GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
לילך שמע זלטוקרילוב: הוראה 411 מטפלת ספציפית גם בחשבונות אלו והיא מרחיבה לגבי הדרישות לקבל פרטי זיהוי מלקוח גם בחשבונות הללו.
לילך שמע זלטוקרילוב: לאחרונה נערך תיקון בהוראה 411 אשר הכניסה את כל הסוגיה של לקוחות מזדמנים לתוך ניהול הסיכונים הכללי.
לילך שמע זלטוקרילוב: זה היה תיקון מאוד חשוב, תיקון שנדון עם הבנקים והבנקים יודעים שהם צריכים לבצע הליך הכר את הלקוח גם לחשבונות המזדמנים.
לילך שמע זלטוקרילוב: זה משהו שלא היה פשוט מבחינת הביצוע השוטף אך הבנקים נערכים אליו, לרבות ניטור שוטף של הפעילות שנוגעת לחשבונות מזדמנים.
לילך שמע זלטוקרילוב: כך שבכל מה שנוגע לפעילות של לקוח שלא באמצעות חשבונו הוא, בהחלט יש טיפול מלא והייתה השלמה בשנה האחרונה בפיקוח על הבנקים.
לילך שמע זלטוקרילוב: מעבר לכך, כל הסוגיה העקרונית של פרי-פייד ועד כמה נרחיב את שירותי בנק הדואר מעבר לשירותים הנהוגים בבנקים או עד כמה אנחנו נטיל חובות שונות או אילו חובות יוכלו, זאת כבר סוגיה שהיא רחבה יותר ואליה אני אתייחס בנפרד.
דוד רותם: כאשר אני נכנס לבנק היום וקונה מטבע חוץ במזומן.
לילך שמע זלטוקרילוב: יזהו אותך.
דוד רותם: מאיזה סכום?
לילך שמע זלטוקרילוב: מאפס.
לילך שמע זלטוקרילוב: החובה שקיימת על הבנק הוא שכל גורם שמגיע לבנק, הם צריכים לדעת מי הוא באופן בסיסי.
לילך שמע זלטוקרילוב: אני יכולה לומר שאם מבקר של הפיקוח על הבנקים ימצא שזה לא נעשה, הוא יעיר על כך.
דוד רותם: אז המצב של בנק הדואר עדיף כי שם אני יכול לקנות עד אלפיים שקלים?
לילך שמע זלטוקרילוב: זו מסקנה שאני לא אוכל להתייחס אליה כאן, אבל אני יכולה לומר שבהחלט מבחינת הדרישה שלנו לניהול סיכונים, הכר את הלקוח לא מגדיר סכום.
לילך שמע זלטוקרילוב: אין הגדרה של סכום בהוראה 411 שנוגעת ל-הכר את הלקוח וצריך להבין את זה.
לילך שמע זלטוקרילוב: התיקון האחרון שנערך בהוראה 411 הרחיב את מדיניות הכר את הלקוח גם לגבי חשבונות של אנשים מזדמנים.
לילך שמע זלטוקרילוב: זה היה דיון מהותי שהפיקוח על הבנקים עשה, זה היה שינוי מהותי, בין היתר בעקבות ההערות של ה-מני ואל, וצריך להבין את זה.
פול לנדס: אני לא אמרתי מלים באנגלית.
דוד רותם: לא, אתה לא אמרת.
דוד רותם: אני חיכיתי מתי מישהו יזרוק לי אותן.
יואל נווה: אדוני, יש פער בין לאומי בשני נושאים.
יואל נווה: הנושא הראשון הוא הנושא של העברת כספים במעבר הגבול, והשני, הנושא של יכולת בדיקה אם מישהו העביר כספים.
יואל נווה: כל מצב שבו יש את ה-10,000 שקלים, יכול מישהו לקחת תשעה כרטיסי פרי-פייד, יבדקו אותו במכס ולא יעלה כלום.
יואל נווה: יותר מזה, גם אם יראו כרטיס פרי-פייד, אין מכשיר שאפשר להעביר אותו כדי לדעת בכמה הוא טעון.
