא עדיין במרשם, לעדכן אחת לשנה את הפרטים שלו, והוספנו: "יחידת הפיקוח תיידע אותו כשהוא כבר לא מחויב למסור פרטים מעודכנים.
תמי סלע: כלומר או שחלפו עשר שנים מתום תקופת הפיקוח או שהוא זוכה ויוצא מהמרשם בגלל הזיכוי.
תמי סלע: הבנו שיש עם זה בעיה פרקטית.
שלי גרינברג: אנחנו חושבים שמיותר שאנחנו נתחיל להודיע לאנשים.
שלי גרינברג: אנחנו מתעסקים עם מפוקחים שהם עבריינים מסוכנים.
שלי גרינברג: יותר חשוב שנתעסק עם אלה שהם באמת מפוקחים מאשר עם אלה שנמצאים במרשם.
שלי גרינברג: זאת התעסקות נוספת.
דוד רותם: אדם קיבל צו פיקוח, אז אתם מיידעים אותו שהוא צריך למסור את הפרטים.
שלי גרינברג: נכון, עד סוף הפיקוח אנחנו מיידעים אותו.
דוד רותם: בפעם הראשונה שהוא בא אליכם אתם אומרים לו שיידע שהוא בפיקוח לעשר שנים, ושכל שנה הוא יצטרך למסור פרטים, ואחרי עשר שנים הוא לא יצטרך יותר.
דוד רותם: בזה נגמר, אתם יידעתם אותו.
דוד רותם: לא כתוב פה שאתם צריכים לשלוח לו מכתב.
רחל גוטליב: כן, זה מה שכתוב.
רחל גוטליב: "ליידע את עבריין המין".
דוד רותם: אז הוא אומר לו את זה כבר היום, הוא מיידע אותו כבר היום שהפרטים שהוא יצטרך למסור- -
תמי סלע: כרגע הנוסח הוא "בהתקיים אחד מאלה לפי המוקדם": או שהוא זוכה או בתום 10 שנים היא צריכה ליידע אותו שהוא כבר לא מחויב.
תמי סלע: כי לא תמיד סומכים שהוא יזכור.
דוד רותם: לגבי (א) זה כן נכון- -
רחל גוטליב: אנחנו סברנו, כפי שמופיע בסעיף אחר, שבסוף תקופת הפיקוח, כשהוא נכנס לתקופת הרישום במרשם יודיעו לו שהרישום לגביו ימשיך להיות עשר שנים.
רחל גוטליב: אבל לא לפני שהוא נמחק.
דוד רותם: איפה כתוב שזה לפני שהוא נמחק?
רחל גוטליב: זה מה שכתוב כאן: תמחק את פרטיו ותיידע אותו שאינו מחויב עוד.
דוד רותם: בתום עשר שנים.
רחל גוטליב: עברו עשר שנים.
רחל גוטליב: הוא יודע מראש - -
דוד רותם: כן, הבנתי מה שאת אומרת.
דוד רותם: אז בואו נאמר "בתום תקופת הפיקוח".
רחל גוטליב: למה "בתום"?
רחל גוטליב: זה כתוב במקום אחר.
רחל גוטליב: לא צריך גם בשלב הזה, זה מה שאמרתי.
תמי סלע: זה חלק מהסעיף שמדבר על המועד שבו הוא צריך למסור פרטים, והחובה חלה כל עוד הוא בתקופת הרישום.
דוד רותם: נכון, אז זה בסדר.
אלי אפללו: אם אומרים לו מראש שזה לעשר שנים- -
רחל גוטליב: אז אומרים לו.
אלי אפללו: נכון, לא צריך גם אחרי תום עשר שנים להודיע לו.
שלי גרינברג: - - - מוכנה לעשות לו מסיבת פרידה.
אלי אפללו: אבל אנחנו מנסים להקל עליכם עם העבודה.
שלי גרינברג: בכל מקרה כשהוא עוזב אותנו אנחנו בכל מקרה נפרדים ממנו, ואפשר להחתים אותו שוב, להזכיר לו.
רחל גוטליב: היא לא הובנה נכון.
