GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גד סואן: משרד המשפטים לא הסכים.
גד סואן: השיקול שצריך לעמוד בפני הדח"צ הוא לא טובת מי ששלח אותו, אלא שיקול של טובת החברה.
גד סואן: אנחנו לא רוצים דירקטוריון לאומתי שבו יתחילו להתנצח כמו שמתנצחים בוועדות בכנסת.
גד סואן: אנחנו ממש לא רוצים.
גד סואן: אנחנו רוצים שיהיה שיקול אחד ויחיד לטובת החברה.
גד סואן: אמרו כבר שאם העסק עובד טוב ולא רואים איזה דבר נורא שקרה פה, בשביל מה לתקן.
גד סואן: בשביל מה לתקן דבר טוב?
גד סואן: אמר את זה השופט ברק כמה פעמים בנושאים אחרים.
גד סואן: האם יש איזשהו כשל שוק שזועק לשמיים?
גד סואן: המצב הזה של שליש הוא מעל ומעבר למה שקיים במרבית המדינות המתוקנות.
גד סואן: אם יש כשל שוק הוא בהתנהגות של המוסדיים שלא רוצים את הדברים האלה.
גד סואן: אני לא אומר שזה על כולם.
גד סואן: מה רוצים מבעלי השליטה שהשקיעו 50% ומעלה מההון הדרוש בחברה?
גד סואן: זה יכול להיות 70%, 60%.
גד סואן: אנחנו חיזקנו את כוחם של הדח"צים.
גד סואן: אנחנו תמכנו בדרישות של ועדת גושן לגבי ועדת ביקורת שתהיה ברוב של בלתי תלויים.
גד סואן: אני חושב שזה נכון וכך צריך להיות.
גד סואן: בעלי שליטה לא תמיד מעוניינים בזה.
גד סואן: לא לכל דבר שהוא אופנתי צריך להיכנע.
גד סואן: לא כל דרישה שמישהו מעלה היא באמת לטובת העניין.
גד סואן: עו"ד שטרום העביר לי את הסקירה המקיפה שהם עשו.
גד סואן: זה מחזק את הדעה שאנחנו בדירוג מאוד גבוה ביחס למדינות העולם בהגנה על זכויות המיעוט.
גד סואן: כשהגיעה המשלחת של ה-OECD  היא אמרה שאין לה הערות ושאנחנו מתקדמים יותר מהמדינות האחרות.
גד סואן: לא הבעיה של זכויות המיעוט היא הבעיה שעמדה בפנינו.
שלמה לנדרס: מהמיעוט של 10% שדיבר עליו פרופ' גרוס אני צריך לגרוע מישהו שהוא בעל עניין אישי באישור המינוי.
שלמה לנדרס: אני צריך לפשפש בציציותיו של המיעוט כדי לברר שלא רק שהוא איננו קשור לבעל השליטה, אלא שגם אין לו איזה שהוא עניין אישי כזה או אחר שהוא עשוי להישאר עם שיעור מאוד קטן של בעלי מניות.
יוסף גרוס: כיוון שהמוסדיים מחזיקים מניות באותה חברה הם מנטרלים את עצמם לא אחת כבעלי עניין אישי.
גד סואן: או שיש להם עסקים עם החברה.
שלמה לנדרס: נוצר מן מצב כזה שהנתח הקטן הזה הוא קטן עוד יותר, שלא לדבר על ההכבדה שכרוכה בהטלה על החברה בשאלה אם אתה מתוך המיעוט אינך גם בעל עניין אישי כלשהו.
עודד חרמוני: המצב הוא שממציאים גלגל חדש למשקיעים ולחברות עצמן.
עודד חרמוני: יוצרים מצב של חוסר ודאות.
עודד חרמוני: זה מצב שלא תואם את החקיקה ברוב מדינות העולם.
עודד חרמוני: הנושא הזה של חוק החברות הוא מצב שרק יקטין את היקף ההשקעות באותן חברות.
עודד חרמוני: הוא גם יעלה סימן שאלה מבחינת החברות האלו בעת ההקמה שלהן היכן להירשם, האם הדבר הזה יפגע או לא יפגע ברישום הכפול שלהן אם הן יחליטו לעשות את ההנפקה שלהן בבורסה בתל-אביב, מה שקורה היום בהעדר אלטרנטיבות אחרות.
עודד חרמוני: אני רוצה לומר את זה בשם הרבה מאוד חברות סטרט-אפ שחושבות על התהליך, איפה הן יירשמו וכיצד החקיקה הזאת תשפיע עליהן.
אייל נייגר: אני רוצה לנסות ולאזן את התמונה.
אייל נייגר: אני מרגיש צורך להגיד שיש פה מסע הפחדה, אבל אני אמנע מהאמירה הזאת.
אייל נייגר: אני חושב שצריך לאזן את התמונה.
אייל נייגר: בואו נסתכל על סיטואציה של חברה פרטית שרוצה לגייס איזה שהוא משקיע בשיעור של 10% או 20%.
אייל נייגר: היינו מוצאים הסכמי בעלי מניות שהיו מקנים לאותו משקיע זכות מינוי דירקטור.
אייל נייגר: מה קרה?
אייל נייגר: זה מבריח את בעל השליטה?
אייל נייגר: הוא רוצה לגייס כסף, יש לו משקיע בשיעור ניכר, לכן זה נותן לו זכות למנות דירקטור.
