GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד רותם: ו-44% מהם הם כאלה שנתקבלו עם מוגבלות, זאת אומרת שבסך הכל פחות מאחוז אחד מעובדי המדינה אלה אנשים עם מוגבלויות.
הניה מרקוביץ: חמורה.
הניה מרקוביץ: זה גם יכול להיות אדם שהיה עם מוגבלות והמוגבלות החמירה תוך כדי שירות.
דוד רותם: לא, את אמרת ש-44% התקבלו כבר עם מוגבלות.
הניה מרקוביץ: אבל אני אומרת שיכול להיות גם אדם שהיו לו 50% נכות כשהוא התקבל לעבודה, החמורה הגיעה מאוחר יותר.
דוד רותם: זה עוד יותר גרוע.
דוד רותם: זאת אומרת שמה שקורה בפועל, מכיוון שבפחות מאחוז הזה קיימים כאלה שהתקבלו עם נכות קלה---
הניה מרקוביץ: לא, לא, אדוני.
הניה מרקוביץ: מי שהתקבל לשירות המדינה, ה-44% שהתקבלו היו כבר בעלי מוגבלות חמורה.
הניה מרקוביץ: באנשים האחרים, 56%  האחרים, זה לא אומר שהם היו אנשים ללא מוגבלות כשהם התקבלו לשירות המדינה, יכול להיות רק שהמוגבלות שלהם, אני לא יודעת, לא היתה חמורה והיא הפכה להיות חמורה תוך כדי השירות.
נעמה לרנר: שוב, אנחנו מדברים על אנשים שהתקבלו בגלל העדפה מתקנת.
נעמה לרנר: לא להתחיל לספור עכשיו את האנשים שהתקבלו במקרה מלכתחילה כאנשים עם מוגבלות, מוגבלותם הוחמרה, מוגבלותם נעשתה טובה יותר, אלה לא האנשים שאנחנו מדברים עליהם.
נעמה לרנר: כמה אנשים קיבל שירות המדינה בתור אנשים עם מוגבלות, כי הם אנשים עם מוגבלות, כי הוא מעדיף אנשים עם מוגבלות במקומות העבודה שלו על פני אנשים אחרים?
נעמה לרנר: אנחנו יודעים שאין כאלה.
נעמה לרנר: בזמנו אנחנו ביקשנו מעיריית ירושלים שתגיד לנו כמה אנשים עם מוגבלות מועסקים על ידה.
נעמה לרנר: עיריית ירושלים אמרה שהיא מעסיקה כ-7,000 איש, מתוכם 49 איש שהיו אנשים עם מוגבלות.
נעמה לרנר: דאגנו להגיע בזמנו לכל אחד מהאנשים עם המוגבלויות האלה.
נעמה לרנר: 39 היו אנשים שהמוגבלות שלהם לא לא-נראית, אלא אין לה כל קשר לעניין של העבודה.
נעמה לרנר: מה הרעיון בהעדפה מתקנת?
נעמה לרנר: זה בלהביא אנשים שיש למוגבלות איזה שהיא משמעות ובכל זאת אתה מעסיק את האדם עם המוגבלות ונותן לו את ההזדמנות ואת המקום שלו, לא אדם, כמו שאמר היושב ראש, שיש לו מגבלה קטנה ביד ואין לזה ממילא שום משמעות.
נעמה לרנר: זאת אומרת עשרה אנשים בעיריית ירושלים הועסקו למרות מוגבלותם הקשה ונעשו באמת התאמות.
נעמה לרנר: אלה האנשים שאנחנו מדברים עליהם, לא מי שמשרד הבריאות במקרה 25 שנה כבר מעסיק ולא הועסק בגלל ההעדפה המתקנת.
נעמה לרנר: כמה אנשים נכנסים בגלל ההעדפה המתקנת, מה אתם עושים כדי שתהיה העדפה מתקנת, כדי שאנשים יוכלו להיכנס, יש אנשים שאני מדברת איתם, שירגישו שהם יכולים לגשת.
דוד רותם: את זה כבר שמענו, שהם לא יודעים ואין להם נתונים.
דוד רותם: אין להם כסף והם לא יודעים ואין להם נתונים.
דוד רותם: את זה כבר שמענו.
נעמה לרנר: יש חוק וזה צריך להיות מקוים.
הניה מרקוביץ: נתוני 2007 הם הנתון הראשון שפורסם בכלל.
הניה מרקוביץ: עשינו אותו בזהירות מאוד גדולה, כדי לא לפגוע בצנעת הפרט של האנשים וזה הדבר שמכוון אותנו.
הניה מרקוביץ: אני למשל רציתי להוציא נתון, יש לנו נתונים בשכר של אנשים שנהנים מפטור במס הכנסה בגלל מוגבלות, אסרו עליי להוציא את הנתון הזה, אמרו שזה נתון שגובל בצנעת הפרט.
הניה מרקוביץ: אני לא יכולה לגשת לנתוני השכר של עובדי המדינה.
נאדר אלקאסם: גם משרד הרווחה סירב לתת לנו את---
הניה מרקוביץ: הדוח הראשון שפורסם בדצמבר 2007 הוא הדוח הראשון.
הניה מרקוביץ: הדוח המשווה, שנוכל לראות מה קרה מ-2007 עד עכשיו, והוא יענה לנו כמה עובדים חדשים עם מוגבלות התקבלו לשירות המדינה במהלך שלוש השנים האלה, הוא הדוח שייתן לנו איזה שהיא השוואה ואיזה שהיא התקדמות.