יואל נווה: נמצא שבמקום לקחת תשעים אלף שקלים ויותר מזה, אפשר לקחת תשע חתיכות פלסטיק.
דוד רותם: לא קשור לעניין.
פול לנדס: זה יוצר פער גם מבחינת האכיפה של היכולת להעביר כספים במעבר הגבול.
דוד רותם: זה לא יוצא פער מבחינת האכיפה מסיבה אחת פשוטה גם אם אני מדווח וגם אם מסרתי את כל הפרטים שלי, עדיין יש סכום שמותר לי להוציא ואם אני אוציא אותו בכרטיסי פרי-פייד, אף אחד לא ידע שהוצאתי.
פול לנדס: הבעיה היא לא שאתה תוציא אותו בתוך הסכום אלא הבעיה היא כשאתה תחרוג מהסכום.
דוד רותם: גם בתוך הסכום.
פול לנדס: בתוך הסכום אין בעיה.
דוד רותם: אם אני יוצא עם 150 אלף דולר בכרטיסי פרי-פייד, אני יכול להוציא את ה-150 אלף דולר לא דווקא עם הכרטיסים.
דוד רותם: אי אפשר לתפוס את העבריינים בכל.
דוד רותם: מותר להביא ארצה בקבוק אחד של ויסקי ו-400 סיגריות אבל אם תבוא אלי, אני אלמד אותך איך מביעים פי שניים.
דוד רותם: הולכים באדום.
דוד רותם: זה דבר מדהים.
דוד רותם: אתה הולך באדום ואומר שהיה מבצע, קניתי שני בקבוקי ויסקי ולא אחד, והם אומרים לך שתעוף להם מהעיניים.
יואל נווה: אנחנו לא מתווכחים על זה בשום צורה, אבל אנחנו אומרים שעל כל פעולה מעל אלף שקלים שאיננה כרטיס אנונימי כמו שמוגדר היום בהגדרות, אנחנו נעשה זיהוי של הלקוח ונרשום את פרטיו.
יואל נווה: לכן, כאשר לקוח יקנה עשרה כרטיסים, אנחנו נדע שהלקוח הזה קנה עשרה כרטיסים.
דוד רותם: למה שתהיו שונים מבנקים אחרים?
יואל נווה: אני מסביר.
יואל נווה: הבנקים לא נותנים את השירותים האלה כי בנק ישראל לא רוצה שיפעלו לקוחות שאינם עם חשבונות.
דוד רותם: אני אומר לך שהבנקים כן נותנים וזאת עובדה שלא בדקת אותה.
דוד רותם: אני מודיע לך שאני כבר קניתי בבנקים במזומן.
דוד רותם: עשו לי הכר לקוח?
דוד רותם: זאת בעיה של הבנק.
יואל נווה: זה בדיוק העניין.
לילך שמע זלטוקרילוב: הם עושים.
יואל נווה: כל לקוח שקונה 200 דולר בסניף, הם לא עושים הכר לקוח.
לילך שמע זלטוקרילוב: יש לנו הוראה וההוראה מדברת בעד עצמה.
יואל נווה: אנחנו מוכנים לזהות כל אדם ואנחנו מחמירים ואומרים שאדם שיטען מטבע חוץ בכרטיס מעל אלף שקלים, יזוהה על ידינו ולא יונפק לו כרטיס לפני שהוא יזוהה על ידינו, להבדיל אם הוא יקנה עד 10,000 שקלים מטבע חוץ בשטרות, ברור שגם לפי ההגדרות של הרשות, אין כוונה לזהות אותו והכספים הם כספים של פעילות במזומן מעל 10,000 שקלים שדורש זיהוי.
יואל נווה: אני אומר שוב.
יואל נווה: בנקים לא נמצאים בעולם הפרי-פייד והם לא יהיו בעולם הרי-פייד.
יואל נווה: מי שמוביל את עולם הפרי-פייד אלה דווקא גופים שאינם בנקים וגם בעולם זה כך.