אייל נייגר: זאת תופעה נורמאלית בעולם העסקים שמי שיש לו שיעור ניכר מהמניות ממנה דירקטור.
אייל נייגר: בואו נתחיל פה לאזן את התמונה.
אייל נייגר: זה דבר בסיסי והגיוני.
אייל נייגר: אני לא מבין על מה יצא פה הקצף.
אייל נייגר: אמרו פה שיש מעט חברות ציבוריות שיש בהן משקיעים מוסדיים.
אייל נייגר: אולי זאת תמונה הפוכה.
אייל נייגר: אני שומע מגופים מוסדיים גדולים שהם נמנעים מלהשקיע בחברות מסוימות שהממשל התאגידי שלהן בעייתי.
אייל נייגר: ברגע שיהיה להם כלי השפעה אנחנו נשפר את היכולות שלהם, אנחנו נשפר את הזמינות של שוק ההון להשקעות של מוסדיים.
דוד רותם: אני משנה את החוק כדי לשכנע את המשקיעים?
דוד רותם: זה שוק פרטי שאם אתה רוצה להשקיע אתה משקיע ואם אתה לא רוצה אתה לא משקיע.
אייל נייגר: בסדר גמור.
אייל נייגר: אנחנו עוסקים בחברות ציבוריות.
אייל נייגר: איש לא מתכוון לשנות את כלל ההכרעה הבסיסי בחברות הציבוריות.
אייל נייגר: בעל השליטה ממנה את רוב הדירקטורים.
אייל נייגר: כל ההחלטות העסקיות הרגילות מתקבלות ברוב הדירקטורים מטעמו של בעל השליטה.
אייל נייגר: אנחנו עוסקים פה במבנה שקיים בחוק החברות.
אייל נייגר: חוק החברות ביקש בסדרה של נושאים לקבוע מנגנון של דח"צים.
אייל נייגר: זה נעשה מקדמא דנא.
אייל נייגר: זה נעשה עוד בימים של פקודת החברות.
יוסף גרוס: בתיקון 2 לפקודת החברות, ביוזמה של חבר כנסת פרטי.
אייל נייגר: הבעיה של הרוב הסחטן אם זה יהיה ברוב או בשליש היא עוד מתיקון 4. נדמה לי שזה עבר תיקון בדרך.
יוסף גרוס: החוק ב-1999 שינה את זה.
אייל נייגר: היה רוב בעבר.
יוסף גרוס: הורידו את זה.
אייל נייגר: מדובר בשינוי כלל ההכרעה בסדרה מוגבלת של דברים שעניינם בקרה, ביקורת, עסקאות בניגוד עניינים.
אייל נייגר: על זה אנחנו מדברים.
אייל נייגר: אנחנו לא מדברים על שינוי כלל ההכרעה ועל איזה נזק גורף זה גורם לחברות הציבוריות.
אייל נייגר: משנקבע בחוק החברות ועוד לפני כן בפקודת החברות מנגנון בקרה שכזה באו ואמרו שהמיעוט יבוא ויאמר את דברו.
אייל נייגר: באסיפות כלליות זו הנורמה.
אייל נייגר: מקובל בכל העולם שכלל ההכרעה הוא רוב.
אייל נייגר: אצלנו יש שליש.
אייל נייגר: יכול להיות מצב שמינוי הדח"צים יאושר בניגוד לרוב של המיעוט.
דוד רותם: הרוב של המיעוט הוא לא רוב.
אייל נייגר: מדברים על שליש.
אייל נייגר: יכול להיות שתתקבל הכרעה בניגוד לרוב הדעות של המיעוט.
אייל נייגר: אותו מנגנון בקרה שנקבע קיבל פה איזה שהוא עיוות.
אייל נייגר: אני לא חושב שיש פה משהו שהוא חריג לאישור של אסיפה כללית.
אייל נייגר: היה צריך להסתכל על זה כאישור סוג.
אייל נייגר: גם אישור סוג נעשה ברוב רגיל, לא בשליש.
אייל נייגר: החריג הוא השליש, לא הרוב.
אייל נייגר: הרוב הוא המצב הנורמאלי והרגיל.
אייל נייגר: אנחנו בעצם מנסים לקיים מצב שהוא לא נורמאלי.
אייל נייגר: אנחנו הולכים אחורה לתיקון 4 ולשינוי שנעשה.
אייל נייגר: היה רוב ושינו את זה לשליש.
יוסף גרוס: זה היה בעסקאות.
אייל נייגר: דובר אז על מיעוט סחטן.
אייל נייגר: דובר אז על שוק אחר.
אייל נייגר: היום מדברים על שוק שהוא בעל השפעה מאוד גדולה של המוסדיים.
אייל נייגר: דרור דיבר על עלויות עסקה שיצטרכו לרוץ ולהביא את המוסדיים.
אייל נייגר: למוסדיים יש חובת השתתפות.
דרור שטרום: והם לא משתתפים.
אייל נייגר: אני לא בטוח שאלה הנתונים.
אייל נייגר: יש חובת השתתפות.
אייל נייגר: אני לא רוצה לפתוח דיון רחב יותר על כך שצריך לעשות מאמץ לגרום לכך שהמוסדיים יהיו יותר פעילים בנושאים האלה.
אייל נייגר: היא קבועה בדין.
אייל נייגר: אני חושב שזה לא כצעקתה.