הניה מרקוביץ: כמובן שהנתונים האלה הם הנתונים שגם התבקשנו ממכיני הדוח להכין, כדי לתת לנו איזה שהיא תמונה משווה בשלוש השנים האלה, מה התנודתיות שהיתה בקבלה לעבודה.
אחיה קמארה: רק נקודה אופטימית קלה לסיום, אם אפשר.
אחיה קמארה: הנציבות שלנו, נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, קיימה מגעים ארוכים עם נציבות שירות המדינה לגבי החלטת ממשלה על משרות ייעודיות לאנשים עם מוגבלות.
אחיה קמארה: הגענו לאיזה שהיא הסכמה ואנחנו עכשיו בדיונים עם האוצר שלא מתנגד, אני חייב להגיד, הם עוד לא הסכימו, אבל הם עוד לא התנגדו---
דוד רותם: סליחה, מר קמארה, אני לא מוכן לשמוע אופטימיזם כזה, משום שזה לא מדבר אליי.
דוד רותם: מדינת ישראל מיוצגת על ידי ממשלה אחת שבאותה ממשלה זה גם האוצר וגם נציבות שירות המדינה וגם נציבות אנשים עם מוגבלויות, וכל המשרדים זה מדינה אחת.
דוד רותם: כשהמדינה מדברת גבוהה גבוהה, שתבצע.
דוד רותם: כל זמן שמדברים גבוהה גבוהה לא מעניין אותי מי אשם.
אחיה קמארה: אני רק רציתי להגיד שאני מבקש גם כן את עזרתך בנושא הזה, שנקדם את הנושא באמצעים שיש לך מול הממשלה.
אורן כהן: אני רוצה רק בדקה להשלים את דבריי במשהו מאוד חשוב שרציתי להגיד בנושא המוגבלות החמורה והמוגבלות שאינה חמורה.
אורן כהן: יש לי נתוני אמת מהביטוח לאומי מ-2005 לגבי נכי תאונות עבודה שהם כולם היו מתוך אוכלוסיית העבודה ורואים באופן ברור שבין 40% ל-60% נכות, רק 30%, פחות או יותר, עובדים.
אורן כהן: כלומר מ-100% ירדנו ל-30%.
דוד רותם: אתה יודע, מ-2005 עד היום---
אורן כהן: לא השתנה כלום.
אורן כהן: אלה הנתונים הכי עדכניים שמצאתי אי פעם.
דוד רותם: אי אפשר לדבר על נתונים מלפני שש שנים ולהגיד שום דבר לא השתנה, כשלא בודקים.
דוד רותם: רבותיי, המצב הוא מספיק חמור גם אם אנחנו לוקחים את המציאות כפי שהיא, בלא שאנחנו מדברים על מה שהיה לפני איקס שנים.
אורן כהן: אנחנו מדברים על החלטה מ-2003, אז אני חושב שהנתונים האלה רלוונטיים.
אורן כהן: כשאומרים שרק מוגבלות חמורה צריכה, אז זה שמוגבלות חמורה זה 20% ומוגבלות מתונה זה 30% במקום 100%, אני חושב שזה אומר דרשני ואומר שכל ההפרדה המלאכותית הזאת היא מלאכותית ולא קשורה לחלוטין לענייני.
אורן כהן: במדינה הזאת לצערנו יש הפרדה בינארית של או זכאי או לא זכאי, בקיצוניות מאוד גבוהה של אחוזי נכות מאוד גבוהים, לא רק בתחום של העסקה בשירות המדינה או העסקה בכלל, בכל התחומים, ואנשים מחוץ לגדר מוצאים את עצמם בצורה לא מידתית בלי כלום.
אורן כהן: לומר את האמת, אין פה עזרה לאנשים עם מוגבלות, יש פה מקסימום עזרה לאנשים עם נכות חמורה.
אורן כהן: ובסופו של דבר אנחנו עוד נגיע למצב שאנשים עם נכות חמורה, המצב שלהם יהיה הרבה יותר טוב מאנשים עם מוגבלות לא חמורה.
אורי אורבך: להם אבל יותר קשה מלכתחילה.
אורן כהן: לא, ההפרש לא גדול.
אורן כהן: ההפרש בין 20% ל-30% לעומת 100% הוא זניח.
אורן כהן: אם היה 70% אבטלה במדינה...
אורן כהן: על 10% עושים בלגן, על 70% שותקים.
אורן כהן: אומרים, הם בסדר, הם כמו כל בן אדם אחר, אז מה, יש 70% אבטלה.
אורן כהן: זה פשוט טירוף.
דוד רותם: רבותיי, אני רוצה לסכם את הדיון.
דוד רותם: עם כל הכבוד וההערכה לגב' הניה מרקוביץ באופן אישי, הוועדה רואה בחומרה את העובדה שהמדינה, קרי נציבות שירות המדינה, לא מקיימת את החוק.
דוד רותם: זה דבר שהוא בלתי נסבל, זה דבר שלא יכול שיהיה, ואני מקווה שהדוח הבא יוגש בזמן.
דוד רותם: ההצהרות הגבוהות גבוהות של הממשלה, של שרים בממשלה, על הצורך בשילוב אנשים עם מוגבלויות, על עקרונות השוויון, הן בסך הכל הצהרות שבשטח אינן מתבצעות.
דוד רותם: כאשר ממשלה מצהירה, ראוי שהיא תקיים את ההצהרות שלה.