רחל גוטליב: כשהיא אומרת שהוא עוזב אותם היא מתכוונת שזה כשנגמרת תקופת הפיקוח.
רחל גוטליב: בשלב הזה היא תודיע לו שהוא חייב לעדכן את הפרטים ושהוא נמצא במרשם.
תמי סלע: תקופת פיקוח ותקופת רישום.
אלי אפללו: אז בתקופת רישום אנחנו צריכים ליידע אותו.
רחל גוטליב: בתחילת תקופת רישום היא תודיע לו, אבל לא בסופה ולא במהלכה.
רחל גוטליב: כי זה באמת משאבים שנראים באיזון לא נחוצים באמת.
רחל גוטליב: האיש יודע, הוא קיבל את ההודעה בהתחלה, והוא יודע שמעכשיו חלה עליו חובה כזאת וכזאת.
רחל גוטליב: מספיק, לא צריך לחזור וליידע אותו כל שנה.
דוד רותם: יש לעוד מישהו הערה לגבי הסעיף הזה?
דוד רותם: הפעם זה באמת יהיה פה-אחד.
דוד רותם: אני יכול לאשר את סעיף 19?
דוד רותם: מי בעד סעיף 19?
דוד רותם: הצבעה     בעד סעיף 19 – רוב נגד – אין נמנעים – אין סעיף 19 נתקבל.
דוד רותם: סעיף 19 מאושר.
תמי סלע: כפוף ל-(ב2)(2) שצריך לחזור עליו כשיהיו הפקודות.
דוד רותם: צריך להוריד אותו, אלא אם כן זה ייגמר לפני שנגמור את החוק.
תמי סלע: סעיף 20 – חובת מסירת פרטים:     (א) עבריין מין שהוצא לגביו צו פיקוח כאמור בפרק זה, חייב להתייצב ביחידת הפיקוח או במקום אחר כפי שיורה לו קצין פיקוח – זה כבר סוכם בישיבה הקודמת – בתוך שבעה ימים מיום הוצאת צו הפיקוח, ואם צו הפיקוח הוצא לפני שחרורו ממאסר או מאשפוז בתוך שבעה ימים מיום שחרורו כאמור ולמסור פרטים אלה: שמו וכינויים אחרים שלו, מספר תעודת הזהות שלו או מספר דרכון, תצלומו, מקום מגוריו וכן כתובת שבה הוא שוהה באופן קבוע, מקום עבודתו, מספר רכב שבשימושו, מספרי טלפון וטלפון נייד שבשימושו, כתובת שבה הוא שוהה או עתיד לשהות למשך תקופה רצופה של שבעה ימים ומעלה.
דוד רותם: הערות, רבותיי?
רינת וייגלר: תצלום עדכני, לדעתי.
קריאה: אז כל שנה הוא צריך להצטלם?
רינת וייגלר: בפעם הראשונה שימסור תצלום עדכני.
שלי גרינברג: הוא לא באמת מוסר, אנחנו מצלמים אותו.
רינת וייגלר: אז לא צריך.
אלי אפללו: צילום עדכני.
מאירה בסוק: הוא לא מביא תמונה, הם מצלמים.
אלי אפללו: אתם מצלמים?
שלי גרינברג: ברור.
שלי גרינברג: הוא לא מביא תמונה.
אלי אפללו: אז זה בסדר.
תמי סלע: אז זה מאוד עדכני.
יצחק קדמן: אני מבקש להוסיף "דרכי התקשרות עמו".
יצחק קדמן: מהמציאות למדתי בכמה מקרים שעברייני מין שהיו בפיקוח היו באותה מידה גם הומלסים, ולא הייתה להם כתובת מגורים קבועה.
דוד רותם: וגם לא היה להם טלפון.
דוד רותם: יצחק קדמן:     	אבל הייתה דרך התקשרות איתם או דרך אח או מישהו אחר.
דוד רותם: הייתי מוסיף את זה כי לחלקם אין כתובת קבועה.
דוד רותם: זה לא במקרה.
גיל שפירא: אולי שיחידת הפיקוח תדאג לו למגורים.
שלי גרינברג: זה חלק מ-(7): מספרי טלפון וטלפון נייד שבשימושו.