אייל נייגר: לאותם אלה שאמרו מיעוט סחטן ולמה לשנות מצב כי לא הוכח שום דבר רע, האם הוכח שהמיעוט הסחטן בשליש מנע עסקאות או מנע מינוי של דח"צים?
אייל נייגר: גם את זה לא ראינו פה.
אייל נייגר: אני רואה בזה דמגוגיה.
אייל נייגר: אני חושב שיש פה הצעה הגיונית.
דוד רותם: אם לא היה רע בשליש, למה צריך להפוך את זה לרוב?
דוד רותם: אתה אומר שלא הוכח שמה שהיה עד היום היה גרוע.
אייל נייגר: אני חושב שבאותו רגע אנחנו נותנים למיעוט לפעול בכלל הכרעה רגיל של רוב כמו שקיים בכל החלטה באסיפה כללית או באסיפת סוג.
אייל נייגר: מה שקורה פה הוא כנראה סימפטום שעובר דרך כל השנים שאומר שיש פה את המיעוט הסחטן.
אייל נייגר: זה תמיד יחזור.
אייל נייגר: זה חוזר לשולחן שלך.
דוד רותם: מה רע במצב הקיים היום?
אייל נייגר: במצב הקיים היום יכול להיות שהמיעוט מתנגד למינוי דח"צ שבסוף יתמנה, המיעוט מתנגד להעברת עסקה שבכל זאת תעבור.
אייל נייגר: הדבר הזה הוא מצב לא נורמאלי.
אסף חמדני: אני כל פעם מופתע מהלהט כאן.
אסף חמדני: אני חושב שנעשה פה קצת עוול - פה אני לא מדבר רק בשמי אלא בשם חברי הוועדה – באופן הצגת הדברים.
אסף חמדני: אני מתאר לעצמי שזה כדי להשיג מטרה לעבודה שהוועדה עשתה וגם למצב בעולם.
אסף חמדני: אני רוצה לחדד כמה דברים ברמת ההשוואה הבינלאומית.
אסף חמדני: פה אני מדבר מהפרספקטיבה האקדמית.
אסף חמדני: אני לא מגיע לוועדות הכנסת ואני לא יושב בדירקטוריונים כדי להתפרנס.
אסף חמדני: אני חוקר בתחום האקדמי את השאלה של ההשוואה בין מדינות עם בעלי שליטה למדינות בלי בעלי שליטה.
אסף חמדני: גם אני ישבתי עם אנשי ה-OECD.
אסף חמדני: אני אפילו מרשה לעצמי לומר שאולי זה השפיע על המדיניות שלהם, כי היום במסמכי ה-OECD מופיעה התייחסות גם לנושא הזה של דירקטורים חיצונים.
אסף חמדני: הבנו שהמודל האמריקני שכל פעם מפנים אותנו אליו של דלוואר לא מתאים למדינות שיש בהן בעלי שליטה.
אסף חמדני: כל מדינה אומללה בדרכה שלה.
אסף חמדני: כל מדינה מנסה למצוא את הדרך לפתור את הבעיה.
אסף חמדני: אם דרור היה מגיע לפני 15 שנה הוא היה אומר איפה יש תקדים בעולם לעסקאות בעלי עניין בשליש, זה יבריח את המשקיעים.
אסף חמדני: ישראל הייתה בין החלוצות שעשתה את זה.
אסף חמדני: היום זה מודל שכולם מנסים לאמץ אותו, כמובן בשיפורים שמוצעים היום.
אסף חמדני: נושא נוסף שהמדינות שיש בהן בעלי שליטה זיהו הוא הנושא של איך מאזנים בין כוח בעלי שליטה למנות דירקטורים לבין העובדה שאנחנו רוצים שחלק מהדירקטורים יהיו עצמאיים.
אסף חמדני: יש מדינות שהלכו בדרכים הרבה יותר מרחיקות לכת.
אסף חמדני: אני לא אעשה פה את כל המחקר ההשוואתי, אבל אני חושב שאני יכול להציג אותו.
אסף חמדני: יש מדינות שהלכו בדרכים מרחיקות לכת ולא ברחו משם משקיעים.
אסף חמדני: איטליה עשתה את זה כחלק - זה קצת מטעה להציג את זה כמו שאתה מציג את זה, דרור, למרות שזה נשמע מאוד אפקטיבי כי אתה מבלבל בין התאמה לסיבתיות -  מהמאמץ שלה אחרי שהיא התייעצה עם מומחים בינלאומיים להבין מה אנחנו יכולים לעשות כדי לשפר את מצבנו.
אסף חמדני: אני מכיר את הרגולטורים שאומרים שזה לא עובד לא בגלל הסחטנות של המיעוט אלא כי בעלי השליטה עושים מניפולציה של התהליכים.
אסף חמדני: ברור שאף משקיע לא ברח מאיטליה.
אסף חמדני: השאלה המעניינת - כאן אין לי להפנות אלא למחקרים אקדמיים שנערכו בנושא ולנאום של זוהר גושן בפתיחת הדיון הראשון – היא פרמיית השליטה של בעלי השליטה בישראל.
אסף חמדני: פרמיית השליטה הזאת היא מדד כלכלי  לשאלה כמה מרוויח בעל שליטה מזה שהוא בעל שליטה.
אסף חמדני: פרמיית השליטה הזאת היא 30%.
אסף חמדני: זה למרות שישראל עשתה איזה שהוא ניסוי בתקופת יוסי והוועדה שלו ועברה לשיטה של לתת כוח למיעוט למנות דירקטורים.
