GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
הניה מרקוביץ: יש כאלה שמתקבלים כל שנה בשוטף ובמכרזים יש העדפה מתקנת לאנשים עם מוגבלות ובכל מכרז יש העדפה בהחלט לאנשים עם מוגבלות, ההעדפה הזאת נתונה לביקורת, אנחנו מתקנים את עצמנו כל הזמן במכרזים, לא עשינו העדפה ואנחנו מקבלים אנשים עם מוגבלות לשירות המדינה.
הניה מרקוביץ: בגלל החיסיון ובגלל שאין לנו נתונים, העובדים לא מדווחים, אין לנו דיווח של אנשים עם מוגבלות בשירות המדינה, אין לנו את הדיווח על זה, על אחוזי הנכות שיש להם והאם הם התקבלו בגלל ההעדפה או שהתקבלו שלא באמצעות ההעדפה, יש אנשים שגם מתקבלים בדרך המלך לשירות המדינה, למרות שהם זכאים להעדפה והם לא סימנו איקס והם מתקבלים לשירות המדינה ככאלה, אז אנחנו...
הניה מרקוביץ: גם הנתונים של 2007 מראים שמבחינת האחוז של האנשים עם המוגבלות החמורה, אנחנו די עומדים קרוב למספרם באוכלוסייה.
דוד רותם: אתם קבעת יעדים איך לשלב אנשים כאלה?
דוד רותם: מה היעדים שלכם?
הניה מרקוביץ: אנחנו לא קבענו יעדים כמותיים, אבל קבענו יעדים נורמטיביים של סביבת עבודה, של התאמות לעבודה, של כל הדברים האלה, בכל אחד מעולמות התוכן של עובד מדינה.
דוד רותם: מר קמארה, אם אני אדאג לך לתקצוב, אתה תאסוף את הנתונים ותוכל לדווח?
דוד רותם: כי נציבות שירות המדינה לא תעשה כלום, חבל על הזמן.
הניה מרקוביץ: אנחנו עובדים בשיתוף---
דוד רותם: אתם עובדים בשיתוף פעולה ואתם לא עשיתם כלום.
אחיה קמארה: אני אתן תשובה.
אחיה קמארה: הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה טוענת בדיונים שלה מול נציבות שירות המדינה שהיא זקוקה למימון של חצי משרה בשנה בשביל להוציא דוח כזה פעם בשנה.
אחיה קמארה: שאין לה את התקן הזה.
דוד רותם: לנציבות שירות המדינה חסר תקנים?
דוד רותם: טוב, אדוני המנהל הכללי, אתה אחראי על נציבות שוויון לאנשים עם מוגבלויות, תוכל לתקצב את זה?
גיא רוטקופף: אני מוכן לתקצב את זה פנימה, אם אנחנו יכולים לעשות את זה.
גיא רוטקופף: איזה עבודה אנחנו יכולים לעשות פנימה בתוך המשרד?
גיא רוטקופף: אנחנו יכולים ליצור קשר עם משרדי הממשלה ולבקש מהם פירוט, כמובן בשיתוף נציבות שירות המדינה, ולעשות את זה אנחנו?
גיא רוטקופף: כי אני לא אחראי לתקנים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, אבל על התקנים של משרד המשפטים אני כן אחראי.
אחיה קמארה: אני לא חושב שזה יהיה נכון, אתה יודע שאני כל יום מבקש ממך עוד תקנים---
גיא רוטקופף: לא, אבל עכשיו חבר הכנסת דוד רותם ביקש.
אחיה קמארה: אני לא חושב שזה יהיה נכון שהעבודה הזאת תיעשה בנציבות, במקום בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, כי הם---
דוד רותם: אני אביא לכם גם השתתפות.
דוד רותם: יש לי חוק שירות המדינה (משמעת), אני אבקש ממרכז המחקר והמידע לבדוק לי כמה עלויות יש בחוק הזה ואני מבטיח לכם שאני אוריד להם את אותו סכום שיעלה הדיווח הזה.
גיא רוטקופף: הם רוצים חצי תקן בשביל להכין את הדוח הזה?
גיא רוטקופף: אני אשאיל להם חצי תקן.
אחיה קמארה: הדוח של 2010, הם עובדים עליו, כמו שגב' מרקוביץ דיברה עליו.
אחיה קמארה: ב-2010 אין בעיה, הבעיה היא לשנים הבאות, כי אנחנו דורשים, כמו שכתוב בחוק, שכל שנה נציבות שירות המדינה תוציא את הדוח הזה.
אחיה קמארה: אנחנו מבקשים שהנציבות גם תעמוד בדרישה לקבוע לממשלה כל שנה יעדים מה היא עושה בשביל לקדם את הייצוג ההולם.
גיא רוטקופף: אם מדובר על חצי תקן, אני מוכן להצהיר כאן...
גיא רוטקופף: אגב, השיתוף שלי עם נציבות שירות המדינה, גם בנושאים אחרים, הוא שיתוף פורה ואנחנו מגיעים להישגים מאוד גדולים.
גיא רוטקופף: אני מוכן לקחת את זה על עצמי ולדווח לוועדה בתוך חודש לגבי התשובה אם מה שיצטרכו לעשות זה חצי תקן, איכשהו להשאיל ללשכה המרכזית לסטטיסטיקה, אנחנו נעמוד בזה.