דוד רותם: הוועדה קוראת לממשלה ולרשויות השלטון, וכשאני מדבר על רשויות השלטון זה רשויות מקומיות, זה כל הגופים השלטוניים במדינה, לפעול לאלתר, כפי שפועלת הכנסת, ואני בכוונה מציין את הכנסת משום שבנושא הזה הכנסת עושה מעשה שהוא ראוי לכל שבח מהדרגה הראשונה.
דוד רותם: אנחנו מעסיקים פה אנשים עם מוגבלויות שאני מוכרח לומר לכם שהם ראויים להערכה ולהערצה משום שהם עושים עבודה מצוינת.
דוד רותם: אף אחד לא עושה להם טובה, הם עושים עבודה מצוינת.
דוד רותם: יש גם נכים קשים שעושים עבודה נהדרת וצריך לאמץ אותם.
דוד רותם: ואני קורא לכולם לשלב אנשים עם מוגבלויות בעבודה, לרבות יצירת משרות ייעודיות.
דוד רותם: הוועדה דורשת כי החוק והוראותיו יופעלו לאלתר, במלוא הקצב, ואני מבקש שנציבות שירות המדינה תעביר לי בתוך 30 יום את המצב של הנושא של משרות ייעודיות, איפה נמצא המשא ומתן עם האוצר, איזה משרות---
הניה מרקוביץ: בשיתוף עם נציבות---
דוד רותם: תעשו את זה עם מי שאתם רוצים, אני לא אחראי על שותפויות, אני אחראי על ביצוע חוק.
דוד רותם: ואני מקווה שכשאנחנו נדון בזה בשנה הבאה תבואו לפחות עם בשורה.
הניה מרקוביץ: אנחנו נשמח.
דוד רותם: לא, אתם לא תשמחו, כי לקיים את החוק זה לא שמחה, אתם פשוט תבצעו.
דוד רותם: אנחנו נמצאים בחוק הפטנטים.
דוד רותם: רבותיי, נתחיל.
הווארד פולינר: בוקר טוב.
דוד רותם: אתה לא פרקליט.
הווארד פולינר: גם לא ברשות הפטנטים, ייעוץ וחקיקה, אני לא שובת.
הווארד פולינר: אנחנו פה כדי לקדם את הצעת חוק הפטנטים ואני ראיתי שעד עכשיו יש לנו הרבה הסכמה על דברים שאל"ף הם במשרד הפטנטים, בי"ת, עברנו על ההצעות של היועצת המשפטית וקיבלנו אותן ונתתם הצעות מאוד לעניין וטובות ואז יש את העניין של הרטרואקטיביות והעניין של האגרות.
הווארד פולינר: המנהל הכללי ידבר יותר לעניין הזה, ובעניין של הטכניקה, לגבי הצעת החוק עצמה נוכל לעבור סעיף סעיף.
דוד רותם: אני לא אעשה שום עבודה מיותרת.
דוד רותם: אחרי שקיבלתי מכתבים מכל כך הרבה עורכי דין ורשמי פטנטים שהבנתי שכל העולם עומד על העניין הזה, אז...
נעמה מנחמי: אני אקריא.
נעמה מנחמי: הסעיף הראשון שהתבקשנו לתקן, סעיף 16.
נעמה מנחמי: הרשם יפרסם, אנחנו נמצאים עוד ברשומות, מוסיפים כאמור בסעיף 166א', מוחקים את 'על חשבון המבקש', סמוך ככל האפשר וכולי.
נעמה מנחמי: יתר הסעיף נשאר כפי שהוא.
נעמה מנחמי: בסעיף קטן (ב) אני אקריא אותו מאחר שהוא קצר "(ב) הוגשה בקשה לדין קדימה לאחר שכבר נתפרסם דבר הבקשה לפי סעיף קטן (א), יפורסם דבר הבקשה שנית".
נעמה מנחמי: אנחנו מוחקים את "על חשבון המבקש בצירוף הפרטים הנוספים".
נעמה מנחמי: בסעיף 17 אנחנו מוחקים את סעיף קטן(א)(3), הנוגע ל"מבקש שילם את הוצאות הפרסום לפי סעיף 26".
נעמה מנחמי: בסעיף 26, שוב, נמחקת המלה "ברשומות".
נעמה מנחמי: אנחנו מוסיפים, כאמור, בסעיף 166 ומוחקים את "על חשבון המבקש".
נעמה מנחמי: בסעיף 48ו'(3) נמחק סעיף קטן (ג)(3), שוב, "המבקש שילם את הוצאות הפרסום לפי סעיף 26".
נעמה מנחמי: בסעיף 58 ו-60, המלים "ברשומות" נמחקות, ונכתב, כאמור, בסעיף 166א' במקום.
נעמה מנחמי: בסעיף 61 נמחקת המלה "ברשומות".
נעמה מנחמי: היו"ר דוד רותם:   מחיקת סעיף 48ו'(3) לא מופיע בכחול.
נעמה מנחמי: לא, אלה תיקונים שאנחנו הוספנו.
דוד רותם: בלי שזה יהיה בכחול.
נעמה מנחמי: מאחר שהגענו למסקנה שהאגרות, אם מורידים את הנושא של פרסום ברשומות, אז לפחות כרגע נושא הפרסום יורד ולכן הורדנו כל סעיף שקשור לעלות של פרסום וזה בעצם סעיף 17 ו-48ו'(3).