אסף חמדני: אם עושים השוואה אמיתית של הפרמטרים הבינלאומיים הכלכלנים הפיננסים אומרים שישראל נמצאת באיזה מקום off the chart, דהיינו החוקים במדינת ישראל הם לכאורה בסדר אבל פרמיית השליטה עדיין מאוד מאוד גבוהה.
אסף חמדני: בלי להיכנס לשאלה אם זה כשל או לא כשל, מה שעושים כאן בסופו של דבר זה להעלות את הרוב הנדרש.
אסף חמדני: כל הויכוח כאן הוא על השאלה אם הדח"צים הם נפרדים או לא נפרדים.
אסף חמדני: זה לא רלוונטי.
אסף חמדני: ההחלטה הזאת התקבלה בוועדת ברק.
אסף חמדני: אם כל השאלה היא להעלות את הרוב הנדרש משליש לחצי, במיוחד כשמסתכלים על החוק בכללותו שיש בו גם דברים שמקלים משמעותית על בעלי השליטה, אז אני יכול לחטוא בספקולציות שזה לא יבריח משקיעים מכאן.
אסף חמדני: בין חברי הוועדה היה גם מישהו שהוא בעל שליטה בחברה ציבורית – גיל דויטש .
אסף חמדני: הוא מכר חברה ציבורית אחת, הקים חברה ציבורית שנייה.
אסף חמדני: לא ראיתי אותו בא ואומר שלאור המלצות הוועדה שהוא היה חבר בה ישראל היא לא מקום שראוי להשקיע בו.
אבי דיכטר: אני תמה על הוויכוח ועל התיאום בין בעלי השליטה.
אבי דיכטר: המסר שאני רואה פה זה שהמצב מאוד נוח לבעלי השליטה.
אבי דיכטר: ברגע שנוגעים להם קצת מיד כולם קופצים ונלחצים.
אבי דיכטר: חשוב להבין על מה מדברים פה.
אבי דיכטר: אם היינו באים ואומרים שאנחנו הולכים לשנות את דיני התאגידים בישראל והולכים לתת למיעוט אפשרות לבחור את הדח"צים -  עד היום לא הייתה שום מעורבות שלהם בשום דבר - הייתי מבין את הקפיצה.
אבי דיכטר: בא המחוקק ואמר שהוא רוצה מעורבות של בעלי המיעוט בדח"צים.
אבי דיכטר: זאת נקודת המוצא.
אבי דיכטר: יש פה בעיית נציג מאוד קשה.
אבי דיכטר: הבעיה בשוק הישראלי היא דומיננטיות יתר של בעלי השליטה.
אבי דיכטר: המחוקק רוצה להגן על מניות המיעוט, על האנשים הקטנים.זה משהו שעושים פה עכשיו.
אבי דיכטר: אמרו להם שליש.
אבי דיכטר: אני לא מבין את עניין השליש.
אבי דיכטר: כל הזמן מדברים על ממשל תאגידי.
אבי דיכטר: בסופו של דבר זו העתקה של ממשל ממקומות אחרים.
אבי דיכטר: אם אנחנו אומרים לאנשים שאנחנו רוצים לתת להם say, מה שאנחנו קוראים רוב מיוחס, אז מה המשמעות של שליש?
אבי דיכטר: 66% מבעלי מניות המיעוט מתנגדים לדח"צ מסוים ובכל זאת זה עובר.
אבי דיכטר: מה ה-say שנותנים פה למיעוט?
אבי דיכטר: זה פשוט אבסורד לקרוא לזה רוב מיוחס.
אבי דיכטר: כל מה שאנחנו עושים פה זה משנים קצת את נקודת האיזון.
אבי דיכטר: נקודת המוצא היא שעכשיו זה נוח.
אבי דיכטר: למה כולם קופצים?
אבי דיכטר: כי עכשיו הם יכולים לעשות מה שהם רוצים.
אבי דיכטר: המחוקק רצה לתת כוח לבעלי מניות המיעוט.
אבי דיכטר: היום אין להם את הכוח הזה.
אבי דיכטר: מה שאנחנו עושים זה מסיטים קצת את נקודת האיזון.
אבי דיכטר: מה זה  רוב של שליש?
אבי דיכטר: אין דבר כזה רוב של שליש.
אבי דיכטר: מה שאנחנו  אומרים זה תעשו את מה שהמחוקק התכוון לעשות, זאת אומרת להעלות את זה לחצי.
אבי דיכטר: אומרים לנו שחברות יברחו מהארץ.
אבי דיכטר: כל הזמן אני שומע שכולם בורחים ויישאר פה רק משרד המשפטים לכבות את האור.
אבי דיכטר: שלא יאיימו עלינו.
אבי דיכטר: אסור להיכנס לדרמות ולהיסחף פה.
אבי דיכטר: בסופו של דבר אנחנו מעלים את זה משליש לחצי.
אבי דיכטר: במתמטיקה זה כלום.
אבי דיכטר: אנחנו בסך הכל אומרים שבעל השליטה יוכל להציע את האנשים שלו.
אבי דיכטר: אף אחד לא מכניס סוס טרויאני לדירקטוריון.
אבי דיכטר: לכל פתרון שאתה נותן תמיד יש השפעות לוואי.
אבי דיכטר: לכל תרופה שאתה נותן עדיין יש השפעות לוואי.
אבי דיכטר: השאלה מה התכלית של מה שאנחנו עושים.