דוד רותם: מה שרציתי להגיד, אנחנו קצת נגענו ולא טיפלנו בנושא של מכרז שדר' אלישר הזכיר שיצא מהחשב הכללי.
דוד רותם: אנחנו שומעים מנציבות שירות המדינה שיש אנשים שמועסקים היום במשרדי ממשלה, שעובדים בשכר מינימום מותאם.
דוד רותם: לא, אנחנו שומעים שאין כאלה.
דוד רותם: לא, היא אמרה שיש במשרד לביטחון פנים וכולי, בודדים.
שלמה אלישר: אני אומר.
שלמה אלישר: ישנם אנשים שמועסקים באמצעות גופים ציבוריים, בסטטוס של משתקמים.
שלמה אלישר: אין יחסי עובד ומעביד בינם ובין משרדי הממשלה, הם נמצאים שם במסגרת של תעסוקה נתמכת, זה המודל בדרך כלל, והם למעשה מועסקים על ידי עמותות ציבוריות ולא על ידי הממשלה.
דוד רותם: זה מה שרציתי להדגיש.
שלמה אלישר: כמובן יש כאן עברה על החוק, צריך לומר את זה.
דוד רותם: יש פה מצב שמעסיקים רגילים פרטיים, מכל הארץ, מוכנים להעסיק אנשים בשכר מינימום מותאם ורק בשירות המדינה משום מה זה הופך להיות שעטנז.
דוד רותם: ויש גם מצב שהוציאו מכרז, שאמנם אנחנו שמענו פה שזה לא מכרז לקבלן כח אדם, זה מכרז לספקי שירותים, אבל בעצם זו דרך לעקוף את החוק שהכנסת ביקשה שיהיה, ומה זה?
דוד רותם: זה אומר שבן אדם שצריך, בגלל התפקוד שלו ומוכן לעבוד בשכר מינימום מותאם, אוטומטית הוא לא יהיה עובד מדינה, הוא צריך לעבוד באמצעות קבלן שנקרא לו קבלן שירות ולא קבלן כח אדם.
דוד רותם: בעיניי זה אותו דבר.
דוד רותם: אני חושב שזו גם אפליה וזה גם באמת מעקף לחוק.
סיגל פרץ יהלומי: אני מבקשת להשמיע את קולם של אנשים עם מוגבלות לאו דווקא נראית, אנשים עם נכות קוגניטיבית, פיגור שכלי, נכי נפש, אוטיזם, שמשום מה נדחקים לתחתית הפירמידה בכל תהליכי היחס של החברה הישראלית.
סיגל פרץ יהלומי: דיברנו כאן ארוכות על נושא הדוח שגב' מרקוביץ צריכה להוציא, ואני מאוד מאוד מקווה שזה יקרה---
דוד רותם: לא, גב' מרקוביץ, נציבות שירות המדינה.
סיגל פרץ יהלומי: כן, נציבות שירות המדינה.
סיגל פרץ יהלומי: הפלנו על כתפיה כאן הרבה בדיון הזה.
הניה מרקוביץ: יש לי כתפיים רחבות.
סיגל פרץ יהלומי: כן, הניה בסדר עם זה.
הניה מרקוביץ: זה בסדר.
דוד רותם: התכוונו מבחינת הכתפיים.
סיגל פרץ ירושלמי: מה שחשוב לי לחדד זה את הפוקוס והזרקור שאנחנו צריכים לשים בפילוח של הדוח לתחומי המוגבלויות השונים.
סיגל פרץ ירושלמי: אנשים עם פיגור שכלי, שאותם אקי"ם מייצגת, פשוט לא זוכים לאפשרות בכלל להעסקה.
סיגל פרץ ירושלמי: אנשים מראש לא מעלים בדעתם שיש אפשרות כזו, להעסיק אותם ולשלם להם בהתאם לתפוקתם והם פשוט נדחקים לשולי שוליים.
סיגל פרץ ירושלמי: אני מבקשת להביא כמה נתונים---
דוד רותם: ואני מבקש קודם לשאול שאלה.
דוד רותם: אקי"ם מייצגת את האנשים האלה, נכון?
דוד רותם: אתם יודעים שהם יכולים לגשת למכרזים ויש להם זכות להעדפה, למה אתם לא דואגים שהם ייגשו?
סיגל פרץ יהלומי: אנחנו רוצים להציע את ההצעה איך לעשות את זה.
דוד רותם: למה לא עשיתם את זה עד היום?
סיגל פרץ יהלומי: אנחנו כל הזמן עושים את זה, אנחנו מנסים להביא אותם לעבודה במשרה מלאה באופן ישיר כעובדי מדינה.
דוד רותם: ואתם מגישים את הפניות האלה במכרזים?
סיגל פרץ יהלומי: אנחנו מדברים על עובדים זוטרים, אנשים עם פיגור שכלי, לעבודת פקידות, לעבודת מזכירות, לעבודות שבוודאות כמעט לא מתפרסמים מכרזים לגביהם.
סיגל פרץ יהלומי: השירות של המדינה צריך לשאוף לגייס אותם ואם אפשר אני ארחיב בכמה מלים כדי לחדד את העניין.
סיגל פרץ יהלומי: אנחנו מדברים על נתונים מאוד גבוהים, מקרב 34,000 אנשים עם פיגור שכלי, אנחנו מדברים על כ-11,000 אנשים עם פיגור שכלי בני 21 פלוס, שאינם משולבים בשום תכנית תעסוקה של משרד הרווחה.