יואל נווה: עולם הפרי-פייד מאפשר לנו לתת לאנשים שאין להם כרטיסי אשראי, שהבנקים לא רוצים לתת להם כרטיסי אשראי, שחברות האשראי לא נותנות להם כרטיסי אשראי, לעשות שימוש באמצעי התשלום הזה גם בישראל וגם בעולם.
יואל נווה: אנחנו חושבים שהשירות הזה הוא שירות מאוד ראוי ומאוד נכון וצריך לעשות אותו יחסית עם כל המגבלות, וזה ברור כי אין לנו כוונה לעודד לא מימון טרור ולא הלבנת הון, אבל צריך להיות מצב שבו השירות הזה יהיה יחסית קל וזמין לאנשים כדי שיוכלו לעשות בו שימוש ויוכלו להיות נגישים לשירות.
יואל נווה: מה שאמר ראש הרשות לגבי פיי-פל, גם בכרטיס האשראי שלי אני יכול לטעון את הפיי-פל ואחר כך לנסוע לאפגניסטן.
יואל נווה: אז מה עשיתי?
יואל נווה: הרי הכרטיסים האלה לא יוכלו לפעול במדינות המסוכנות באמת, אנחנו נחסום אותם לפעילות באותן מדינות.
יואל נווה: אני לא יודע אם הכרטיסים של הבנקים הם כאלה, אבל יש לנו יכולת לעשות את זה.
יואל נווה: הרעיון הוא שלפני שיהיו לנו כל הפרטים של הלקוח, נוכל לעשות את כל הדיווחים הרלוונטיים במקרה שמישהו יעשה ריבוי עסקאות בהרבה סניפים ובהרבה מקומות.
יואל נווה: נוכל לעשות ניטור מלא של הפעילות.
יואל נווה: אנחנו חושבים שהזיהוי הוא רלוונטי.
יואל נווה: תהליך מלא של הכר את הלקוח כפי שמתואר כאן לבעל חשבון, זה דבר אחר לחלוטין וזה מה שאנחנו מבקשים.
יואל נווה: לכן אנחנו צריכים לעשות את ההגבלה של זה לרכישת מזומן.
דוד רותם: אני צריך עשר דקות הפסקה.
פול לנדס: לגבי ה-5,000 שקלים, מי שמתנגד לזה, זה משרד התקשורת, בנק ישראל והרשות.
פול לנדס: אנחנו באנו לקראתם.
פול לנדס: אין אדם יוצא וחצי תאוותו בידו.
פול לנדס: באנו לקראתם עד 5,000 שקלים.
פול לנדס: מעבר לזה, בעיניי זה בלתי סביר.
דוד רותם: מה אתם אומרים על זה שזה בלתי סביר?
יואל נווה: אנחנו חושבים שעד סכום של 10,000 שקלים ושהשירות הזה אמור להינתן באמת לאנשים שאינם יכולים להיכנס לבנקים ולשלם את העמלות שלהם בהיקפים שלהם.
יואל נווה: זה שירות נגיש לכל אחד בכל נקודה שלנו במדינת ישראל.
יואל נווה: אלמנט משמעותי הוא לאפשר לאנשים שצריכים נניח 1,500 דולר לעשות את זה בצורה הזריזה והמהירה.
דוד רותם: למה לא 2,500 דולר?
דוד רותם: למה 10,000 שקלים כן ו-5,000 שקלים לא?
דוד רותם: בעצם אין הבדל.
דוד רותם: אני צריך להעביר 3,000 דולר שזה יותר מ-10,000 שקלים, ואז השאלה היא למה אתה מוכן להתפשר על 10,000 שקלים?
דוד רותם: אני אותו אדם מסכן שאין לו חשבון בנק ולא רוצה לשלם את האגרות.
יואל נווה: אני חושב שנקבע איזשהו רף במקום אחר לפעילות שאנשים עושים במזומן  והטענה היא שהכרטיס הזה נטען במזומן, לא מחשבון ולא משום גורם אחר.
יואל נווה: אני חושב שיש הגיון לעשות את זה ברף דומה.
יואל נווה: על הלקוח שמבקש את הכרטיס אנחנו מטילים חובה נוספת.