אבי דיכטר: מה שאנחנו עושים פה זה נותנים ביטוי למה שהמחוקק רצה ממילא לעשות.
אבי דיכטר: שואלים אותנו מה אנחנו עושים.
אבי דיכטר: ישבו 2 ועדות ציבוריות, למדו את הנושא, הסתכלו על בעיות של השוק הישראלי.
אבי דיכטר: אף אחד לא קם בבוקר והחליט שמשנים משליש לחצי.
אבי דיכטר: תסתכלו על הנתונים שהפיצה רשות ניירות ערך במסגרת שכר הבכירים.
אבי דיכטר: אם בעל השליטה רוצה לעשות משהו אף אחד לא יעצור אותו.
אבי דיכטר: כל מה שאנחנו אומרים זה לשים בלמים מסוימים.
אבי דיכטר: כל הדרמה שמנסים ליצור פה היא בעיני מיותרת לחלוטין.
אבי דיכטר: היא פשוט מנסה להנציח שלטון של בעלי שליטה נגד האינטרס של הציבור.
אבי דיכטר: זה כל המשחק.
אבי דיכטר: כל האנשים פה מדברים מהפוזיציה נגד האינטרס של הציבור.
דוד רותם: מה אם נכתוב בתוספת שבחברה  מתוקנת צריך שיהיו את הכללים האלה, כאשר אם הכללים האלה לא חלים החברה הזאת היא לא חברה מתוקנת?
דוד רותם: זה לא יספיק?
אבי דיכטר: אני לא חושב.
אבי דיכטר: בתוספת יש הוראה לדבר הזה.
אבי דיכטר: החברה המתוקנת שאנחנו מדברים עליה הרבה יותר חמורה.
אבי דיכטר: אנחנו אומרים שזאת הנורמה המומלצת ושצריך להתיישר לפי זה.
אבי דיכטר: מה שאנחנו עושים פה זה הרבה מעבר להצעה שבתוספת.
אבי דיכטר: אני רוצה להתייחס לטענה שאומרת לא להשקיע.
אבי דיכטר: אם אנחנו נלך במנטליות של לא להשקיע, אז בכלל לא צריך רגולציה ושרשות ניירות ערך לא תעשה גילוי.
אבי דיכטר: אם חברה לא עושה גילוי אף אחד לא ייגע בה ולא צריך רגולציה, לא צריך לתת כוח למיעוט.לשוק חופשי יש כשלים.
אבי דיכטר: אנחנו עושים רגולציה במקום שאנחנו חושבים שצריך להגן על הציבור.
גד סואן: גם לרגולציה יש כשלים.
אבי דיכטר: לכל רגולציה יש תופעת לוואי.
אבי דיכטר: שלא יעשו לנו דרמות.
אבי דיכטר: אף אחד לא מנסה שהחברות יברחו.
אבי דיכטר: אנחנו בסך הכל משנים כלל שקיים בחקיקה.
אבי דיכטר: להעביר את זה לתוספת המומלצת, שאנחנו לא בדיוק יודעים איך היא עובדת, זה לעקר את התיקון הזה.
אבי דיכטר: אני מבקש להמשיך במתכונת שמציעה הצעת החוק.
מוטי ארד: מצד אחד נאמר פה שזה תיקון מזערי שגדל משליש ל-51%, מצד שני אנחנו שומעים ברקע שיש כאן שינוי של פרמיית השליטה - בישראל היא גבוהה מאוד - ואת העניין של המיעוט שלא מגיע לידי ביטוי.
מוטי ארד: זה דבר מאוד מז'ורי.
מוטי ארד: שיחליטו מה זה.
מוטי ארד: כבוד היושב-ראש פתח את הדברים בכך שיש פה עניין כלכלי והעניין הכלכלי הוא על השולחן.
מוטי ארד: חוק החברות - משרד המשפטים יסכים לחלוטין - לא נתן למיעוט את הזכות לא להציע דירקטורים חיצוניים ולא למנות דירקטורים חיצוניים.
מוטי ארד: אין כזאת זכות.
מוטי ארד: באים עכשיו עם השינוי הזה של מספר אחוזים ויוצרים את הזכות הזאת.
מוטי ארד: הזכות הזאת נוצרת כאן.
מוטי ארד: בעל השליטה לא יציע מישהו שהוא יודע שהוא ייכשל, כי יהיה מי שמחזיק ב-2% מהון המניות של החברה והוא יכשיל לו את זה.
מוטי ארד: בעל ה-2% קיבל באופן חגיגי בתיקון החוק הזה את הזכות למנות דירקטור.
מוטי ארד: מה יהיה?
מוטי ארד: יהיה פינג פונג של הצעות שייפלו?
מוטי ארד: מה שמתקבל כאן זאת החלטה מאוד מז'ורית.
דוד רותם: בעל השליטה יצטרך להציע מועמדים ראויים כדי שלא יהיה פינג פונג.
מוטי ארד: למועמדים הראויים יש ביטחון כי יש את סעיף 240.
מוטי ארד: עכשיו רוצים לתקן אותו ולחזק אותו.
מוטי ארד: הסעיף מדבר על הכשירות של הדח"צים.
מוטי ארד: ממילא לגבי אדם שהכשירות שלו נבחנת ונמצאת לא תקינה יש סעד משפטי.
מוטי ארד: כל בעל מניות יכול ללכת לבית המשפט ולבקש את הדח"צ הזה כי הוא לא מתאים.