שלי גרינברג: אלה מספרים שאפשר להתקשר עמו.
דוד רותם: אז אולי נכתוב בסעיף (7): "מספרי טלפון או טלפון נייד שבשימושו ודרכי התקשרות אחרות".
תמי סלע: סעיף (ב): "חל שינוי בפרטים שבסעיף (א) יודיע עבריין המין ליחידת הפיקוח על השינוי בתוך שבעה ימים מיום השינוי".
תמי סלע: (ב1) החדש: "עבריין מין שפרטיו רשומים במרשם ואינו מצוי בפיקוח" – זאת תקופת הרישום – "ואשר על פי הערכת המסוכנות האחרונה שניתנה לגביו רמת הסיכון כי יבצע עבירת מין נוספת היא בינונית או יותר, חייב להודיע" - -
דפנה ביינוול: אמרנו "יותר מבינונית" ולא "בינונית ויותר".
דפנה ביינוול: זה הבדל גדול מאוד.
יצחק קדמן: זה משהו אחר לגמרי.
תמי סלע: השאלה היא על איזה עבריינים להחיל חובת עדכון פרטים שנתית גם בתקופת הרישום.
תמי סלע: אני ממשיכה להקריא: "חייב להודיע ליחידת הפיקוח אחת לשנה ממועד סיום תקופת הפיקוח ועד למועד מחיקת פרטיו מן המרשם, אם חל שינוי בפרטים, כאמור בפסקאות (1) עד (7) של סעיף קטן (א), אם לאו" – פה זה (1) עד (7) ולא כתובת שהוא עתיד לשהות בה שבעה ימים כי אז אחת לשנה זה לא רלוונטי.
תמי סלע: של סעיף קטן (א) – "ולמסור את הפרטים המעודכנים לרבות מסירת תצלום עדכני אם חל שינוי משמעותי במראהו".
תמי סלע: (2) יחידת הפיקוח תיידע עבריין מין כאמור בפסקה (1) עם סיום תקופת הפיקוח על חובתו למסור  פרטים כאמור באותה פסקה ועל משמעות הפרתה, ותציין בפניו את המועדים והדרך בהם עליו למסור את הפרטים".
תמי סלע: משמעות הפרת החובה, כמוה כהפרת צו פיקוח, לפי סעיף קטן (ד) של אותו סעיף.
תמי סלע: כמו כן העירו לנו שכדאי שזה לא יהיה בתום שנה מהמועד שהסתיים הפיקוח, אלא לקבוע מועד אחר מבחינת הנהלים של יחידת הפיקוח, כמו למשל, 1 בינואר, ולא - - -
דוד רותם: אבל צריך גם להוסיף שבאותה הודעה גם יודיעו לו את התקופה שבה חובה עליו למסור את הפרטים.
דוד רותם: זה היידוע של אותם פרטים.
דוד רותם: יש הערות לגבי הסעיף הזה?
לילה מרגלית: יש כאן הטלה של משהו שהוא מעין המשך מיני פיקוח למשך תקופה נוספת כי הפרה של זה זה כמו הפרה של צו הפיקוח.
לילה מרגלית: לכן מעבר לשאלה על מי זה צריך לחול מלכתחילה, האם אין מקום ברוח החוק שמתאים את משטר הפיקוח הספציפי למאפיינים הספציפיים של האדם שמוטל עליו הפיקוח, האם אין מקום לקבוע ביקורת תקופתית כלשהי שבמסגרת ייקבע האם עדיין קיימת הצדקה להמשך.
לילה מרגלית: כי כשמטילים עשר שנים של חובת דיווח זאת תקופה שנושאת איתה סכנה להסתבכות בעבירות פליליות נוספות מעצם העובדה שאדם עלול להיות רשלני ולא לעדכן.
לילה מרגלית: לכן האם אין מקום לקבוע סוג של ביקורת תקופתית אינדיבידואלית שתבחן אם יש הצדקה להמשך?
דוד רותם: זה נראה לי יותר גרוע.
דוד רותם: אנחנו הרי מדברים על רמת מסוכנות בינונית או יותר.
