GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רחל גוטליב: זאת הגישה?
שרונה עבר הדני: לגבי מטפל ייעודי מורשה, בהחלט ייתכן; לגבי גורם מקצועי מטפל אני מתקשה לחשוב על מצב שהוא זקוק לכל התיק.
רחל גוטליב: אבל האופציה שנתבקשה בהצעת החוק הממשלתית יוחדה רק לגבי מידע פסיכיאטרי.
שרונה עבר הדני: אני מתקשה לחשוב מה עבר לנו בראש אז.
רחל גוטליב: אתם אז ביקשתם לייחד את זה רק לפסיכיאטרים.
רחל גוטליב: את עכשיו אומרת שככל שזה נדרש זה יכול להידרש לגבי כל מידע רפואי.
רחל גוטליב: אז אפשר להרחיב את זה גם לגבי - - -
דוד רותם: אבל היא אומרת שזה נכון רק לגבי המטפל הייעודי ולא לגבי הגורם המתאם.
שרונה עבר הדני: לגבי הגורם המתאם אני מתקשה לחשוב מתי זה - - - מידע מלא.
לילה מרגלית: ממילא הטיפול התרופתי, ככל שיינתן, זה בהסכמת האדם, ורק בהסכמה מדעת שנעשית, מן הסתם, חלק מההסכמה הזאת, כולל בירור השאלה הרפואית האם ניתן לתת לו את התרופה או לא.
לילה מרגלית: אם הוא מסכים למסור את המידע- -
שרונה עבר הדני: אבל הוא מסכים למסור את זה למטפל, הוא לא מסכים למסור את זה לגורם מקצועי מתאם.
שרונה עבר הדני: צריך להבחין בין הדברים.
שרונה עבר הדני: הגורם המקצועי המתאם באמת צריך לתאם בין הגורמים, אבל את ההחלטות הרפואיות הוא לא עושה, ואנחנו גם לא מצפים ממנו לעשות החלטות רפואיות.
לילה מרגלית: אז למה הוא צריך את המידע הרפואי?
שרונה עבר הדני: הוא צריך את התמצית הרלוונטית לצורך העניין.
שרונה עבר הדני: גם העובדה שאדם בטיפול בנסיבות מסוימות נכנסת להגדרה של מידע רפואי חסוי.
לילה מרגלית: אבל זה תמצית, זה לא כל התיק.
שרונה עבר הדני: בדיוק.
שרונה עבר הדני: אמרתי שלגבי הגורם המתאם אני מתקשה לחשוב על סיטואציה שהוא זקוק למלוא המידע.
שרונה עבר הדני: אבל – לך תדע; לגבי מטפל ייעודי מורשה – דווקא שם זה די שגרתי.
רחל גוטליב: שצריך יותר.
שרונה עבר הדני: שהוא צריך יותר מידע.
שרונה עבר הדני: אבל שוב, זה שיח מקובל בין בעלי מקצוע מטפלים.
דוד רותם: משרד המשפטים, מה אתם רוצים לעשות?
רחל גוטליב: יש כאן שינוי.
דוד רותם: אני יודע שיש כאן שינוי.
רחל גוטליב: אתם מסכימים עם ההצעה של שרונה להרחיב את סעיף קטן (2) לגבי מידע רפואי, אבל לייחד אותו רק לגבי מטפל ייעודי?
רחל גוטליב: זאת הכוונה, נכון?
שרונה עבר הדני: אני מתקשה לחשוב מתי הגורם המתאם זקוק למלוא המידע.
רחל גוטליב: אז להוריד אותו מסעיף קטן (2), לייחד את זה רק למטפל ייעודי מורשה, אבל בהתייחס למידע רפואי כללי.
רחל גוטליב: זאת ההצעה שלך.
רחל גוטליב: זאת שאלה מקצועית.
רחל גוטליב: מקובל עליי, אלא אם כן יש התנגדות.
יצחק קדמן: אבל למה לא (ה), (ו) באותה מידה?
יצחק קדמן: למה הפרדתם בין (ה) לבין (ו)?
רחל גוטליב: רינת, לכם יש התנגדות לדבר הזה?
רינת וייגלר: לנו אין התנגדות.
תמי סלע: לגבי המידע הרפואי בפסקה (ז), הגורם שיוכל לקבל מידע מלא הוא רק המטפל הייעודי המורשה, והוא יכול לקבל את כל המידע הרפואי.