מוטי ארד: האדם הזה חייב להיות עם כשירות.
מוטי ארד: אין לנו שום בעיה שמתחרה בשוק של אותה חברה ירכוש 5%, ירכוש 2%.
מוטי ארד: הוא אפילו לא בעל עניין בחברה.
מוטי ארד: הוא אומר שאם רוצים למנות דח"צ זה יהיה חבר שלו.
מוטי ארד: אי אפשר יהיה להתנגד לזה.
מוטי ארד: החברה לא תוכל להתקדם.
מוטי ארד: משרד המשפטים לא נותן לזה פתרון.
מוטי ארד: הנושא הכלכלי הוא העומד כאן על השולחן.
מוטי ארד: פרופ' חמדני יכול להחזיק בדעתו שפרמיית השליטה בישראל היא גבוהה מידי,אבל העובדה היא שמישהו מחזיק בשליטה.
מוטי ארד: אתה בא ובתיקון של אותם מספר אחוזים אומר שיש לך פטור מינוס בשליטה שלך.
מוטי ארד: המינוס הזה זה שאת הדח"צים המיעוט ימנה.
מוטי ארד: גרעו משהו מהנכס שלו.
מוטי ארד: זה הקניין שלו.
מוטי ארד: אף אחד לא מתייחס לפגיעה בקניין, שזה סעיף 3 לחוק יסוד כבוד האדם וחירותו.
מוטי ארד: אין פה שום התייחסות לכך שלוקחים לבעלי השליטה חלק מהקניין.
מוטי ארד: את זה עושים  על ידי כמה אחוזים.
מוטי ארד: רצו לתת say.
מוטי ארד: עכשיו הופכים את ה-say  ל-only say.
מוטי ארד: הכל יקום וייפול על פי אותו מיעוט.
מוטי ארד: הרעיון הוא שהחלטות מתקבלות ברוב גם בבניין הזה ובכל מקום.
שלמה וקס: מדברים פה על מוסדיים.
שלמה וקס: הזכיר כאן מוטי ארד שהמיעוט הוא בכלל בעלי עניין ומתחרים.
שלמה וקס: אני הייתי חבר דח"צ בחברה ציבורית שנרכשה על ידי רוכש מסוים במחיר X. הוא היה צריך להעביר החלטה.
שלמה וקס: בעלי המיעוט, שהיו מתחרים שלו בצורה כזאת או אחרת ורצו לצאת מהחברה הזאת, אמרו לו, או שהוא משלם להם את המחיר שהוא שילם ברכישה של החברה או שהוא לא עושה את המהלך הזה.
שלמה וקס: זה היה מהלך לטובת החברה.
שלמה וקס: אני אחראי למה שאני אומר.
שלמה וקס: זה תחום שאני בקי בו.
שלמה וקס: אנחנו ממציאים את הגלגל.
שלמה וקס: אנחנו בכלל אשפים בכל מיני תהליכי חקיקה להמציא את הגלגל מחדש.
שלמה וקס: לא ראיתי עוד מישהו שמאמץ את זה.
שלמה וקס: אני חושב שאנחנו מפריזים.
שלמה וקס: אנחנו נגרום לזה שחברות מחו"ל שירצו להיכנס לחברות ישראליות - אני מדבר על ההייטק - ישקלו פעמיים עם כל הרגולציה שמתקיימת כאן.
שלמה וקס: גם היום הן שוקלות.
שלמה וקס: אולי ירכשו את זה ויוציאו את החברה לחו"ל.
שלמה וקס: האם מזה תצמח ישועה למדינת ישראל ותהיה כאן תעשייה?
שלמה וקס: אני חושב שלא.
דרור שטרום: נדמה לי שדי ברור בחדר שאין אסון מז'ורי במצב הקיים ושרוצים להזיז קצת את נקודת האיזון.
דרור שטרום: אני לא אגיד שאני חולק על ההזזה.
דרור שטרום: הנקודה הבסיסית היא שלפני שעושים שינוי שמשפיע על שוק ההשקעות הגדול ביותר צריך יותר מאשר הספקולציה שהמשקיעים לא יעזבו.
דוד רותם: מה שאתה אומר זה ספקולציה.
דוד רותם: תגיד לי מה יקרה אם נזיז את נקודת האיזון.
דוד רותם: אני לא ראיתי את המשקיעים בורחים.
דרור שטרום: אני ארים את הכפפה ואשתמש בכלים שניתנו כאן בחדר כדי להראות שמה שאני טוען איננו ספקולציה.
דרור שטרום: באו לכאן אנשים שעם כל הכבוד לכולנו ראו דבר או שניים במשק הישראלי.
דרור שטרום: כתבו לוועדה אנשים שראו דבר או שניים במשק הישראלי.
דרור שטרום: לא צריך להרחיק לכת יותר מאשר 10 או 15 שנים אחורה כדי לדעת שבחוק החברות שנחקק עם הוראת הרמת המסך שבו היו חברות שנרשמו בחו"ל.
דרור שטרום: הדבר הזה איננו משהו שאני ממציא.
דרור שטרום: יושב פה עו"ד גרוס שמדבר על כך שבפני ועדת ברק באו עדויות מהשטח על זה שמשתמשים בדברים האלה כדי לסחוט.
דרור שטרום: זאת ספקולציה?
דרור שטרום: אפשר להגיד על ניסיון עבר מוכח שזאת ספקולציה?