סיגל פרץ יהלומי: למשרד הרווחה יש שלוש תכניות תעסוקה בלבד, מעשי"ם, מרכזי יום לאנשים עם פיגור שכלי סיעודיים ותעסוקה נתמכת בשוק העבודה החופשי.
יואב קריים: ולחלקם לקרוא תעסוקה זאת מחמאה מאוד גדולה.
סיגל פרץ יהלומי: אתה צודק ויש לנו ביקורת רבה על עצם המסגרות הללו, אבל נניח, הן לפחות קיימות.
סיגל פרץ יהלומי: מה קורה עם כל אותם אלה שאפילו במסגרות הללו לא משובצים.
סיגל פרץ יהלומי: אנחנו מדברים על כ-11,000 אנשים עם פיגור שכלי, בני 21 פלוס, שלא משובצים בהם, כאשר כרבע מהם עם פיגור קשה עמוק, אבל 3/4 מהם הם עם פיגור קל ובינוני שבהחלט אפשר לשלב חלק מהם בשירות המדינה.
סיגל פרץ יהלומי: כמו שהכנסת עושה ואנחנו רואים בהרבה מקומות שמשלבים אותם.
דוד רותם: תזכרו, הכנסת היא דוגמה ומופת להרבה מאוד דברים.
דוד רותם: אל תקראו רק את הדברים השליליים, הכנסת עושה דברים מאוד מאוד חשובים.
סיגל פרץ יהלומי: ציין ידידי דוד מרקו לשבח את הכנסת בנושא הזה, ובהחלט אנחנו מסכימים עם כבוד היושב ראש.
סיגל פרץ יהלומי: מה שחשוב לנו לציין זה שבאותו דוח, שאתה עכשיו מבקש באסרטיביות, ואנחנו מאוד מאוד מעריכים אותך על כך, אקי"ם שלחה כמה מכתבים בנושא הזה אליך ואל חברי הוועדה, ואנחנו מבקשים שהדוח הזה יכלול פילוח גם של תחום הפיגור השכלי ספציפית וייתן לכך התייחסות לתחום הפיגור השכלי ושילובם של אנשים אלה בשירות המדינה.
סיגל פרץ יהלומי: נושא נוסף שאנחנו עובדים כרגע עם נציבות שירות המדינה, וכאן כן צריך לתת את המחמאה האישית לגב' מרקוביץ, זה לעשות מעשי"ם תעשייתיים, לשלב אנשים עם פיגור שכלי שזקוקים למדריך צמוד ולהביא אותם כקבוצה של 12-10 אנשים עם פיגור שכלי, עם מדריך צמוד שעובדים בשירות המדינה, אם זה בכלבייה ואם זה בכל מיני מקומות נוספות.
סיגל פרץ יהלומי: גב' הניה מרקוביץ מאוד יצירתית ואני מאוד מאוד מקווה שזה יקרום עור וגידים וזה יהיה מה שנקרא אחד מהרצפים של תחומי התעסוקה שאנחנו מאוד מעודדים ומבקשים לקדם.
אורן כהן: אני רוצה קצת לתקן, להעמיד דברים שנאמרו קצת יותר על דיוקם.
אורן כהן: מדברים פה על העדפה מתקנת לאנשים עם מוגבלות, ובעצם אין העדפה מתקנת לאנשים עם מוגבלות, יש העדפה מתקנת לנכים בנכות חמורה.
אורן כהן: אני חושב שהגיע הזמן גם להגיד את הדברים בקול, כי עד עכשיו יש נכות חמורה ויש נכים קלים או אנשים עם מוגבלות.
אורן כהן: זו אוכלוסייה אדירה, יש להם מגבלות, יש להם בעיות, הם לא אנשים נורמלים, הם לא מקבלים סיוע בכלל, כמו שכתוב פה גם בנייר העמדה של פורום פ"ת, 'מתוך הכרה בכך שחובת הייצוג ההולם לא תקוים אם המדינה תקבל לשורותיה רק אנשים עם מגבלה קלה', רק, 'שייתכן שהיו מתקבלים גם בין כה וכה', גם אנשים עם מוגבלות חמורה ייתכן, 'החליטה ממשלת ישראל שיש לתת עדיפות בקבלה לעבודה ובקידום לאנשים בעלי מוגבלות חמורה.
אורן כהן: פה חסר את ה'רק', רק לאנשים בעלי מוגבלות חמורה.
אורן כהן: מדברים פה על שוויון, מדברים פה על העדפה מתקנת, אבל בעצם את רוב האוכלוסייה של אנשים עם מוגבלות כולאים באמצע, בין מוגבלות חמורה לבין האנשים הבריאים.
אורן כהן: את כל האנשים עם המוגבלות הקלה, הבינונית, הקשה, כולם הפכו לקלים.
אורן כהן: אם אין לך 70% נכות, ומי שמכיר טיפה ועדות של ביטוח לאומי יודע שלהוציא 70% נכות מוועדה של ביטוח לאומי צריך נס, ממש נס, אתה צריך להיות מת, או לקבל רופא מאוד הוגן, ובסופו של דבר מה שקורה הוא שגם אם תשלבו בהעדפה מתקנת את כל הנכים עם המוגבלות החמורה, עדיין יהיו לכם 70%-80% מהנכים בחוץ.