רחל גוטליב: אני אקרא מה שכתבתי: "על אף האמור בפסקה משנה (1)(ז) מוסמך מטפל ייעודי מורשה לקבל מידע רפואי נוסף או מלא- -
דוד רותם: ופסיכיאטרי.
רחל גוטליב: לא צריך, זה כולל.
דפנה ביינוול: רפואי זה כולל תמיד פסיכיאטרי.
רחל גוטליב: - - אם סבר לאחר שעיין בתמצית המידע כי המידע הנוסף המלא דרוש לו לצורך ביצוע תפקידו".
רחל גוטליב: זה עונה למה שאת אומרת, אז נשאיר את זה.
יצחק קדמן: אני עדיין שואל למה (ה), (ו) לא כלולים.
דפנה ביינוול: רפואי זה כולל פסיכיאטרי, אבל זה לא פסיכולוגי.
שרונה עבר הדני: זה כן.
שרונה עבר הדני: "מידע רפואי כהגדרתו בחוק זכויות החולה, כולל מידע פסיכולוגי".
דוד רותם: מה עם (ה), (ו)?
דוד רותם: למה להוציא אותם אם הגורם המטפל חושב שהוא צריך עוד ועוד?
רינת וייגלר: אני רוצה לנסות להבחין בין המידע הסוציאלי לבין המידע הרפואי בהקשר הזה.
רינת וייגלר: מה שאמרנו, ועדיין אנחנו צריכים לשמור על ההבחנה הזאת, שכל מידע שמקורו במסמכים שנכתבים מכוח דין או מדוחות סוציאליים, תסקירים מפקידי סעד ותסקירי מבחן הם מסמכים שנכתבים לצורך ההליך הזה, ולכן עניינם התמצית או שינוי הכותרת.
רינת וייגלר: לגבי מידע סוציאלי אחר גם כאן צריך להבין שמידע סוציאלי כולל הרבה מאוד מידע שעניינו גורמים אחרים, שהרלוונטיות ביניהם לבין העיסוק יכולה להיות שולית ומצד שני הסעיף, כפי שהוא בעיניי, יתחיל לפתוח את זה להידיינויות שהן לא לגופו של עניין.
רינת וייגלר: יכול להיות קושי בכך שהגורם המקצועי המתאם או המטפל הייעודי יגיד שהוא צריך את כל המידע, בעצם את כל התיק הסוציאלי- -
יצחק קדמן: הוא צריך לנמק.
רינת וייגלר: הוא צריך לנמק, אבל מספיק שהוא יגיד שהדבר נדרש לצורך עבודתי, וזה מקנה לו את האפשרות לקבל את מלוא המידע.
רינת וייגלר: בעיניי, באיזונים בין השמירה על הפרטיות לבין השמירה על צדדים שלישיים לבין הצורך במידע זה האיזון הראוי.
יצחק קדמן: את כל התיק הפסיכולוגי אפשר יהיה לתת לו, את כל התיק הפסיכיאטרי אפשר יהיה לתת לו – ורק את זה לא?
יצחק קדמן: או שכך או שאחרת.
שרונה עבר הדני: כשזה נדרש.
רינת וייגלר: אם סבר אותו גורם טיפולי.
רינת וייגלר: זאת אומרת רק הוא יצטרך.
דנה קייזר: אבל גם הוא צריך להפעיל שיקול דעת.
דנה קייזר: זה מאוד משמעותי לדעת מה קורה בתיק הסוציאלי של המשפחה.
דנה קייזר: ואם לא אז הוא לא יבקש, זה לא שהוא נהנה לקרוא ערמות של ניירת.
דינה להמן: אם נחליף "מידע מלא" ב"מידע נוסף", זה יענה על זה, ואפשר יהיה להכליל גם את החלק הסוציאלי.
רחל גוטליב: לדעתי, יש הבדל.
רחל גוטליב: בכל זאת מידע רפואי הוא מידע שנאסף לצורך טיפול.
רחל גוטליב: להבדיל מזה כל הדוחות הסוציאליים והתסקירים נעשים לתכליות מסוימות- -
יצחק קדמן: מה פתאום.
דנה קייזר: התסקיר הוא לא הדוח הסוציאלי.