דוד רותם: אם אני אגיד לבן אדם שהוא צריך לעשות הערכת מסוכנות כל שנה, אז אני בעצם משאיר אותו בפיקוח.
דוד רותם: ואני לא משאיר אותו כאן בפיקוח, אני בסך הכול מבקש ממנו פרטים משום שאנחנו קובעים שהמרשם ארוך יותר.
דוד רותם: אני לא רוצה לטרטר אותו כי אני רוצה לשקם אותו.
דוד רותם: החשש שלי הוא שאם אני אומר לו לעשות שוב הערכה וכל הדברים האלה, אני עושה לו עוול.
לילה מרגלית: אני מסכימה.
דוד רותם: יש לי זכות גדולה.
דוד רותם: פעם אחת את מסכימה איתי?
דוד רותם: מחר תהיה כותרת בעיתון.
לילה מרגלית: איך מתמודדים עם זה שבמהלך התקופה הזאת אנשים עלולים להפוך להיות עבריינים כי אי עדכון פרטים הופך אותו להפרה של צו פיקוח ומכניס אותו שוב למנגנון הזה.
דוד רותם: זאת לא הפרה של צו פיקוח, זאת תהיה עבירה בפני עצמה, כי הוא כבר לא בצו פיקוח כבר.
לילה מרגלית: שדינה כדין הפרה של צו פיקוח.
דוד רותם: יש לנו הרבה מקרים שאנחנו צריכים לעשות אחת לשנה פעולות.
דוד רותם: פעם בשנה צריך לעשות טסט לאוטו, ופעם בחמש שנים צריך לחדש רישיון נהיגה.
דוד רותם: יש המון אנשים ששוכחים את זה.
דוד רותם: אני מוכרח להודות שגם אני פעם שכחתי עד שתפס אותי השוטר.
דוד רותם: אז יכול להיות שצריך יהיה לקבוע הוראות שכאשר האיש לא דיווח ולא עדכן- -
יצחק קדמן: זה מופיע בסעיף 3.
דוד רותם: אני לא בטוח שסעיף 3 הוא נכון.
דוד רותם: אלא אם כן יש לי 50 מיליון שקל.
רחל גוטליב: נכון, הוא מיותר.
דוד רותם: הבעיה הגדולה היא שבכל מטלה שאני מטיל על יחידת הפיקוח אני רועד.
דוד רותם: אני לא מצליח להביא להם את הכסף, ואני נותן להם עוד ועוד, והתוצאה תהיה שאנחנו נעמיס על הגשר יותר מדי, והגשר יקרוס.
יצחק קדמן: רצית לא להפוך אותו לעבריין רק כי הוא שכח.
לילה מרגלית: דווקא לאור מה שנאמר קודם שמדובר פעמים רבות באנשים שהם גם הומלסים, ואין להם פרטי קשר, לא צריך להפוך- - -
דפנה ביינוול: אנשים בכפרים ערביים רחוקים שגם לא יודעים שהם יכולים להיעזר- -
ישי שרון: זה דווקא סעיף חשוב כי הוא מאפשר פיקוח על הביצוע של העניין הזה.
ישי שרון: הרי אם לא תהיה חובה של הודעה על כך שהוא הפר את הסעיף אף אחד לא יבדוק בכלל שהוא מעדכן את הפרטים.
רחל גוטליב: יחידת הפיקוח תדע.
ישי שרון: איך היא תדע?
ישי שרון: היא תבדוק?
ישי שרון: אז במילא אם הבן אדם בודק הוא יכול גם לשלוח- - - למה הוא צריך לעדכן אם אין שינוי?
תמי סלע: הוא לא צריך לעדכן.
גיל שפירא: כתוב: "אם לאו".
גיל שפירא: רק אם יש שינוי צריך לעדכן, למה צריך לעדכן אם אין שינוי?
עמית מררי: הוא לא שכח, אלא אין שינוי.
גיל שפירא: הוא כבר סיים את תקופת הפיקוח.
גיל שפירא: רק במקרים שחל שינוי יש חובת דיווח.
גיל שפירא: אם אין שינוי למה לדווח?
גיל שפירא: צריכים עוד עבודה?