אורן כהן: הנתונים שיש לי הם אמנם רק על נכי תאונות עבודה, אבל הם מדברים על זה שכבר בנכות של 0%, 30% נכות---
דוד רותם: למי יותר קל להתקבל לעבודה, לנכה קשה או לנכה קל?
אורן כהן: זו שאלה מעניינת, אני לא יכול לענות עליה, כיוון שאין עליה תשובה מוחלטת.
דוד רותם: אני אגיד לך, יש עליה תשובה מאוד מוחלטת.
דוד רותם: נכה קל יכול להתקבל לעבודה גם בלי העדפה מתקנת, נכה קשה---
אורן כהן: אתה בטוח?
דוד רותם: כן, ודאי שכן.
אורן כהן: ומה זה נכה קל?
דוד רותם: אתה רוצה באחוזי נכות?
אורן כהן: איזה שהיא הגדרה הגיונית.
דוד רותם: אני אתן לך דוגמה מאוד פשוטה.
דוד רותם: נכה שיש לו פגיעה ביד, הוא יכול להזיז את היד, בקושי, אבל אף אחד לא יראה שהוא נכה.
דוד רותם: כשהוא יבוא למכרז, אף אחד לא יתייחס אליו כאל נכה.
דוד רותם: כשיבוא נכה על כיסא גלגלים, מיד ידברו אל המוביל.
דוד רותם: לכן לנכה הקל יש סיכוי להתקבל לעבודה, הוא לא צריך את ההעדפה המתקנת.
דוד רותם: העובדה שהוא נכה לא הופכת אותו לשום דבר פחות מאדם בריא.
דוד רותם: אל תכניסו את הנכים לדרגה אחרת שהם צריכים עזרה.
אורן כהן: נתת דוגמה, בוא אני אתן לך את ההשלמה שלה, מהצד של הנכה.
אורן כהן: הנכה, גם עם היד, עבר שיקום, הוא עבר בדרך כלל כל מיני דברים, יש לו חורים בקורות החיים, ההתנהגות שלו קצת שונה, הוא עבר התעללות מביטוח לאומי לא פעם, הוא שונה.
אורן כהן: המעסיק יראה שהוא שונה, הוא רואה את זה, אלא אם כן אתה מתחיל להסתיר ולשקר כמו שהרבה אנשים נכים עם מוגבלות קלה, או---
דוד רותם: אני לא מקבל את כל התיאור שלך.
אורן כהן: אתה יכול לא לקבל, אני חי אותו.
אורן כהן: אני באופן אישי חי אותו.
דוד רותם: אדוני, אני גם חי אותו, זו בדיוק הבעיה, רק יש לנו השקפה שונה, על הנכות.
דוד רותם: אני נכה קשה, איך אמרת?
דוד רותם: מקבלים 70% אם אתה כמעט מת, יש לי יותר.
דוד רותם: אין לי חורים בהיסטוריה שלי, אין לי שיקומים בחיים שלי, כל הדרך הלכתי---
קריאה: יש לך מזל.
אורן כהן: אני מסכים איתה, כשהיא אמרה שיש לך מזל.
דוד רותם: לא, אין לי מזל.
דוד רותם: ליואב קריים אין חורים בהיסטוריה שלו, תאמינו לי.
דוד רותם: יש שתי אפשרויות, יש כאלה שאומרים 'אני נכה, אז קודם כל מגיע לי'.
דוד רותם: אני זוכר כשהייתי סטודנט צעיר, רצו להקים ארגון נכים, ואז באו אליי ואמרו לי 'תשמע, אנחנו רוצים להילחם שהחבר'ה יקבלו קיוסקים לשיקום'.
דוד רותם: אמרתי להם, 'עד כאן, אומרים בשבת הגדול, לא אהיה איתכם'.
דוד רותם: אם תבואו ותגידו לי 'אנחנו רוצים לדאוג לכך שכל נכה יוכל להתקבל לאוניברסיטה ויוכל לרכוש מקצוע, אז אנחנו יכולים לדבר', אבל לא זה מה שעניין אותם.
דוד רותם: יש נכים שהפכו את הנכים לדרך חיים, לא מקובל עליי.
דוד רותם: כל נכה שהוא נכה קשה, יהיה לו הרבה יותר קשה להתקבל לעבודה מנכה קל.
דוד רותם: לכן כל חיי הייתי עצמאי.
אורן כהן: אני אתן לך גם דוגמה ---
אחיה קמארה: אני מציע שנחזור לנושא שלנו, איך אנחנו גורמים לשירות המדינה להעסיק יותר אנשים עם מוגבלות.
אחיה קמארה: השאלה שאתה מעלה היא שאלה מאוד גדולה, אבל---
אורן כהן: היא קשורה גם לנושא שלנו.
אחיה קמארה: היא קשורה, אבל  צריך לזכור, הייצוג ההולם הוא לכל האנשים עם מוגבלות, ההתאמות במבחנים הן לכל האנשים עם מוגבלות והתאמות במקום העבודה הן לכל האנשים עם מוגבלות.
אורן כהן: מה זה התאמות של מבחנים?
אחיה קמארה: התאמות של מבחנים בשירות המדינה.
אחיה קמארה: הדבר היחיד שהוא לא לכולם, והוא החשוב, הוא הנושא של העדפה מתקנת.