דרור שטרום: כל מה שדרוש זה ללמוד מההיסטוריה, כי מי שלא לומד אותה נדון לחיות אותה שוב ושוב ושוב.
דרור שטרום: אני לא אתפלא אם נחזור בסופו של דבר לתקן את מה שעושים פה בעוד כמה שנים אחרי שנראה את ה"ספקולציה " הזאת מתממשת.
דרור שטרום: נדמה לי שיש כלל שעובד וקוראים לו המוציא מחברו עליו הראיה.
דרור שטרום: אם אתה בא לשנות מצב קיים והשינוי הוא משמעותי, אז תבוא ותראה שבעלות תועלת אתה לא מזיק יותר מאשר מועיל .
דרור שטרום: כל השיח הזה ביני ובין אסף על השאלה מה הספקולציה ומה מוכח לא היה צריך להיות בכלל, כי מלכתחילה כאשר משנים חוק כמו חוק החברות היה צריך להיות מסמך מסודר עם ניתוח השפעות כלכליות שמראה בדיוק מה היה בעבר, מה צפוי כרגע.
דרור שטרום: אני חושש מאוד ששינוי כזה מז'ורי להעביר בלי לראות סקר "השפעת סביבה" זה אקט שאיננו נכון בחקיקה.
אורי מקלב: כאחד שרגיל לייצג את זכויות המיעוט היה לי דיון מאוד מעניין פה.
אורי מקלב: אני נלחם בשביל זכויות המיעוט, תמיד מייצג את המיעוט.
אורי מקלב: אני מאד מעריך שמנסים לחזק, לתת ביטוי, שקיפות ודרך פעולה למיעוט.
אורי מקלב: מה ששמעתי ממשרד המשפטים זה שצריך להגן על המיעוט, שצריך לחזק אותו, שצריך לתת לו איך לפעול, שרוצים לתת לו כוח עם רוב בהחלטות מסוימות.
אורי מקלב: משרד המשפטים לא אמר מה גרם לו לחשוב ככה בחלק הערכי, לא בחלק המעשי.
אורי מקלב: אתם אמרתם שעושים תהליך שלם של לתת כוח למיעוט ושזה החלק שהוא החלק העיקרי כי בלי שליטה באופן מעשי זה לא יכול להתבטא.
אורי מקלב: לא נאמר כאן משהו אחר.
אורי מקלב: נאמר כאן שצריך לתת בדברים מסוימים שליטה למיעוט.
אורי מקלב: בא הצד השני ואומר שהוא מוכן לקבל הרבה הגבלות שעושים לו, דהיינו כחברה הוא חייב לנהל , הוא חייב לשלוט, הוא צריך לקבל את ההחלטות בסופו של דבר ואי אפשר למנוע ממנו בנושאים מסוימים את השליטה אבל דעת המיעוט צריכה להישמע.
אורי מקלב: רוב זה יכול להיות רוב של 51 מול 49.
אורי מקלב: יכול להיות שהרוב הוא לא זה שקובע.
אורי מקלב: אתה בא ואומר מבחינה ערכית שאתה נותן למיעוט גם שליטה.
אורי מקלב: לא נתפש הדבר הזה.
אורי מקלב: אתה יכול להגיד שיש מיעוט, שאסור לדרוס אותו, שקודם כל צריך לשמוע את קולו, שהוא צריך לדעת הכל.הבחירה של אותו מיעוט צריכה להיות בחירה נקייה.
אורי מקלב: עשית כאן הרבה עוגנים, עשית פה הרבה חסמים.
אורי מקלב: זה חלק מכל הדברים שעשית.
אורי מקלב: אתה מעצים את השקיפות ואת הזכות של המיעוט.
אורי מקלב: אני חושב שזה מעשה שאין לא תקדים,  כי אתה בא ואומר שאתה בנושא הזה צריך את הרוב שלי, במיוחד כששמענו כאן  שיכולה להיות סחיטה.
דוד רותם: זה רוב  לגבי 2 דירקטורים.
אורי מקלב: אתה נותן כוח לדירקטורים.
דוד רותם: אם אתה לא עושה את זה בעל השליטה ימנה את כל הדירקטורים.
אורי מקלב: בשביל זה אתה שם כל מיני חסמים.
מרים אילני: גם ככה הוא ממנה את כל הדירקטורים.
דוד רותם: על ה-2 של הדח"צים הוא ימליץ.
מרים אילני: הוא חייב את התמיכה שלו.
אורי מקלב: בכל מקום הרוב הוא זה שממנה.
אורי מקלב: אתה שם כל מיני הגבלות איפה הוא צריך את המיעוט.
אורי מקלב: אתה אומר שזה צריך להיות ביושר, שזה לא האיש שלו שנמצא בפנים.
אורי מקלב: אתה יודע שאסור שתהיה לו נגיעה בעבר.
אורי מקלב: אלה דברים שאנחנו יכולים לחזק את המעמד של אותו נציג ציבור.
אורי מקלב: אתה אומר שיש מיעוט והמיעוט ינהל את הדברים שלו איך שהוא רוצה.
אורי מקלב: אתה נותן למיעוט הזה כוח.
אורי מקלב: אתה בעצם יכול לגרום לפגיעה בבעל השליטה.אני לא מדבר על זה אם יברחו או לא יברחו.
אורי מקלב: בתהליך הזה אתה נותן למיעוט לנהל את הדברים שיש להם השפעה.