רחל גוטליב: - - אני לא בטוחה שהמונח "תמצית מידע" הוא מדויק.
רחל גוטליב: מה שנאמר כאן זה בעצם שייערך מסמך אחר.
רחל גוטליב: כמו שהוא מכין תסקיר לבית משפט לצורך גזר דין הוא מכין כאן תסקיר אחר למשרה הזאת.
רחל גוטליב: לכן זה שיקול דעתו של הגורם המקצועי מכין המסמך.
רחל גוטליב: לא נראה לי שיש מקום להשוואה בין השניים.
יצחק קדמן: הוא יכול היה ללכת עם אותה בעיה לפסיכולוג, ועם אותה בעיה לעובד סוציאלי.
יצחק קדמן: פה את אומרת שלעובדים הסוציאליים יש מידע סודי, ואף אחד לא יכול לדעת את זה.
רחל גוטליב: הוא מכין דוח לתכלית מסוימת, ועכשיו הוא מכין את הדוח או את התסקיר לתכלית הנוכחית.
תמי סלע: זה מייצר עבודה רבה.
תמי סלע: כל הזמן להכין מסמכים על גבי מסמכים.
דוד רותם: זה להכין עוד מסמכים ותמציות מסמכים וכל מיני דברים.
רינת וייגלר: ככל שמדובר בחומר שנכתב מכוח צו ומכוח חוק אני מבקשת להשאיר את זה כך.
רינת וייגלר: כל חומר סוציאלי אחר – לא אכפת לי שזה יורחב באותה מידה, כפי שהורחב הרפואי.
דוד רותם: את (ו) את כן מוכנה להכניס, את (ה) – לא.
תמי סלע: רק מה שכתוב: "מידע בעניינים סוציאליים אחרים", אבל לא "דוחות סוציאליים שנערכו לפי כל דין".
דנה קייזר: זאת לא הגדרה נכונה להגדיר אותם "דוחות סוציאליים".
דנה קייזר: זה תסקירים.
תמי סלע: מה שאת אומר זה לא בדיוק תמצית, אלא שזה לא יימסר כתסקיר.
תמי סלע: אותו מידע שהוא רלוונטי לאותו אדם שמבקש יכללו במסמך אחר שיקראו לו בשם אחר – חוות דעת, למשל.
תמי סלע: בעצם יקבלו מסמך שיכלול את המידע הרלוונטי בלבד.
רחל גוטליב: לדעתי, צריך לשנות את הנוסח: "חוות דעת הכוללת מידע רלוונטי".
דוד רותם: אז ננסח את זה מחדש ונפתור את הבעיה.
שרונה עבר הדני: אז מה סוכם לגבי סעיף (2)?
דוד רותם: ינסחו את זה מחדש.
תמי סלע: סוכם, שראשית לא ייאמר "תמצית מן המידע", אלא "חוות דעת הכוללת מידע רלוונטי בלבד" או משהו שעונה על הניסוח הזה; וכן אם מדובר על מידע בעניינים סוציאליים שהוא לא דווקא דוחות לפי דין, אז אפשר יהיה גם לקבל מידע מלא אם אותו גורם מטפל סבור שהוא צריך את המידע המלא או הנוסף, כמו שנאמר לגבי המידע הרפואי.
שרונה עבר הדני: אז הגורם המתאם לא מקבל מידע רפואי מלא.
תמי סלע: הגורם המתאם לא נכלל בפסקה (2) בכלל.
תמי סלע: (ב)  "בלי לגרוע מהוראות סעיף קטן (א) רשאית יחידת הפיקוח למסור לגורמים המפורטים בפסקאות שלהלן מידע כמפורט באותן פסקאות מיוזמתה או לפי דרישתם:     	(1) למנהל הלשכה לשירותים חברתיים ברשות המקומית או למנהל המוסד הטיפולי שבהם מטופל עבריין המין, וכן לעובד הסוציאלי המטפל בו – מידע לגבי תנאי הפיקוח והמעקב ותוכנית השיקום המונע שפורטו בצו פיקוח שהוטל על עבריין המין לפי פרק ג', וכן מידע בדבר רמת הסיכון הנשקפת מעבריין המין לביצוע עבירת מין נוספת".
דוד רותם: אני רוצה להבין למה צריך מנהל הלשכה לשירותים חברתיים לקבל את זה?