אחיה קמארה: ישבו לפני חמש, שש שנים, חלקנו היינו בוועדות האלה, ואכן הקו הזה, איפה המדינה אומרת 'כן, אנחנו עושים העדפה מתקנת', הוא קו שהוא לא עד הסוף, זה לא שחור ולבן.
אחיה קמארה: אבל כיוון שהיושב ראש אמר בצדק שלאנשים עם מוגבלות חמורה יותר קשה למצוא עבודה, אני חושב שכולנו יכולים לקבל את הטיעון הזה, הוחלט כן לתת העדפה מתקנת לאנשים עם מוגבלות חמורה ולהניח שאלה עם המוגבלות הפחות חמורה יוכלו יותר בקלות למצוא עבודה, ושאנחנו לא רוצים שרק אלה יתקבלו לעבודה.
אחיה קמארה: אבל אני מציע בכל זאת לחזור לנושא שלנו, כלומר איך אנחנו יוצרים מצב שאכן יש דוח שנתי, איך אנחנו יוצרים מצב שהממשלה מאמצת המלצות כל שנה איך לקדם את היעד הזה של שילוב אנשים עם מוגבלות בשירות המדינה, איך אנחנו פותרים את הנושא של מה הם הכישורים הדומים שמאפשרים לאדם עם מוגבלות לקבל העדפה מתקנת, כי היום לא ברור בכלל מה הם הכישורים הדומים הללו, האם זה הפרש של 3 נקודות, האם זה הפרש של 5 נקודות במכרז?
אחיה קמארה: ועדות האיתור לא יודעות לקבוע מתי הן אכן צריכות או חייבות לתת את ההעדפה המתקנת הזאת ומתי לא.
אחיה קמארה: אלה, לדעתי, הנושאים שאנחנו צריכים, אדוני היושב ראש, לסגור את הדיון איתם בהחלטות.
אורלי בוני: בעבודה הרצופה שאנחנו עובדים עם נציבות שירות המדינה, גם בנושא של העדפה מתקנת,אני רוצה להגיד למר קמארה, שאחד הדברים שהדוחות האלה לא מתקיימים בגלל שבאמת אנחנו לא מגדירים נכון את האנשים.
אורלי בוני: אני יכולה להגיד שבשירות של משרד הבריאות עובדים הרבה אנשים עם מוגבלויות, הם לא עברו מכרזים בהעדפה מתקנת.
אורלי בוני: אני יודעת את זה בתור נציבת שוויון אנשים עם מוגבלויות, שלפעמים פונים אליי ואנחנו דואגים שהמקומות יעשו התאמה במקום העבודה לאדם שהמוגבלות שלו מידרדרת, אלה אנשים שעובדים 20 ו-25 שנים בשירות, עם מחלות כאלה ואחרות, מוגבלויות כאלה ואחרות, ואין לנו נתונים מספריים.
אורלי בוני: אני זוכרת שבזמנו גב' מרקוביץ פנתה אליי וביקשה, ויש עם זה בעיה של חיסיון.
אורלי בוני: לגבי אנשים שהתקבלו באופן רגיל לעבודה, או שהמוגבלות התפתחה במהלך העבודה או שהתקבלו לעבודה עם המוגבלות, 70% או 80%, זה לא משנה, לתפקידים אפילו מאוד בכירים בתוך המשרד, עובדים אנשים עם מוגבלויות ואני יכולה להגיד לך מספרית שזה לא מעט.
אחיה קמארה: אם אפשר רק לענות לך.
אורלי בוני: משפט אחד, אחיה.
אורלי בוני: אני חושבת שיש נקודה, שהיום מתפתחת בעולם ואנחנו צריכים להכיר בה, אנחנו עובדים עדיין עם אחוזי נכות של ביטוח לאומי.
אורלי בוני: אחוזי הנכות של ביטוח לאומי לא משקפים שום דבר לגבי תפקודו של האדם.
אורלי בוני: יש היום נטייה בעולם ללכת ולעשות איזה שהוא סולם של תפקוד.
אורלי בוני: שני אנשים עם אותה מוגבלות לא מתפקדים אותו דבר, גם אם יהיה להם את אותם אחוזי נכות, ולכן בוועדות האלה, תאמינו לי שגב' מרקוביץ מתייעצת והיא שוברת את הראש, אני עדה לזה, איך באמת להגדיר מוגבלות חמורה, גם אם היא לא מוגדרת כ-70% של ביטוח לאומי, ביחס לתפקוד האדם וביחס לצ'אנסים או לאפשרויות שאתה ציינת, היושב ראש, שניתנות לו באמת כדי להתקבל לעבודה.
אורלי בוני: אם אדם עם מוגבלות של 50% נכשל שלוש, ארבע, חמש, שש פעמים להתקבל לעבודה, זה לא בגלל אחוזי הנכות שלו, אלא כנראה שיש עוד סיבה שצריכים לעזור לו ולתת לו את הפוש.
אורלי בוני: פה, מר קמארה , אנחנו צריכים לעשות עבודה של הגדרה מאוד מאוד מדויקת, של מה אנחנו רוצים ולפי איזה קריטריונים אנחנו רוצים לעזור לאנשים יותר, או לעזור להם פחות.
אורלי בוני: זה לא עניין של 70% נכות---
דוד רותם: קודם כל תקיימו את מה שיש בחוק, אל תעשו---
אורלי בוני: מקיימים את זה.