נעמה מנחמי: סעיף 64ג' ו-64ה', יש שני שינויים, נמחקות המלה "ברשומות" ונוסף כאמור בסעיף 166א', כך גם בסעיף 64ט"ז וסעיף 66.
נעמה מנחמי: עוד תיקונים בסעיף 73(ב) ו73ז'.
נעמה מנחמי: ב-73(ב) אנחנו מורידים את המלים "על חשבון המבקש", כך גם בסעיף 124, סעיף 170, ועכשיו אנחנו מגיעים לסעיף העיקרי של התיקון, שזה הוספת סעיף 166א'.
נעמה מנחמי: 166א'.
נעמה מנחמי: כותרת הסעיף: פרסום בקשות והודעות והעיון בהן.
נעמה מנחמי: "166.
נעמה מנחמי: א. פרסום בקשות והודעות והעיון בהן.
נעמה מנחמי: (א) בקשות והודעות לפי סעיפים 16, 26, 58, 60, 64ג', 64ה', 64ט"ז, 66, 73, 124, 170, יפורסמו באתר האינטרנט של הרשם, שיהיה נגיש לכלל הציבור בלא תשלום.
נעמה מנחמי: הפרסום באתר האינטרנט ייעשה באופן שיבטיח את אמינות המידע המתפרסם כאמור, את זמינותו, את יכולת האחזור שלו והפקת פלט ממנו.
נעמה מנחמי: "(ב) לשם הבטחת הבקשות וההודעות המתפרסמות באתר הרשות, תעשה הרשות שימוש במערכות תוכנה וחומרה מהימנות, המעניקות להנחת דעתה הגנה סבירה מפני חדירה, שיבוש---
דוד רותם: אני מבקש למחוק את המלים 'להנחת דעתה'.
דוד רותם: מה זה להנחת דעתה?
דוד רותם: ואם מחר בבוקר תהיה שם פריצה, הם יגידו 'אנחנו חשבנו, זה הניח את דעתנו שלא תהיה פריצה'.
שמרית גולן: אנחנו הצענו לכלול בחוק רק הסמכה לקבוע דרכים שישמרו על אבטחת המידע וניסחנו שם נוסח אחר.
שמרית גולן: הנוסח הזה הוא לא שלנו.
שמרית גולן: אנחנו רצינו לכלול את ההוראות בעניין אבטחת המידע והכנו אותן בנוסח אחר בתחום תקנות הפטנטים, עשינו תיקון בתקנות סימני המסחר לגבי יומן סימני המסחר.
נעמה מנחמי: נכון, אני אבהיר באמת למה עשינו את השינוי.
נעמה מנחמי: יש בחקיקה דוגמאות גם לכאן וגם לכאן.
נעמה מנחמי: חשבנו שנכון יותר, אולי דווקא בגלל ה---
דוד רותם: לא, מה שאתם הצעתם זה שום דבר.
דוד רותם: מה שאתם הצעתם זה, 'הודעות ובקשות, כאמור בסעיף קטן (א) יישמרו במשרדי הלשכה, יועמדו לעיון הציבור במשרדי הרשם באופן שיקבע שר המשפטים.
דוד רותם: שר המשפטים רשאי לקבוע הוראות לעניין אופן פרסום הבקשות וההודעות וכן לקבוע דרכי פרסום נוספות.
דוד רותם: ההוראות לעניין האופן ומשך הזמן לשמירת הבקשות וההודעות לפי סעיף קטן (א)'.
שמרית גולן: לא, זה אופן שמירת הבקשות וההודעות.
שמרית גולן: יש לנו---
דוד רותם: אתם מדברים על כך שזה יישמר במשרדי הלשכה, יועמד לעיון הציבור במשרדי הרשם.
דוד רותם: פירושו של דבר שזה לא יהיה מה שמכרתם לי בפעם הקודמת שבאינטרנט אפשר יהיה להיכנס ולראות ולבדוק.
שמרית גולן: לא, זה בנוסף.
דוד רותם: זה לא כתוב בשום מקום.
דוד רותם: זה לא מספיק לי שהשר יקבע, למרות שהתקנות שלו כפופות לאישור של הוועדה, אני רוצה לדעת איך אתם מתכוונים לשמור את זה.
שמרית גולן: אנחנו עשינו תיקון מקביל בתקנות סימני המסחר לגבי יומן סימני המסחר.
שמרית גולן: אני יכולה לחפש את הנוסח ולהראות לך שם מה קבענו.
שמרית גולן: זה כמובן בתיאום עם הרשות למשפט טכנולוגי ומידע.
דוד רותם: כן, אבל למה זה צריך להיות להנחת דעתכם?
שמרית גולן: לא, לא אנחנו כתבנו להנחת דעתנו.
דוד רותם: בסדר, אז נשאיר את זה ורק תמחקי את המלים 'להנחת דעתם'.
נעמה מנחמי: 'הגנה סבירה', שוב כתבנו, בגלל שהטכנולוגיות משתנות אז כן השארנו כאן...
נעמה מנחמי: בסופו של דבר כתבנו סעיף שהוא יחסית כללי ומאפשר שיפור וטכניקות בטכנולוגיה בהמשך.
נעמה מנחמי: אני רק אסיים לקרוא את הסעיף: "תוכנה וחומרה מהימנות המעניקות הגנה סבירה מפני חדירה, שיבוש, הפרעה או גרימת נזק למחשב או לחומר מחשב;      "(ג)", אני מניחה שיהיה לנו דיון קל עליו "עותק מודפס של הבקשות וההודעות כאמור בסעיף קטן (א) יישמר ויועמד לעיון הציבור במשרדי רשות הפטנטים.