אורי מקלב: אתה לא אומר לאופוזיציה לבחור את היושב-ראש שלה.
אורי מקלב: נניח אתה אומר שהאופוזיציה צריכה לקבל 3 ועדות מתוך 10 ועדות.
אורי מקלב: אתה לא  אומר שאת הנציגים שלהם הם יבחרו, אלא שאנחנו הם אלה שנבחר את כל יושבי הראש של הוועדות.
אורי מקלב: כאן אתה נכנס לנקודה שאתה נותן למיעוט, גם אם זה בתוך 2 הנציגים שלו, את הכוח.
אורי מקלב: אתה מעצים את הכוח של 2 הנציגים.
אורי מקלב: אתה אומר שהם צריכים להיות עצמאיים, שאי אפשר להתערב להם.
אורי מקלב: אתה נותן להם גם  סמכויות מסוימות בתוך התהליך של החברה.
אורי מקלב: איך אתה יכול, במיוחד כשיש חשש לדברים שיכולים להפריע למהלך התקין?
יוסף גרוס: אני בשום פוזיציה כאן.
יוסף גרוס: אני חוקר את נושא הדירקטורים קרוב ל-50 שנה.
יוסף גרוס: החל מהדוקטורט שלי בלונדון ועד היום.
יוסף גרוס: אני מכשיר באוניברסיטת תל-אביב 35 שנה את כל הדח"צים.
יוסף גרוס: מאת ואלפים עוברים את התהליך הזה.
יוסף גרוס: כאן צריכה להיות הנקודה.
יוסף גרוס: הנקודה היא לאיזה כשירות אנחנו מביאים אותם ולאיזה כישורים אנחנו צריכים להכניס אותם.
יוסף גרוס: כאן הייתי מחמיר ואומר לעבור מערכת בדיקה.
יוסף גרוס: עושים את זה כבר בבתי המשפט.
יוסף גרוס: פסק הדין של פלד גבעוני דיבר על אותם אנשים שהסכימו להיכנס לדירקטוריון כדח"צים מבלי שהם הכשירו את עצמם.
יוסף גרוס: בית המשפט פסל אותם ל-5 שנים על עבירה שהיא יחסית קלת ערך.
יוסף גרוס: בואו נראה כרגע את סוגי החברות.
יוסף גרוס: בחברות קטנות שהמיעוט יכול להכניס מישהו המתחרה קונה 5%,6%,7%.
יוסף גרוס: אני יכול להראות לכם שעושים את זה בהרבה מאוד חברות.
יוסף גרוס: שלמה אליהו החזיק בחברת הפניקס קרוב ל-30%.
יוסף גרוס: הוא רצה לדעת מה קורה בפניקס, לכן הוא הכניס דירקטור משלו.
יוסף גרוס: הדבר הזה יכול לפגום לו.
יוסף גרוס: בוא ניקח את החברות היותר גדולות.
יוסף גרוס: אנחנו מאכילים פה בכפית את המוסדיים.
יוסף גרוס: אני  לא יודע למה אנחנו צריכים להאכיל בכפית את המוסדיים.
יוסף גרוס: בארצות הברית הקרן הגדולה ביותר אמרה שכתנאי שלה להיכנס להשקיע בחברה היא דורשת שהיו"ר לא יהיה מנכ"ל, היא דורשת דוח רבעוני, היא דורשת כך וכך דח"צים.
יוסף גרוס: אנחנו  באים לאותן החברות ואומרים להן להשקיע איפה שהן רוצות.
יוסף גרוס: דוח ועדת חודק הראה לנו שכל אותם מוסדיים משקיעים בפקסים.
יוסף גרוס: אנחנו אומרים שנמצא שני נציגים שאנחנו לא יודעים מי הם, שהם לא ערים לאחריות הגדולה שלהם.
יוסף גרוס: זה בדרך כלל קורה לדח"צים שמוכנים לקבל עוד כמה גרושים נוספים על התפקיד שלהם.
יוסף גרוס: אותם בוחרים.
יוסף גרוס: הנושא של הגברת כהן מחדרה איננו.
יוסף גרוס: היא לא משקיעה יותר.
יוסף גרוס: מנפנפים לנו בעניין של להגן על הקטן.
יוסף גרוס: אין קטן.
יוסף גרוס: המשקיעים הגדולים הם כולם דרך קרנות הנאמנות.
יוסף גרוס: יש למעלה מ-1200 קרנות נאמנות.
יוסף גרוס: המוסדיים הם המשקיעים.
יוסף גרוס: אנחנו צריכים לחיות בדברים האלה, לא להפוך אתם לתיאוריות.
גד סואן: מדובר פה על מתן זכות וטו למיעוט לטרפד מינוי דח"צים.
גד סואן: אנחנו בעבר הצענו לקבוע תנאי סף לדירקטורים חיצוניים ולדירקטורים בכלל.
גד סואן: צריכה להיות ועדה ציבורית שתבחן את כשירות המועמדים לדח"צים .
גד סואן: מצידי שיבחרו גם לא לדח"צים.
גד סואן: הוועדה תראה אם יש להם זיקה או קשר כלשהו לבעלי השליטה.
גד סואן: אנחנו חושבים שהדרך הזאת יכולה להיות.
גד סואן: זאת יכולה להיות ועדה בראשות שופט, בראשות יו"ר הבורסה או יו"ר רשות לניירות ערך שיבחנו את הדבר הזה.