דוד רותם: מקיימים את זה?
דוד רותם: רחוקים מלקיים את זה.
אורלי בוני: אני חושבת שאם כל משרד יעשה בדיקה של כל העובדים שלו, יש לפחות בין 5% ל-7% עובדים עם מוגבלויות אפילו של 70% ומעלה שעובדים בשירות המדינה, במשרות מאוד בכירות, בלי העדפה מתקנת.
דוד רותם: יש אצלכם משרות ייעודיות לאנשים עם מוגבלויות?
אורלי בוני: אנחנו לא ייעדנו משרות.
דוד רותם: החוק חייב אתכם, לא?
אורלי בוני: לא.
דוד רותם: החלטת ממשלה?
אורלי בוני: לא חייב, לקבל דרך העדפה מתקנת---
דוד רותם: סליחה, לא, לקבוע משרות ייעודיות.
דוד רותם: יש החלטת ממשלה בעניין.
אורלי בוני: זה עוד לא הוסכם, זו עוד לא החלטה שעברה באופן מוחלט.
דוד רותם: זה עבר.
אורלי בוני: אם זה היה עובר, זה היה מגיע אלינו והיינו מבצעים את זה.
דוד רותם: החלטה 1073, מנובמבר 2003, הטילו על כל משרד לתת קידום עבודה למועמדים בעלי מוגבלות חמורה, ואף אחד מכם לא יכול להגיד לי כמה כאלה ניתנו.
דוד רותם: כן, מר יואב קריים.
יואב קריים: אני רוצה לומר בהמשך לדברים של גב' אורלי בוני, שאני לא מדבר על אותם אנשים שנתקבלו כאנשים שאינם נכים ובמהלך הדרך נהיו נכים ושירות המדינה היה מספיק נדיב, אם מציגים את זה ככה, כדי להשאיר אותם בפנים.
יואב קריים: טוב עשה שירות המדינה שלא פיטר אנשים מחמת מוגבלותם.
יואב קריים: אין הדבר דומה לאותם אלה שהם אנשים עם מוגבלות, כשהם באים להתקבל לעבודה, ולכן משחקים פה משחק הזוי, כשמשחקים בנתונים ומדברים על זה שאי אפשר להגיד ואי אפשר לראות.
יואב קריים: אנחנו מדברים על אותם אנשים שבעת קבלתם לעבודה היו כבר אנשים עם מוגבלות, לא על אלה שחלו במהלך הדרך, ואפשר לדעת על רובם וגם אם הנתונים לא מלאים, אני הייתי מאוד מקווה, ואני חוזר פה על דברי היושב ראש, אבל הם חשובים, שתגידו מה אתם כן יודעים ואחרי זה תסבירו במהלך הדוח מה אתם לא יודעים.
יואב קריים: יש לי הרגשה, במהלך כל הדיון הזה, על אף שאני מאוד מעריך את גב' מרקוביץ באופן אישי, אני מכיר אותה היטב, וזה לא אישי, הניה, יש לי הרגשה שנציבות שירות המדינה לא רוצה, מטעמיה שלה, לעשות מעשים בעניין הזה ולכן הם לא נעשים וכל הסיבות הניתנות הן תירוצים שאני לא מצליח אפילו להתייחס אליהם ברצינות.
עידית גודס: אני רוצה להעיר שמלבד נושא הדיווח, שנדון פה, יש את הנושא של מדיניות ממשלתית ברורה שאומרת, כל אדם עם מוגבלות, שהמוגבלות שלו היא חמורה דיה כדי להצדיק איזה שהן התאמות בתפקיד עצמו, זאת אומרת לא רק התאמות פיזיות וטכנולוגיות, אלא התאמת התפקיד עצמו, מחמת המוגבלות הנפשית או השכלית, או מוגבלות אחרת, צריך לקצר את שעות העבודה, לפצל את התקן כך שהמשרה תהיה יותר קטנה, וכל התאמה כזו, יש מדיניות חד משמעית של הממשלה, כך שמענו מנציבות שירות המדינה, שאלה לא יכולים להיות מועסקים על ידי המדינה.
הניה מרקוביץ: סליחה, אני אמרתי את זה היום?
עידית גודס: כל אותם אנשים שהתפקוד שלהם מחייב איזה שהיא התאמה בשכר, ליווי שיקומי, את אמרת לנו חד משמעית שאותם אנשים לא יכולים להיות מועסקים בשירות המדינה.
הניה מרקוביץ: לא אמרתי את זה בכלל.
הניה מרקוביץ: בכלל.
הניה מרקוביץ: לא אמרתי את זה.
הניה מרקוביץ: אני מצטערת שאת הבנת את הדברים כך.
עידית גודס: כן?
עידית גודס: אז בואי נשמע.
הניה מרקוביץ: לא אמרתי כך.
עידית גודס: אז האם אנשים שצריכים ליווי שיקומי---
הניה מרקוביץ: יושבת כאן המנהלת הכללית של אקי"ם, אנחנו עושים עבודה כרגע.
עידית גודס: לא להעסקה ישירה.
עידית גודס: מה שאת עושה זה לא להעסקה ישירה.
סיגל פרץ יהלומי: גם וגם.
סיגל פרץ יהלומי: המע"ש התעשייתי כעובדי מדינה, הם יהיו עובדי מדינה לכל דבר ועניין, ויקבלו את שכרם בהתאם לתפוקתם, בליווי של עובד סוציאלי, או מדריך שילווה אותם, אבל זו תהיה העסקה ישירה.