נעמה מנחמי: עותק קשיח יישמר גם במקומות אלה, גנזך המדינה, הספרייה הלאומית, ספריית הכנסת, ספריית משרד המשפטים".
נעמה מנחמי: שתי הערות לגבי הסעיף הזה, לפני שיהיו ההערות הנוספות.
נעמה מנחמי: אנחנו מעלים את השאלה האם יש מקום לעותק אחד מודפס, שיישאר ברשות הפטנטים, בעוד שעותק קשיח, מבחינת גנזך המדינה יכול להיות גם תקליטור.
נעמה מנחמי: שוב, לשיקול הוועדה, אם היא חושבת---
דוד רותם: למה זה צריך להיות בספריית הכנסת וספריית משרד המשפטים?
דוד רותם: לא נעים לי להגיד, אני מכיר את ספריית הכנסת די טוב, בקושי יש שם מקום, וסתם להוסיף, מי יבוא לספריית הכנסת לבדוק אם פטנט נרשם, לא נרשם, או משהו כזה.
נעמה מנחמי: אם לומר את האמת, אני חושבת שספריית הכנסת אולי היה אחד המקומות שהתלבטנו לגביהם, אבל מאחר שאנחנו מדברים על תקליטורים, אז אנחנו לא מדברים על משהו שאמור לתפוס הרבה מקום.
דוד רותם: ואז יש התחייבות של כל המקומות האלה שהם ישימו שם מחשב עם קורא תקליטורים שאפשר יהיה לקרוא את זה במקום, או שרק צריך שיהיה את הדיסק?
נעמה מנחמי: בגנזך המדינה בטוח יש, כי דיברנו איתם ולא היתה להם בעיה.
דוד רותם: במשרד המשפטים יש מחשב?
גיא רוטקופף: ברשות הפטנטים זה יועמד לעיון הציבור במחשב.
דוד רותם: לכם יש מחשב?
גיא רוטקופף: יש לנו אחד.
דוד רותם: חדש או ישן?
גיא רוטקופף: חדש.
דוד רותם: כמה שנים זה צריך להישמר?
נעמה מנחמי: זה משהו שהוא לעניין של גנזך המדינה, שהוא בעצם קובע את ההוראות לגבי שמירת חומרים.
דוד רותם: לא אכפת לי כמה זמן זה נשמר אצלם, השאלה בספריית הכנסת ובספרייה הלאומית ובכל המקומות האלה, כמה שנים צריך יהיה לשמור את התקליטורים האלה?
דוד רותם: כמה שנים תוקפו של פטנט?
הווארד פולינר: עד 25 שנים.
דוד רותם: זאת אומרת שאחרי 32 שנים כבר אפשר לזרוק אותו.
שמרית גולן: אנחנו חשבנו שאפשר להסתפק בתקופה קצרה עוד יותר.
שמרית גולן: אנחנו לא מדברים כאן על פנקס הפטנטים, שבו כתובים כל הפטנטים שעומדים בתוקף, אלא על היומן שבעצם החשיבות של ההודעות שנמצאות בו היא לתקופה, לגבי חלק מההודעות שלושה חודשים לצורך הגשת התנגדות, ובהנחה שצריך לאפשר עוד שבע שנים התיישנות, אם יהיו תביעות שנוגעות לפרסומים האלה.
שמרית גולן: אבל אנחנו הבנו מגנז המדינה שזאת לא החלטה שלנו, הם יקבעו לכמה זמן יהיה צריך לשמור את הפרסומים.
נעמה מנחמי: כעיקרון כל ספר שמתפרסם במדינת ישראל מגיע גם לספריה הלאומית וגם לספריית הכנסת ולכן אלה שני המקומות שחשבתי שנכון להוסיף שם גם את זה.
נעמה מנחמי: עכשיו, שזה לא מודפס.
דוד רותם: כל הספרים מגיעים---
גיא רוטקפף: כן, על פי חוק כל ספר שיוצא לאור בארץ.
דוד רותם: אני רוצה להגיד לכם דבר אחד.
דוד רותם: אני חיפשתי כל מיני ספרים בספריית הכנסת, לא מצאתי אותם, חסמב"ה והדברים האלה.
גיא רוטקופף: ספרי ילדים תורמים.
דוד רותם: למה לא מוכרים?
דוד רותם: זה יכול להעלות את תקציב המדינה.
נעמה מנחמי: אני חושבת שלרשות הפטנטים היתה הסתייגות לגבי הנושא של עותק מודפס, בכלל זו הזדמנות להגיב על כל הסעיף שקראנו.
ז'קלין ברכה: אנחנו סבורים שאין צורך לשמור עותק מודפס אצלנו מכמה סיבות.
ז'קלין ברכה: קודם כל יש גישה לציבור הרחב ליומן הפטנטים בכל עת מכל מחשב, בוודאי גם ממחשבים אצלנו בספריית רשות הפטנטים ולעותק מודפס  אין שום שימוש מעבר לזה שהוא יתפוס מקום בספרייה, שהוא מקום מוגבל, בדיוק כמו בספריית הכנסת, אני מניחה, אם לא יותר.
ז'קלין ברכה: לכן אנחנו מבקשים שלא יחייבו אותנו לשמור עותק מודפס.