יואל נווה: כשהוא יבוא אלי ויקנה כרטיס, אין לי בכלל צורך לדבר אתו עד הסכום הזה ולכן אני חושב שנכון לעשות כאן איזושהי הגבלה לסכום שהוא כבר קיים.
יואל נווה: יש כאן חובה נוספת ואני לא רוצה להעלות את הסכום של האלף שקלים בכרטיס האנונימי, אני לא חושב שזה נכון אלא אני חושב שזאת תהיה טעות.
יואל נווה: אני חושב שצריך לייצר כאן מדרגה נוספת שהיא מדרגה שתאפשר לי גם לדווח על פעולות בלתי רגילות, לזהות לקוח באשנב, להנפיק לו כרטיס עד 10,000 שקלים טעינה.
יואל נווה: אני חושב שזה יפתור את הבעיה.
דוד רותם: לא אמרת לי מה ההבדל בין 5,000 שקלים ל-10,000 שקלים.
יואל נווה: מבחינת הזמינות של הכרטיס.
יואל נווה: אני לא אוכל להנפיק לבן אדם כרטיס באשנב מעל 5,000 שקלים.
יואל נווה: זאת המשמעות.
יואל נווה: בגלל תהליך האימות.
דוד רותם: למה לא 10,000 שקלים?
דוד רותם: למה אתה רוצה רק 5,000 שקלים?
דוד רותם: למה אתה לא רוצה 12 אלף שקלים?
דוד רותם: למה 10,000 כן ו-5,000 לא?
יואל נווה: כשאני מבצע פעולה אחרת מקבילה מעל 10,000 שקלים, נקבע איזשהו רף שבו אני צריך לדווח ולאסוף את הנתונים.
דוד רותם: למה הרף של 10,000 שקלים הוא נכון לגבי הכרטיס והרף של 12 אלף לא נכון?
יואל נווה: בפעולה במזומן יש רף בסעיף אחר בצו שאף אחד לא העיר עליו ואנחנו לא מתווכחים עליו, וזה כאשר באים לעשות פעולה של מזומן, המרה במזומן, הרף הוא 10,000 שקלים.
יואל נווה: אנחנו רוצים לעשות השוואה כך שיהיה אותו רף.
יואל נווה: זה גם יותר נכון.
דוד רותם: אולי צריך להוריד גם שם.
פול לנדס: כשנגיע לסעיף, נדבר על כך.
פול לנדס: את סעיף (ג) מחקנו כי הוא הועבר לסעיף 10(1).
פול לנדס: בסעיף 3(ב) מחקנו את המילה "הוראות" ו"את זהותו".
פול לנדס: אלה תיקוני נוסח.
פול לנדס: במקום המילה "יחולו" יהיה "יחול".
לילך שמע זלטוקרילוב: לפרוטוקול.
לילך שמע זלטוקרילוב: מאחר שקודם התייחסתי לכך שהעמדה שלנו לא נכתבה, כדי שהדברים יהיו ברורים אומר שמבחינת הפיקוח על הבנקים לגבי הפרי-פייד, עד 5,000 שקלים לפי מה שכתוב כאן.
לילך שמע זלטוקרילוב: מעבר לזה, כל דבר חדש שרוצים להוסיף או לעשות, טעון יהיה קבלת התייחסותנו המפורשת והסכמתנו.
פול לנדס: אני מסכים כי צריך לראות איך אנחנו באמת מיישרים קו.
פול לנדס: עמוד 9, סעיף 3(ב)(1(, במקום "זהות הנהנה", במקום המילה "אינה" ייאמר "טרם".
פול לנדס: גם אלה תיקוני נוסח.
פול לנדס: בסעיף קטן (2), אלה תיקונים שאדוני בזמנו דיבר על כך.
פול לנדס: "הרשם לענייני ירושה או גוף רשמי אחר של המדינה".
פול לנדס: מעבר לכך יש תיקוני נוסח.
פול לנדס: באותו עמוד, בתחתית העמוד, בסעיף קטן (ו), במקום 10 זה יהיה 11, בגלל שינוי מספרי הסעיפים.