סיגל פרץ יהלומי: פשוט צריך להבין שאנשים עם פיגור שכלי זה לא שילוב רגיל בכל המקרים, יש כל מיני מקרים שונים ואחרים וצריך להתאים את ההתאמות.
עידית גודס: כרגע העסקה ישירה לא קיימת.
עידית גודס: לא קיימת ויש בעיה לקיים אותה.
הניה מרקוביץ: יש התאמות מהסוג שאת מדברת עליהם.
עופרי הירש: יש לנו את הפרויקט הגדול של תעסוקה בשוק החופשי ואנחנו משתדלים למצוא מקומות עבודה להרבה מאוד אנשים, בהצלחה רבה.
עופרי הירש: תשומת הלב הכי גדולה היא על ידי מעסיקים פרטיים.
עופרי הירש: הגיע הזמן שמישהו בשירות המדינה, או העיריות, ייקחו את זה לתשומת לב, שהם יהיו הגורם הדומיננטי, שאפשר לחקות אותו ולהגיד 'הנה המדינה עושה את זה', אבל אנחנו באים ומציינים את המעסיקים הפרטיים שהם בעצם מובילים בעניין.
עופרי הירש: יש לא מעט מעסיקים פרטיים שלוקחים חמישה  ושמונה אנשים עם מוגבלויות בכל התחומים.
עופרי הירש: הבת הפרטית שלי עובדת בזרועות שיח ועל ידה עובדים עוד ארבעה אנשים, הוא לא היה צריך לעשות את זה, בשכר עבודה מותאם.
עופרי הירש: ועובדת שם עיוורת ועוד אחת עם פיגור שכלי ופיגור קל, חמישה עובדים באותו מפעל.
עופרי הירש: יש לנו עוד מפעלים ששם עובדים יותר מאחד.
עופרי הירש: לאחרונה קיבל מפעל בדרום, שאנחנו הובלנו לשם אנשים, את אות קרן שלם כמעסיק מצטיין.
עופרי הירש: מתי נגיע שיהיה איזה שהוא שירות במדינה שנוכל להגיד שהוא מקבל את הפרס על הצטיינות בהעסקת עובדים?
עופרי הירש: בקרן שלם, שזה גוף ציבורי, הוא מעסיק אנשים עם מוגבלויות.
עופרי הירש: בוועדה שקובעת את הפרסים יש נציגות של אדם עם פיגור שכלי שם, תמיד, אבל צריך להתחיל מאיזה שהוא מקום ולא להתחיל לספר.
עופרי הירש: הדוחות בכלל לא מעניינים, לטעמי---
דוד רותם: לא מעניינים אותך?
עופרי הירש: אני לא רואה שעושים, בתכל'ס.
דוד רותם: אותך לא, אותי כן.
עופרי הירש: אתה אומר את זה כבר כמה שנים בוודאי ואני רוצה לראות שבשנה הבאה יגידו שהוציאו עוד מאה, מאתיים, אבל מה זה המספר הזה לעומת אותם מאות שאנחנו מוציאים לתעסוקה?
דוד רותם: מה, אתה לא רוצה שהממשלה, המדינה, תתחרה באקי"ם, אקי"ם זה גוף רציני.
עופרי הירש: אני מדבר על השוק הפרטי.
משה רוטמן: העמותות לא צריכות להחליף את המדינה, היושב ראש.
עופרי הירש: אנחנו לא מחליפים, אנחנו מסדרים מקומות עבודה, במקומות פרטיים.
הניה מרקוביץ: להערות שנאמרו כאן, המעירים כבר אינם פה, אבל כך; משרות מיועדות לא היו אף פעם, המשרד היחיד שייעד משרות זה המתמחים במשרד המשפטים, שייעדנו אותם גם לאנשים עם מוגבלות.
הניה מרקוביץ: יש שם בפירוש מכסה מסוימת במשרד המשפטים, כי זה משרד גדול שקולט הרבה מאוד מתמחים בשנה, והוא כבר הרבה מאוד שנים קולט בהעדפה מתקנת אנשים עם מוגבלות ואלה המשרות המיועדות.
הניה מרקוביץ: היה ניסיון לעבור לשיטה של משרות מיועדות, אנחנו לא מצאנו דרך איך להתגבר על המקצועות הרחבים שבהם קיימים אנשים עם מוגבלות כדי לקלוט אותם לתפקידים בשירות המדינה.
דוד רותם: מה עם מערכת בתי המשפט?
דוד רותם: משרדי הממשלה שמעסיקים מתמחים?
דוד רותם: יש אלפי מתמחים בכל המקומות האלה.
הניה מרקוביץ: מתמחים, כן, אבל מתמחים זה קצר, אדוני.
דוד רותם: זה קצר?
דוד רותם: עוד מעט יאריכו את זה.
דוד רותם: יכול להיות שזה קצר וזה לשנה, אבל אני הייתי רוצה לראות בבתי המשפט משרות ייעודיות למתמחים שהם אנשים עם מוגבלות.
הניה מרקוביץ: אבל אתה מטפל רק באוכלוסיית לומדי המשפטים---
דוד רותם: את רוצה עוד כמה?
דוד רותם: אני אתן לך עוד כמה תפקידים.