ז'קלין ברכה: אנחנו גם לא יודעים מה ייקבע לגבי משך הזמן שנצטרך לשמור את העותק הזה מודפס ומכיוון שמוציאים כל חודש 500 עמודים של יומן הפטנטים, אז אחרי כמה שנים מדובר בהמון המון דפים שאף אחד לא יעיין בהם.
ז'קלין ברכה: לכן אנחנו מבקשים שיפטרו אותנו מהחובה הזאת.
ז'קלין ברכה: אנחנו כמובן מוכנים לשמור עותק קשיח על גבי דיסק, כמו שיהיה גם בספריות האחרות.
נעמה מנחמי: השאלה מה יקרה במצב שבו בן אדם מגיע אליכם והוא לא מסתדר באמת עם מחשב.
ז'קלין ברכה: יש בספרייה ספרנית ויש תורנות בוחנים.
נעמה מנחמי: או שנפלו המחשבים, אדם מגיע מקרית שמונה עד אליכם.
ז'קלין ברכה: יש לנו עמדת stand alone שאפשר גם לפתוח בה, יש מחשבים ניידים.
ז'קלין ברכה: הסיכוי שכל המחשבים יקרסו ולא תהיה שום אפשרות---
דוד רותם: מחשבים ניידים יש רק לאנשים חשובים.
דוד רותם: אני לא יודע מה זה מחשב נייד, אני בקושי יודע להפעיל מחשב, הדבר היחידי שאני יודע במחשב זה שיש שם כפתור שלוחצים עליו כדי לכבות אותו.
דוד רותם: זה מה שאני מבין.
דוד רותם: עכשיו אני רוצה לבדוק פטנט מסוים.
ז'קלין ברכה: אתה לא בודק את הפטנט.
ז'קלין ברכה: מה שאתה יכול לראות ביומן זה רק איזה בקשה פורסמה.
דוד רותם: כן, אני רוצה להתנגד, זה פטנט שלי.
ז'קלין ברכה: אין בעיה, יש לנו עמדות מחשב שהן לא קשורות לרשת, שגם בהן אפשר להתחבר לאינטרנט.
דוד רותם: וכשאני אבוא אליכם ואני אגיד 'אני רוצה את הפטנט הזה והזה', אתם תדפיסו לי אותו?
ז'קלין ברכה: בהחלט כן.
ז'קלין ברכה: יש שירות כזה שאנחנו נותנים, זה שירות שנותנים במזכירות הפטנטים.
דוד רותם: שעולה כסף?
ז'קלין ברכה: אם זה הדפסה, אז כן.
ז'קלין ברכה: אם אתה רוצה לקבל את החומר למייל, אז זה חינם.
ז'קלין ברכה: אם זה נייר, יש אגרה לבקשה, 50 שקלים.
קריאה: זה בערך כמו עלות חוברת.
נעמה מנחמי: כן, אבל אם אני רוצה להסתכל על החוברות של החודשיים-שלושה האחרונים, אז כבר יש לזה עלות לא מבוטלת.
ז'קלין ברכה: אם את רוצה להדפיס.
ז'קלין ברכה: אם את רוצה להסתכל, אין לזה עלות בכלל.
ז'קלין ברכה: אם את רוצה להדפיס בקשה, לכל בקשה...
ז'קלין ברכה: וזה לא קשור ליומן, כי ביומן לא מפורסמת הבקשה במלואה, אז אין קשר בין הדברים.
מיכל חכמי: אולי הערה מהצד הפרקטי.
מיכל חכמי: אם הכוונה היא באמת לאפשר לאותו אדם מקרית שמונה, או מכל מקום אחר, להגיע ולעיין, אז השמירה של העותק הקשיח, אסור שהיא תהיה מוגבלת בזמן.
מיכל חכמי: למשל אם המטרה היא חיפוש לצורך הגשת בקשה חדשה, אז זה צריך להיות שם לנצח, כחלק מהידע העולמי שמחפשים בו, כפרסום קודם.
מיכל חכמי: זה לא ריאלי.
דוד רותם: שמירה לנצח, מי שרוצה לשמור לו, שידפיס לו וישמור לנצח.
דוד רותם: אני לא שומר שום---
מיכל חכמי: כשהוא בא לחפש ואין את זה.
דוד רותם: אם הוא מעוניין לחפש את זה ואין את זה, אז אין את זה.
דוד רותם: אין מצב שצריך לשמור מסמך לנצח.
דוד רותם: בוא נאמר ככה, כמה עמודים יש פה?
דוד רותם: 300.
דוד רותם: זה חודשי?
הווארד פולינר: חודשי.
דוד רותם: ב-2010 הדפסתם?
דוד רותם: חשבתי שכבר לא צריך רשומות.
דוד רותם: אז מה שיקרה זה, אתם פעם בחודש תדפיסו את מה שיהיה במחשב, תשימו את זה שם באיזה מגרה.
נעמה מנחמי: זה בעצם 150 דפים.
דוד רותם: תהיה לכם בעיה כמה עולה חבילת נייר?
דוד רותם: המנהל הכללי, אתה תספק להם נייר, נכון?
גיא רוטקופף: אין שום בעיה.
יוחנן מזרחי: אני רוצה לדבר קצת על הפרקטיקה של העבודה לגבי יומן הפטנטים.
יוחנן מזרחי: במידה ואני אצטרך להדפיס כל חודש יומן, לשים אותו באיזה שהיא פינה, זה ייראה מאוד מאוד טוב וישמש כאבן שאין לה הופכין.