פול לנדס: בעמוד 10, בהמשך לסעיף (1), גם כן תיקוני נוסח.
פול לנדס: במקום "לקוח" יהיה "בעל חשבון".
פול לנדס: "סעיף (4, בשינויים המחויבים".
פול לנדס: 4(ג)(2) זה 4(ג).
פול לנדס: בסעיף (ז) שוב יש הפניה לסעיף 11 במקום לסעיף 10.
פול לנדס: "תשלום חשבונו", ההגדרה של חשבונו.
פול לנדס: זאת בעצם הגדרה של חשבונו ולא מסים כי יש שם הכללה של מה בתוך חשבונו.
דוד רותם: איפה ההגדרה של חשבונו?
קריאה: בסעיף 1, הגדרות, שם יש הגדרה של תשלום חשבונו.
דוד רותם: איפה קנסות?
פול לנדס: ב-2, איגרות וקנסות.
דוד רותם: כתוב רשויות המדינה, אבל רשויות מקומיות הן לא רשויות המדינה.
דוד רותם: עירייה היא לא רשות מדינה.
דוד רותם: עובדה אתם מוסיפים ב-4 את מסים עירוניים.
דוד רותם: למה יש הבדל בין 1 ל-4?
דוד רותם: אם לרשויות המדינה, לא הייתם צריכים לכתוב מסים עירוניים.
פול לנדס: קנסות עירוניים.
קריאה: אפשר לכתוב ב-4 מסים וקנסות עירוניים.
פול לנדס: אדוני, זאת המחשה דווקא להטבה שקיבלו.
אורן לביאן: לא הטבה אלא להתחשבות.
לילך וגנר: זאת החרגה.
לילך וגנר: זה הסדר מיוחד.
אורן לביאן: זאת לא הטבה אלא התאמה לאופי הפעילות.
דוד רותם: בסופו של דבר כשאני משלם קנס, יש לך את הנתונים של המשלם.
דוד רותם: אין לך בעיה עם זה.
לילך וגנר: ב-4 יהיה מסים וקנסות?
פול לנדס: כן, מסים וקנסות עירוניים.
פול לנדס: בעמוד 10, העברה אלקטרונית מישראל לחוץ לארץ בסכום העולה על 5,000 שקלים.
פול לנדס: יש חובה לרשום את פרטי מקבל השירות, יוזם ההעברה לרבות שמו, מספר זהותו, מענו וכן את מספר חשבונו ככל שקיים, את פרטי הנעבר לרבות שמו, מספר זהותו, מספר חשבונו.
פול לנדס: בעמוד 11, בפעולה של העברה אלקטרונית מחוץ לארץ ישראל.
דוד רותם: תסביר לי שוב לגבי (ז) פעולה במזומנים של סכומי 10,000 שקלים חדשים או יותר או פעולה אחרת שסכומה 75 אלף שקלים חדשים או יותר.
פול לנדס: פעולה אחרת היא לא במזומן.
דוד רותם: אלא:
פול לנדס: בכרטיס אשראי או בשיק.
דוד רותם: לא מקבלים שיקים יותר.
פול לנדס: יכולים להפקיד שיקים.
דוד רותם: אני יכול לשלם קנס בשיק?
קריאה: אם המותב מאשר את זה, אתה יכול.
פול לנדס: בעמוד 11, פעולה של העברה אלקטרונית מחוץ לארץ לישראל.
פול לנדס: גם כן סכום העולה על 5,000 שקלים.
פול לנדס: זה תיקון נוסח.
פול לנדס: בסעיף (יג) הוספנו:     	בסעיפים קטנים (א) עד (ה), חשבון לרבות כספת.
לילך וגנר: משאירים את זה כך.
לילך וגנר: אנחנו נתקן אחר כך בסעיף התחולה.
לילך וגנר: אנחנו הולכים לפי הוראות חוק הדואר שבסעיף 88(ה) דורש אישור של השרים שיפורסם ברשומות להגדרת שירות עזר לפי סעיף 88(א) לחוק.
לילך וגנר: אנחנו נוסיף את זה שם.