רחל גוטליב: לא, הם לא צריכים עוד עבודה.
רחל גוטליב: מי שצריך עוד עבודה במקרה הזה זה עבריין המין.
רחל גוטליב: המרשם הזה, חוץ מהעובדה שהוא מוסר מידע עדכני על עבריין המין כדי לאפשר פיקוח או אפשרות מידע עדכני למשטרה כשמתרחשת עבירה נוספת, יש בזה גם אלמנט מרתיע.
רחל גוטליב: לילה אמרה נכון: יש בזה אלמנט פיקוח פסיבי.
רחל גוטליב: הוא יודע שהוא נמצא ברישום.
רחל גוטליב: לא עושים לו כלום, לא מפקחים אחריו, אבל הוא יודע.
לילה מרגלית: האחריות צריכה להיות על המרשם לעדכן.
לילה מרגלית: הוא עלול להפוך לעבריין רק מכיוון שהוא לא מאורגן ולא יודע לעמוד בדרישות האלה.
גיל שפירא: וזה רק מגביר את הסיכוי כי אם לא חל שום שינוי בפרטים אין ערך בעדכון הזה ממילא.
רחל גוטליב: הוא צריך להגיד שלא חל שינוי.
גיל שפירא: אבל למה?
גיל שפירא: איפה אנחנו עוד מכירים שמטילים חובה במצב פסיבי להעביר עדכון?
גיל שפירא: יש חובה לעדכן כתובת, יש חובה לעדכן כל דבר גם בצבא וגם במשרד הפנים.
גיל שפירא: אם אני לא עברתי כתובת אני צריך לעדכן כל פעם שלא עברתי כתובת?
ישי שרון: איך הוא אמור לזכור את זה?
גיל שפירא: בגלל ההודעה הראשונית לפני שלוש שנים הוא צריך לזכור שכל נובמבר הוא צריך לשלוח מכתב?
רחל גוטליב: אם אין עליו חובה כזאת, הוא לא יזכור.
ישי שרון: שתהיה חובה, אבל שיידעו אותו על החובה, אין שום בעיה.
רחל גוטליב: שהבן שלו יפתח את המכתב הזה בבית?
רחל גוטליב: אם היא שולחת לו מכתב אתה לא יודע מי פותח אותו.
רחל גוטליב: זה לא ככה.
רחל גוטליב: לחובת היידוע הזאת יש גם פנים אחרות לא טובות.
רחל גוטליב: הוא צריך לדעת את זה בתחילת הדרך.
רחל גוטליב: הוא יודע שאחת לשנה הוא צריך לעדכן או ליצור קשר ולהודיע שלא חל שינוי.
גיל שפירא: ואם הוא שכח?
רחל גוטליב: אם הוא שכח?
רחל גוטליב: תאמין לי, עשינו דיון עם המשטרה – לא יפתחו תיק.
גיל שפירא: שזאת לא תהיה הפרה של - - -
רחל גוטליב: גם אם זאת תהיה עבירה פלילית אף אחד לא יאכוף את זה עליו פעם ראשונה.
לילה מרגלית: אז צריך לקבוע את זה.
גיל שפירא: שצריכה להיות אזהרה לפני כן.
גיל שפירא: בוודאי.
רחל גוטליב: לי לא אכפת לכתוב אם זה מה שמטריד.
רחל גוטליב: נניח שיימצא פעם אחת שהוא לא דיווח ונניח שיחידת הפיקוח תעדכן את המשטרה שהוא לא דיווח במשך שנה.
רחל גוטליב: אז יזהירו אותו.
רחל גוטליב: ורק אחרי אזהרה יפתחו נגדו תיק.
רחל גוטליב: זאת אומרת לא יפתחו נגדו תיק על הפרת צו פיקוח- -
דוד רותם: איך יזהירו אותו?
רחל גוטליב: יגידו לו, אדוני, לא דיווחת.
דוד רותם: רחל, אם את מדברת על אזהרה אז סעיף 3 יכול להישאר.
דוד רותם: כי מה יקרה?
דוד רותם: הגיע 1 בינואר שבו הוא צריך לדווח, והוא לא דיווח.