יוחנן מזרחי: בדרך כלל בא מבקש שבא ורוצה לעיין ביומן, הוא לא מבקש לעיין בכל היומן, הוא מבקש לעיין בדף פרסום אחד ספציפי שאותו הוא רוצה לראות.
יוחנן מזרחי: אז ייווצר מצב שאנחנו כל השנה נצטרך להדפיס 12 יומנים עם קרוב ל-400 דפים בממוצע לכל יומן, בשביל איזה מבקש אחד שהמידע באינטרנט לא יספק אותו והוא ירצה את הנייר.
יוחנן מזרחי: לא עדיף להדפיס את אותו נייר במקום ולתת לו את זה כשירות אפילו חינם, כשהוא בא אלינו?
יוחנן מזרחי: במקום להדפיס את כל היומן הזה, רק בשביל לצאת ידי חובה?
דוד רותם: אם אתה אומר לי שזה שירות חינם, אהלן וסהלן.
יוחנן מזרחי: כן.
יוחנן מזרחי: אנחנו מאוד ידידותיים ועל דף אחד לא נבוא חשבון עם לקוח שרוצה לראות דווקא תדפיס באינטרנט והוא רוצה לקחת את זה לבית.
דוד רותם: טוב, אבל הרגע אמרו לי שבקשה עולה 50 שקלים.
ז'קלין ברכה: לא, להדפיס בקשת פטנט שלמה, לא את היומן.
יוחנן מזרחי: היומן הזה הוא לא פירוט של המצאה, הוא תקציר של ההמצאה שאין בו---
גיא רוטקופף: אנחנו מבזבזים את זמנה היקר של הכנסת על זוטות.
גיא רוטקופף: כמה פניות כאלה יש?
יוחנן מזרחי: מעט מאוד.
גיא רוטקופף: לבטל את האגרה.
גיא רוטקופף: הוראה שלי.
גיא רוטקופף: ניתן את זה בלי אגרה לכל מבקש.
יוחנן מזרחי: בסדר גמור.
גיא רוטקופף: ועוד דבר.
גיא רוטקופף: בשלב הראשון לא קורה לנו שום דבר שנדפיס 400 עמודים.
גיא רוטקופף: הוא רוצה שנשמור את זה חודש?
גיא רוטקופף: הוועדה מבקשת, ליתר ביטחון, שיהיה לנו דף מודפס, שגם נוכל לראות אם יקרה משהו למחשב, אפשר להדפיס אחד כזה לחודש וגם לא יקרה שום דבר.
גיא רוטקופף: אם חסר לכם נייר, אני אתן לכם.
דוד רותם: לא, אנחנו לא רוצים.
דוד רותם: היערות, אתה יודע.
דוד רותם: בספריית הכנסת אני אבדוק ואני אחליט אם הם רוצים או לא רוצים, ולפי זה אנחנו נקבע.
יוחנן מזרחי: לא, לבקש יומן שלם, גם בעבר, הוא רוכש אותו.
יוחנן מזרחי: היו רוכשים את זה משירות ההפצה של פרסומי הממשלה, שכבר לא קיים.
יוחנן מזרחי: אנחנו לא מספקים יומנים, אנחנו מספקים מידע.
יוחנן מזרחי: מי שרוצה לרכוש או לעשות מנוי, היה יכול לעשות את זה.
יוחנן מזרחי: היום זה מידע חינמי, באינטרנט, ולכן הצורך הזה מציבור עורכי הפטנטים, הלקוחות הקבועים, ירד.
דוד רותם: יש לכם טעות, אתם חושבים שעורכי הדין ועורכי הפטנטים זה הלקוחות שלכם.
יוחנן מזרחי: לא, אנחנו משרתים את הציבור.
יוחנן מזרחי: הציבור בא אלינו ואנחנו חשופים אליו ואנחנו עומדים בדרישות שלו.
דוד רותם: גם אתם וגם רושמי הפטנטים ועורכי הדין, הם יגידו לך שהם לא הלקוחות שלכם, הם משרתים את הציבור.
יוחנן מזרחי: נכון, אבל דרכם אנחנו---
דוד רותם: אתה משרת ציבור.
נעמה מנחמי: משרד המשפטים, עוד הערות לגבי 166א', כי קצת נתפסנו לדפוס, אבל אם יש עוד הערות באופן כללי.
הווארד פולינר: אין לנו יותר.
נעמה מנחמי: סעיף 194, שמונה דברים שמוסדרים בתקנות על ידי שר המשפטים.
נעמה מנחמי: הוספנו את סעיף 14, פרסומן של בקשות והוראות כאמור בסעיף 166א', ופרסומו של פנקס הפטנטים באתר האינטרנט של הרשות וכן קביעת דרכי פרסום נוספות.
נעמה מנחמי: מקובל עליכם התוספת של פרסומו של פנקס הפטנטים גם?
הווארד פולינר: כן.
נעמה מנחמי: הגענו לסעיף תחילה ותשריר.
דוד רותם: רבותיי, מה קורה עם הכסף שגביתם שלא כדין?
גיא רוטקופף: ראשית אני רוצה, בכנות גדולה, להודות לעבודת הוועדה על העשייה המהירה בהקשר הזה.
גיא רוטקופף: אני חושב שאנחנו מקדימים בהרבה מאוד מובנים גל שעומד לפרוץ במשרדי הממשלה, של מעבר בעניינים ראויים מפרסום ברשומות לפרסום אינטרנטי שיהיה זמין יותר, קל יותר לאחזור וישתלב בעצם עם המגמה העולמית.