ברוריה מנדלסון: זאת תוספת אבל בצו תאגידים בנקאיים.
פול לנדס: בסעיף 4, תיקוני נוסח.
פול לנדס: אין שינוי מהותי בסעיף.
פול לנדס: עמוד 12, כל העמוד, אלה תיקוני נוסח.
קריאה: זה בהתאם לצו חברי בורסה ומנהלי תיקים.
פול לנדס: עמוד 13, גם כן תיקוני נוסח, כל העמוד.
פול לנדס: חרשנו כבר את התלמים האלה.
פול לנדס: עמוד 14, גם כן תיקוני נוסח כאשר את (ב) העלינו ל-8 כי זאת הפניה לפסקאות הקודמות.
דוד רותם: בעמוד 14, סעיף (ב)(4), רשות כאמור בסעיף 6 לאמנה המבטלת.
פול לנדס: אמנה במקום ת"ה.
פול לנדס: זה האמנה המבטלת.
דוד רותם: זאת לא עברית נכונה.
דוד רותם: רשות כאמור בסעיף 6 לאמנה המבטלת את דרישת האימות.
פול לנדס: נראה בצו חברי בורסה.
פול לנדס: אני מקריא מצו חברי בורסה: "רשות כאמור בסעיף 6 לאמנה המבטלת דרישת האימות לתעודות חוץ ציבוריות".
דוד רותם: תוסיפו בבקשה.
קריאה: צריך למחוק את "מסמכי".
פול לנדס: בעמוד 15 יש את סעיף (ד) של נקיטת אמצעים סבירים המתייחס לסיכון להלבנת הון ואימות פרטי הזיהוי של נהנה או בעל שליטה בחשבון, תוך שימוש במידע רלוונטי או בנתונים שהתקבלו ממקור מהימן המניחים את דעתו וכולי".
פול לנדס: זה מופיע אצל חברי הבורסה ואנחנו דיברנו על כך ואמרנו למה צריך את זה, כדי שלא יהיה מישהו שייתן את השם של פינוקיו ושלכל הפחות יבוצע איזשהו הליך של ניסיון לברר.
פול לנדס: כמובן כל מקרה לפי נסיבותיו.
פול לנדס: לכן אנחנו לא רוצים ליצור פער רגולטיבי בעניין הזה.
פול לנדס: זה גם משהו שהוא קריטי מבחינת הלבנת הון כי אם אתה לא יכול לאמת את פרטי הזהות ---
דוד רותם: יש כאן רק בעיה אחת ויחידה.
דוד רותם: על איזה עסקאות אנחנו מדברים ב-(ד)?
קריאה: פתיחת חשבון.
דוד רותם: כשאני בא לפתוח תיק, אנחנו יושבים, אבל שם אתה בא לדלפק ועומדים 17 אנשים בתור והשאלה איך יכולה להיעשות בדיקה רצינית.
פול לנדס: יש פתרון טוב.
פול לנדס: ראשית, על מה אנחנו מדברים?
פול לנדס: אנחנו מדברים על סעיפים 3(ב) עד (ד) שה פתיחת חשבון והוספת גורם לחשבון.
פול לנדס: אפשר לפתור את זה בצורה מאוד פשוטה.
פול לנדס: אפשר לקבוע נהלים, בנק הדואר גם כך יצטרך לקבוע נהלים לשם פריסת הסניפים.
פול לנדס: קובעים נהלים שאם רוצים למשל לפתוח חשבון בשביל תושב חוץ, זה דבר שצריך להביא.
פול לנדס: לעניין זה אפשר להביא מסמכים כך וכך.
פול לנדס: זאת אומרת, מראש אפשר לקבוע.
פול לנדס: אגב, אני אומר כאן שאני מוכן לשבת עם האנשים.
דוד רותם: הסעיף הזה הוא סעיף נכון אבל השאלה היא אם הוא אפשרי בצורת הפעילות של בנק הדואר.
פול לנדס: התשובה היא שהוא אפשרי אבל צריך לתת לזה חשיבה מראש ולנסות ולשים במטריצה את כל המקרים שיש.