דוד רותם: יודיעו למשטרה, והמשטרה תשלח לו הודעה.
דוד רותם: אם אנחנו כבר שולחים לו הודעה אז לא אכפת לי שבסעיף 3 יהיה כתוב במקום: "תשלח לו יחידת הפיקוח" – "תשלח אליו משטרת ישראל".
נירית להב קניזו: זאת לא תהיה משטרת ישראל.
דוד רותם: אה, הבנתי.
גיל שפירא: אי אפשר להחזיק את החבל משני קצותיו.
דוד רותם: סליחה, לא, לא, אפשר להחזיק את החבל גם משני קצותיו.
גיל שפירא: זה נכון, כשהאזרח משלם את המחיר.
דוד רותם: הסנגוריה עושה את זה בלי סוף.
נירית להב קניזו: המשטרה יכולה לשלוח זימון לחקירה, המשטרה יכולה לשלוח הודעה על סגירת תיק- -
גיל שפירא: כשהאזרח משלם את המחיר, אז כן.
דוד רותם: גם הסנגוריה זה האזרח.
גיל שפירא: ודאי.
גיל שפירא: הסנגוריה והאזרחים האלה שמשלמים את המחיר.
נירית להב קניזו: אבל אנחנו לא רוצים לפתוח בחקירה.
נירית להב קניזו: אדוני היושב ראש, משטרת ישראל לא שולחת הודעות לאזרחים.
נירית להב קניזו: היא שולחת זימון לחקירה, היא שולחת הודעה על סגירת תיק.
נירית להב קניזו: אבל אנחנו רוצים למנוע את פתיחת התיק.
נירית להב קניזו: לכן אם רוצים לשלוח הודעה מקדימה לפני פתיחת התיק זה אומר – לפני הגשת התלונה על-ידי יחידת הפיקוח.
שלי גרינברג: ונתחיל לשלוח מכתבים?
שלי גרינברג: ואז מי יפתח את המכתבים?
שלי גרינברג: אז זה לא מפריע לכם שנשלח מכתבים לכל מיני אנשים?
רחל גוטליב: אפשר לעגן את זה בהנחיות תביעה לעניין העמדה לדין על העבירה הזאת רק לאחר פעם שנייה.
רחל גוטליב: יש הנחיות תביעה - - -
דוד רותם: אבל אז אני יודע מה יקרה: לא ישלחו אף פעם.
רחל גוטליב: לא יזמנו לחקירה.
דוד רותם: גם לא ידווחו.
דוד רותם: אם נלך בגישה הזאת אז אפשר למחוק את חובת הדיווח אחרי עשר שנים.
דוד רותם: אני אגיד לך מה יקרה: התיק יגיע ליחידת התביעות, ויגידו, עכשיו לא הייתה אזהרה, תראו לנו אזהרה, תסגרו את התיק, אין עניין לציבור – עבריין לא נודע.
דוד רותם: תקראי לזה איך שאת רוצה.
רחל גוטליב: בפעם השנייה כבר יש עניין לציבור.
דוד רותם: אבל בפעם הראשונה הוא לא קיבל אזהרה אז אי אפשר יהיה להעמיד אותו לדין.
רחל גוטליב: לא אזהרה, כמדיניות תביעה.
רחל גוטליב: בפעם הראשונה הוא יוזמן לחקירה, ויגידו לו, אדוני, אנחנו סוגרים את התיק כי אין עניין לציבור כי זאת פעם ראשונה.
רחל גוטליב: הוא יגיד "שכחתי"- -
דוד רותם: מי יזמין אותו לחקירה?
רחל גוטליב: המשטרה.
דוד רותם: את יודעת מה יקרה?
דוד רותם: יחידת הפיקוח תגיש תלונה למשטרה, המשטרה תזמין אותו לחקירה, ייפתח עוד תיק.
דוד רותם: נניח שיעבירו את זה – הוא יגיד, לא ידעתי, שכחתי, ואז יסגרו את התיק.
רחל גוטליב: בפעם השנייה?
רחל גוטליב: עוד פעם "שכחתי"?