גיא רוטקופף: לכן אני חושב שבהקשר הזה נעשתה פה עבודה מאוד חשובה.
דוד רותם: טלפן למשאית עם המדליות, שתגביר את הקצב.
גיא רוטקופף: מה שמגיע זה רק לך.
גיא רוטקופף: אני רוצה גם להודות על העלאת העניין הזה ומתן הד תקשורתי לנושא.
גיא רוטקופף: לא אתה, אבל עבודת הוועדה, ופה אני מצהיר בצורה חד משמעית, שמשרד המשפטים אינו גובה כסף שלא כדין, ואם הוא גובה כסף שלא כדין, הוא מחזיר אותו באופן יזום, וכך אנחנו נעשה בהקשר הזה.
גיא רוטקופף: אני אעלה את העניין הזה עד ליועץ המשפטי לממשלה.
גיא רוטקופף: אני קצת נזהר עכשיו בלשוני, כיוון שתלויה ועומדת כנגד המשרד היום---
דוד רותם: לא. אני לא רוצה שתצהיר הצהרות, לא מבקש ממך להצהיר הצהרות, יש לי רק דרישה אחת אליכם, אני מוכן לאשר את התשריר, למרות שאני יודע שהיא אולי תטיל את התביעה הייצוגית, אבל אני רוצה הצהרה שלך שכספים שנגבו שלא כדין על ידי רשם הפטנטים בגין הנושא של הפרסום, יוחזרו למי ששילם.
גיא רוטקופף: אני מצהיר ואני עוד מוסיף על זה, אני אעשה את הדיון הזה בגיבוי של היועץ המשפטי לממשלה---
דוד רותם: לא, הדיונים שלכם הפסיקו לעניין אותי, כי אתה יודע, עכשיו יש שביתה ואז זה ייקח עוד---
גיא רוטקופף: לא, לא.
דוד רותם: לא, אני רק מקבל את ההצהרה שלך ואני מאשרר את זה בכפוף לכך שאתם תחזירו את הכספים אם נגבו שלא כדין, את אגרות הפרסום שנגבו ושלא פורסמו אתם תחזירו למשלמים.
גיא רוטקופף: מה אחוז, אנחנו נעשה את זה.
טל בנד: אפשר קריאת ביניים, אדוני?
טל בנד: אני לא רוצה לקלקל את החגיגה, אבל הבקשה שלי קודם כל, ויש כאן עוד נציגים של האנשים שהם משרתי הציבור באמצעות---
דוד רותם: אגרה בלתי מבוקרת.
טל בנד: קודם כל שעמדתנו תישמע כשיבואו לגבש מנגנונים משום שאחרת יכול להיווצר כאן מצב שבו יגלגלו אלינו משהו שלא יודעים מה לעשות איתו.
טל בנד: העלות בסופו של דבר לאנשים שצריך להחזיר להם את האגרה תהיה יותר יקרה מאשר האגרה ולכן הצעתי היחידה, מבלי לגרוע מההצהרה ומהאמירה של המנהל הכללי, שיחזירו את זה, אבל שיחזירו את זה למי שמבקש שיחזירו לו.
טל בנד: לא יכפו על---
דוד רותם: לא, לא, אני לא מקבל את זה.
טל בנד: אדוני, כשאנחנו נקבל צ'ק מרשם הפטנטים, ביום שזה יקרה, ותדע להסביר את זה יותר טוב גב' חכמי, אנחנו נצטרך כמובן עכשיו לאתר את הלקוחות, חלקם בחוץ לארץ, חלקם באמצעות משרדים בחוץ לארץ שכבר חייבו את הלקוחות שלהם, עשויים להיות פה הפרשי שער, אנחנו יוצרים כאן עכשיו מנגנון שהוא ייצר אולי עבודה למשרדים ויטיל עליהם עומס, אבל הלקוחות לא יראו ממנו החזר אגרה.
טל בנד: אלא אם מדובר במישהו לא מיוצג.
דוד רותם: מר בנד, אתה תקבל צ'ק ויגידו לך עבור פטנט שהגשת ושילמת עבור חברה זו וזו, אתה תכניס את הצ'ק למעטפה, תשלח אותו לאותו לקוח, תגיד לו 'אדוני, שילמת בטעות, רצוף בזה ההחזר'.
דוד רותם: זה הכל, נורא פשוט, לא צריך לעבוד.
דוד רותם: בוא נאמר שלא יהיה פה שכר טרחה, אפילו לא של חצי שעה.
דוד רותם: הדבר היחידי שתוכל לחייב את הלקוח אולי זה בול.
גיא רוטקופף: אני רוצה להקל עליכם.
גיא רוטקופף: כשאני הצהרתי פה הצהרה זה היה לגבי כספים שלא כדין וברור שאנחנו נצטרך ליצור מנגנון ואני אחזור לוועדה, ליושב ראש הוועדה, עם המנגנון שאנחנו נייצר בסופו של יום, שיהיה המנגנון הנכון ביותר, שיחזיר את מרבית הכסף, אם נגבה כסף שלא כדין.
גיא רוטקופף: זה יהיה המנגנון.
דוד רותם: מה שאתה אמרת, מר בנד, אותי מטריד.
דוד רותם: אתה יודע שאני מאוד מעריך את ציבורי עורכי הדין בישראל, יש לי אליהם הערכה יוצאת דופן, אין עוד גוף ואנשים שאני מעריך כמו עורכי הדין.