פול לנדס: אגב, אנחנו מקבלים פניות, גם אנחנו, גם בנק ישראל, מדי פעם על דברים כאלה.
דוד רותם: מתי הצו הזה ייכנס לתוקף?
פול לנדס: שנתיים.
קריאה: שישה חודשים.
פול לנדס: לא, יש דברים מסוימים שזה שנתיים.
פול לנדס: הוראות מעבר.
קריאה: הסעיף הזה שישה חודשים.
יואל נווה: אנחנו לא מנהלי תיקים ולא חברת בורסה וכאן אמר אדוני דבר מאוד נכון.
יואל נווה: אנחנו פותחים בין 4,000 ל-5,000 חשבונות חדשים כל חודש בבנק הדואר ובנוסף לזה עושים שינויים בחשבונות בהיקף של אלפים.
יואל נווה: צריך להבין שאיסוף המסמכים הרלוונטי, כדי שנוכל לעשות איזשהו תהליך, הוא לא מעשי.
יואל נווה: כלומר, אדם שצריך להביא מעבר לתעודת הזהות שלו, שהיא כמובן נחוצה לפתיחת חשבון או עובד זר שצריך להביא שני מסמכים כשהוא פותח אצלנו חשבון, להביא מסמכים של נהנים בסיטואציה כזאת, לפעמים הדבר הזה הוא בלתי אפשרי לחלוטין.
יואל נווה: היכולת לבדוק את זה ולאמת את הפרטים, ואולי חבריי יוסיפו, היא מאוד מאוד בעייתית.
דוד רותם: איך מצליחים לעשות את זה אחרים?
יואל נווה: הם לא עושים את זה היום.
יואל נווה: במצב הנוכחי יש כאן שינוי דרמטי שחל איכשהו בחברי בורסה ומנהלי תיקים, ושם הנטל המעשי כמו שאמרת אדוני הוא כנראה קטן מאוד וגם להם לא ברור איך הם יעשו את זה.
יואל נווה: בסופו של דבר הרי העברת הנטל מהלקוח שהיה צריך בעבר להצהיר על נהנה, שאפשר היה לתפוס אותו אחר כך על הצהרת כזב, אם הצהרתו הייתה מתבררת בסופו של דבר כלא נכונה, אל מול העובדה שאתה מבקש מהתאגיד – בין אם זה אנחנו וכנראה שמחר הבנקים – לאמת את כל פרטי הנהנים.
יואל נווה: כלומר, זה שינוי מאוד דרמטי.
דוד רותם: עשיתי את זה למנהלי תיקים, עשיתי את זה לפעילים בבורסה, עשיתי את זה להרבה גופים.
דוד רותם: למה אני לא יכול לעשות את זה לכם?
יואל נווה: כי ההבדל הוא דרמטי מבחינת היכולת שלנו להתמודד עם הנטל הזה.
דוד רותם: רבותיי היקרים, הלבנת הון ומימון טרור יותר חשוב מהאפשרות שלכם להתמודד עם הנטל.
דוד רותם: אם אתם לא יכולים להתמודד עם הנטל, אל תפתחו חשבונות.
דוד רותם: עם כל הכבוד, אני לא דואג לאיתנות שלכם,  אני  לא דואג לכמות הקליינטים שלכם, אני רוצה למנוע הלבנת הון ומימון טרור.
יואל נווה: אין לי ספק.
דוד רותם: אם אתם לא יכולים לעמוד בזה, אתם פשוט לא תפתחו חשבונות.
יואל נווה: הרי המצב הוא שעצם הצהרת הנהנה, ואולי יתייחס גם חברי לעניין, היא הצהרתו של הלקוח.
יואל נווה: הלקוח מצהיר.
יואל נווה: כמו שב-הכר את הלקוח, הרי בחלק מהמקומות אנחנו צריכים להסתמך על הצהרותיו של הלקוח.
יואל נווה: אחר כך אמנם אנחנו צריכים לבדוק אם הוא מתנהג על פי הצהרותיו.