נעמה מנחמי: לפחות בתחום המשפטים, שזה תחום שאני מכירה, אני יכולה להגיד שהתמחות זאת אחת הדרכים היותר אפקטיביות להיכנס לשירות המדינה.
הניה מרקוביץ: נכון, זה לא אומר שלא נכנסים.
אחיה קמארה: יש לנו דווקא בעיה של מחסור במועמדים, חייבים גם לאזן את התמונה.
אחיה קמארה: גב' מרקוביץ צודקת, יש משרות ייעודיות של מתמחים ואנחנו כל שנה מתחננים לאנשים עם מוגבלות, משפטנים שייגשו, ואין מספיק מועמדים.
דוד רותם: הם לא רוצים להתמחות, או שאין מספיק כאלה שלמדו משפטים?
טובה רקאנטי: עולה מהשטח צורך מאוד מאוד חזק במשרות ייעודיות ותחושה חזקה מאוד שאנשים עם מוגבלות, שמגיעים למכרזים ומתמודדים על זכותם לקבל העדפה מתקנת, בסופו של דבר לא מצליחים לעבור את תקרת הזכוכית הזאת והצורך הוא לאפשר להם להתמודד מול אנשים עם מוגבלות אחרים.
טובה רקאנטי: זאת אומרת שבסופו של דבר ייבחר אדם עם מוגבלות.
טובה רקאנטי: יכול להיות שבסופו של דבר, אחרי שנלך על משרות ייעודיות, נגלה שאין מספיק מועמדים.
טובה רקאנטי: אבל גם יכול להיות שזאת תוצאה של הרבה מאוד שנים שאנשים כבר לא מגישים מועמדויות ואני חושבת שאם נותנים אפשרות לבני מיעוטים וליוצאי העדה האתיופית להתמודד, צריך לאפשר גם לאנשים עם מוגבלות את השנים הקרובות, כדי שהתהליך יוכל להניע מחדש.
סיגל פרץ יהלומי: ויכול להיות שזו תוצאה שמדובר בסוג מוגבלות חמורה ביותר וקשה, וקשה לשילוב באמת, שצריכה תשומות כדי לקלוט אותם במקומות עבודה.
סיגל פרץ יהלומי: כי כשמדברים על מתמחים למשפטים, אז אנחנו לגמרי לא שם, אנחנו מאבדים את הכיוון.
טובה רקאנטי: אני ממש לא מדברת על מתמחים, אני מדברת על כל המקצועות---
דוד רותם: אז אתם לא שם.
סיגל פרץ יהלומי: אני מדברת לגבי הפיגור השכלי, מה שאני צריכה לייצג כאן.
טובה רקאנטי: אני לא מדברת על מתמחים, אני מדברת על כל המקצועות בכל שירות המדינה.
טובה רקאנטי: אני רוצה רק להמשיך בבקשה.
טובה רקאנטי: בזמנו, עם גב' דינה פלדמן, היא היתה נציבת אנשים עם מוגבלות והמשכנו כמובן עם מר אחיה קמארה, ניסינו לייעד מקצועות בשירות המדינה ולהכשיר אליו אקדמאים, מקצוע כמו מידענים במשרדים, לעשות קורס מידענות ולתת משרות לקליטת מידענים בשירות המדינה, יש לנו עוד כמה רעיונות של מקצועות כאלה, ולייעד אותם לאנשים עם מוגבלות בלבד כמובן.
טובה רקאנטי: הניסיון נתקל בקיר אטום של אין תקציב למשרות המיועדות.
טובה רקאנטי: אם אדוני יוכל לעזור לנו, יש לנו בהחלט תכניות לדברים האלה.
טובה רקאנטי: אבל חשוב שלא נגיע שוב לטלפנים, אדוני.
הניה מרקוביץ: לא דיברנו על טלפנים.
טובה רקאנטי: מידענים וטלפנים זה אותו דבר.
הניה מרקוביץ: לא נכון.
הניה מרקוביץ: רק כדי לענות כאן על שאלה, בנתון של 2007, ואני חושבת שאין שונות גדולה, ואם יש, אז אני רק אשמח, אני רק רוצה לסבר את האוזן שכ-44% מהמתקבלים באנשים עם מוגבלות חמורה, היו אנשים עם מוגבלות חמורה טרם כניסתם לשירות המדינה, זאת אומרת שהם נכנסו כבר לשירות המדינה כאנשים עם מוגבלות.
הניה מרקוביץ: כמובן שאחת מהפעולות שלנו היא להגן על האנשים שנמצאים כבר בשירות המדינה והם בעלי מוגבלות חמורה ויש ניסיונות לפטר אותם מעבודה בגלל המוגבלות שלהם.
הניה מרקוביץ: אנחנו בהחלט פועלים מול המשרדים, לא רק בבעיות של פיטורים, אלא בעיות של שינוי התפקיד שלהם, שינוי במעמדם במשרד, בכל הדברים האלה אנחנו מטפלים ומסייעים לאנשים שפונים אלינו בדברים האלה.
הניה מרקוביץ: ויש רבים כאלה, לצערי.
דוד רותם: כמה עובדים יש בשירות המדינה?
הניה מרקוביץ: כ-60,000.
דוד רותם: אם יש 2.1%, לפי הדוח של 2007, שהם עובדים עם מוגבלות---
הניה מרקוביץ: 1,200, מוגבלות חמורה.