תמי סלע: וגם אם אפשר להוסיף, למה רק עובד סוציאלי שמטפל?
תמי סלע: הרי זה יכול גם להיות פסיכולוג או פסיכיאטר או גורם אחר שמטפל בעבריין המין.
תמי סלע: הבנתי שרוצים לעשות פה הבחנה בין גורמים פרטיים שמטפלים, שאליהם לא רוצים להעביר את המידע, אבל גם בקרב הגורמים שהם לא פרטיים שמקבלים את ההבחנה הזאת יכול להיות מישהו שהוא לא עובד סוציאלי.
לילה מרגלית: איזה עוד גורמים?
תמי סלע: פסיכולוג.
רינת וייגלר: מה שעומד בבסיס ההצעה של הסעיף הזה הוא ניסיון שנצבר מאז שנכנס החוק לתוקף.
רינת וייגלר: מאז שהחוק נכנס לתוקף התברר שיכולות להיות סיטואציות שלפיהן גורמי רווחה שמטפלים באופן ישיר בעבריין המין, בבני משפחתו – ובסעיף קטן (2) שעוד לא קראנו – בנפגע העבירה, יכול להיות מצב, בייחוד כאשר מדובר בטיפול בקטינים שלגורמי הרווחה לא יהיה מושג בכלל שזה עבריין מין שיש עליו צו פיקוח, שלא לדבר על רמת המסוכנות הזאת ועל התנאים של הפיקוח.
רינת וייגלר: המצבים האלה יצרו מצבים אבסורדיים שנדרש פקיד סעד להמליץ על משמורת של קטינים, והוא בכלל לא יודע שיש על אבא שלהם שעומד להשתחרר ומתכוון לגור בבית, צו פיקוח.
רינת וייגלר: כלומר גם אי אפשר לבקש מידע וגם יחידת הפיקוח, אם היא חשבה שזה מידע רלוונטי לא יכלה למסור את המידע הזה לאף אחד מהגורמים.
דוד רותם: פקיד הסעד לא נמצא ב-(1).
רינת וייגלר: פקיד הסעד נמצא בסעיף קטן (2).
דוד רותם: אבל שם מדובר בנפגעי עבירה.
רינת וייגלר: נכון, כי פקיד הסעד הוא רלוונטי ככל שמדובר בקטינים שמשויכים באופן כזה או אחר לנפגע עבירה.
רינת וייגלר: למה הכנסנו את מנהל הלשכה לשירותים חברתיים בסעיף (א)- -
דוד רותם: קודם כול מדובר פה בנפגעי עבירה ולא בקטינים, וגם מדובר בנפגעי עבירה שהם השכנים שלו, שאין העניין של מסירת חזקה או משהו כזה.
דוד רותם: נפגע עבירה לא חייב להיות קטין, ושנית נפגע עבירה לא חייב להיות הילדים של העבריין.
דוד רותם: זה גם יכול להיות הילדים של השכנים, ועדיין פקיד הסעד שיטפל בשכנים יקבל.
דוד רותם: אבל פקיד הסעד שמטפל בילדים של העבריין לא יקבל.
דפנה ביינוול: נכון, אתה צודק.
תמי סלע: בפסקה (1) אין התייחסות בכלל התייחסות לגורמים שמטפלים בבני המשפחה של העבריין.
רינת וייגלר: הניסיון בסעיף (1) היה ניסיון מצד אחד לא להעביר מידע כשאין מה לעשות עם המידע, מצד אחד, וגם על זה אנחנו נדבר עוד מעט כי אנחנו רוצים להציע הסתייגות פה; זאת אומרת שלא תהיה סיטואציה של מידע עודף לרשויות הרווחה.
רינת וייגלר: מצד שני שהמידע שאמור להגיע, יגיע למקומות הנכונים.
רינת וייגלר: לכן מנהל הלשכה לשירותים חברתיים מקבל את המידע, והוא סבור שלעבריין המין משפחה שמטופלת באופן כזה או אחר, והמידע יכול להיות רלוונטי, הוא יכול להעביר להם את המידע הזה.
דוד רותם: מי זה מנהל הלשכה לשירותים חברתיים ברשות המקומית?
דוד רותם: זה חייב להיות עובד סוציאלי?
רינת וייגלר: הוא חייב להיות עובד סוציאלי.