דוד רותם: החשש שלי הוא שיסגרו את התיק כבר בשלב החקירה, זה בכלל לא יגיע לתביעות.
יצחק קדמן: אני מציע שכדי לצמצם את היקף הבעיה ואת הטופסולגיה – הרי המטרה היא שאם האיש במרשם שהמרשם יהיה עדכני, שהחובה תחול רק אם חל שינוי בפרטים.
יצחק קדמן: לא להחיל את זה כל שנה – אם חל אם לא חל.
יצחק קדמן: זה מצמצם מאוד את העניין.
יצחק קדמן: כי מי שלא חל אצלו שינוי לא יצטרכו להזהיר אותו ולא להודיע לו.
יצחק קדמן: מי שחל אצלו שינוי – יהיה חייב להודיע.
תמי סלע: ואז הם יכולים להניח אם הם לא מקבלים שום הודעה, שפשוט לא השתנה כלום, והם אף פעם לא ידרשו ממנו פרטים.
תמי סלע: לא תהיה שום דרך לפקח על זה מצד אף אחד.
יצחק קדמן: אבל הוא כבר לא בפיקוח.
יצחק קדמן: אתה רוצה להחזיק את המרשם מעודכן, זה כל המטרה.
דוד רותם: מה שאתה בעצם אומר הוא שאני אצטרך להחליט אם חל שינוי או לא חל שינוי.
תמי סלע: אם המטרה של זה היא גם לשמור על סוג של הרתעה שאדם יודע שהוא תחת סוג של פיקוח פסיבי במסגרת מסוימת- -
יצחק קדמן: מה שאת אומרת זה להאריך את תקופת הפיקוח.
יצחק קדמן: תמי סלע:     	גם ככה נקבעה תקופת הרישום המרשם לעשר שנים אחר כך.
יצחק קדמן: יש משמעות לכך שהוא נמצא שם.
יצחק קדמן: זה מפספס חלק מהמטרה.
דוד רותם: אנחנו מדברים על עבריינים בדרגת סיכון בינונית ומעלה.
דפנה ביינוול: זה כולם.
דוד רותם: סליחה, אל תקראו קריאות ביניים – גם הסנגוריה.
דוד רותם: זה קשה לי.
תמי סלע: הם רוצים שזה יחול רק על למעלה מבינונית, כלומר על בינונית, גבוהה וגבוהה מאוד.
דפנה ביינוול: זה בעצם יהיה בינונית עד גבוהה.
דפנה ביינוול: כי לגבי פיקוח אמיתי של מסוכנות גבוהה – 20 שנה.
דפנה ביינוול: ב-20 שנה אני לא יודעת עוד כמה פעמים נשנה את החוק עד אז.
דוד רותם: אין לי כוונה כזאת.
דפנה ביינוול: רק שתדעו, אם ניקח מה שיש לנו היום – רובם זה בינונית.
דפנה ביינוול: זאת אומרת שאם אתם מכניסים בינונית לתוך זה תגידו שאתם רוצים את הדיווח למרשם של כל העבריינים המפוקחים.
יצחק קדמן: אבל המרשם קיים.
יצחק קדמן: אז שהמרשם יהיה מעודכן.
יצחק קדמן: אם המרשם לא מעודכן, מה הוא שווה?
דוד רותם: אם אנחנו מחזיקים מרשם עשר שנים אחרי תקופת הפיקוח, והמרשם לא מעודכן, אז למה אני צריך מרשם?
רחל גוטליב: כאילו לא עשינו כלום.
רחל גוטליב: לכן חשבנו שחובת היידוע עליו פעם בשנה תיצור עוד סוג של מעין פיקוח פסיבי, ואם הוא בסדר,  לא קרה כלום.
רחל גוטליב: ומה קורה אם לא?
רחל גוטליב: א', אני לא יודעת עד כמה היחידה תעקוב אם הוא עדכן או לא עדכן; אבל ברגע שהיא מצאה- -
דוד רותם: רחל, המחשב יוציא היום בהוראה מאוד פשוטה פעם בחודש את המכתב שלו.
דוד רותם: הם יקפיצו את זה על המחשב שהאיש הזה לא דיווח.