יואל נווה: כאן בהנחה שיש נהנים ויכול להיות שלאנשים יש נהנים והם בחלק לא מבוטל יצטרכו להמציא מסמכים, אנחנו נצטרך לבדוק ואם אלה  אולי מסמכי תעודות זהות בישראל, אולי נוכל לבדוק את זה עד רמה מסוימת, אבל כשנתחיל לדבר על נהנים שאינם בעלי תעודת זהות ישראלית, לא נצליח לאמת את זה.
דוד רותם: לא תפתחו חשבון.
פול לנדס: באמצעים סבירים.
דוד רותם: תאמרו לאותו אדם שיש לו נהנים בחוץ לארץ, מצטערים, לא פותחים חשבונות.
פנינה טוקטלי: גם בישראל.
פנינה טוקטלי: גם אם יבוא אדם ויבקש להצהיר על נהנה בישראל, וכאן מפנים אותנו למרשם האוכלוסין, אין לי דרך בסניף לבדוק את זה מול מרשם האוכלוסין מכיוון שיש מגבלה שאנחנו צריכים להיכנס כשתעודת הזהות לפנינו.
פול לנדס: תבדקו את זה במשרד האחורי.
פנינה טוקטלי: גם במשרד האחורי לא כי אני חייבת שתעודת הזהות של הנהנה תהיה בידינו כדי לאפשר לנו לבדוק את זה.
פנינה טוקטלי: זאת אומרת, המשמעות של הצו הזה – ואני חושבת שכדאי שהרגולטור שלנו גם יהיה מודע לזה – שאנחנו נאלץ לסרב לפתוח חשבונות אם אין את כל הנתונים האלה בידינו.
דוד רותם: זאת משמעות כל גוף שהחוק הזה מחייב אותו.
עופר ציוני: כפי שהסעיף הזה מנוסח, לי אין שום אפשרות לאכוף אותו, פרקטית.
עופר ציוני: תכף אני אדבר על דבר תיאורטי, אבל פרקטית אין שום אפשרות אכיפה.
עופר ציוני: אין לנו שום דבר אלא אם יבוא הלקוח עם תעודת הזהות של הנהנה.
עופר ציוני: בא לקוח לפתוח חשבון, נותן פרטים של הנהנה, עכשיו אנחנו נשגע את כולם ואנחנו צריכים לשים לב על איזה לקוחות אנחנו מדברים.
עופר ציוני: אנחנו מדברים על מקבלי קצבאות.
קריאה: הם הנהנים.
דוד רותם: אל תעוררו אצלי את הרחמים.
פול לנדס: הוא נתן את שם הנהנה שקוראים לו פינוקיו.
פול לנדס: מה אתם עושים?
עופר ציוני: אני רוצה להתייחס להערה הזאת.
עופר ציוני: עולה על דעת מישהו, על סמך הניסיון, שאם יש מישהו שיש לו נהנה והוא עובד עבור אל-קפונה, הוא ירשום אותו כנהנה?
עופר ציוני: הרי הוא לא יצא חי.
עופר ציוני: כל אלה הרי לא רושמים נהנים.
עופר ציוני: מי רושם את הנהנה?
עופר ציוני: אדם ישר דרך שאין לו בעיה לחשוף את זה.
דוד רותם: נכון, אם אין לו בעיה לחשוף את זה, אין לו בעיה להביא את תעודת הזהות.
עופר ציוני: עכשיו נגיד לו שלא נפתח לו חשבון.
עופר ציוני: השאלה איך מבצעים את זה.
עופר ציוני: לנו אין את הדרך.
עופר ציוני: איך אני מבצע זיהוי לבעל תעודה, לנהנה בעל תעודה שהיא דרכון?
עופר ציוני: אני מבקש ממנו תעודה נוספת?
עופר ציוני: בקושי עומדים בזה.
פול לנדס: הסעיף הוא מאוד פשוט.
פול לנדס: הרעיון הוא שצריך לוודא שקיים – אגב, זה לא רק נהנה אלא זה גם בעל שליטה – וכאן נשאר מרחב תמרון.
פול לנדס: נשאר מרחב תמרון לבנק הדואר כפי שהושאר לחבר הבורסה, כיצד לעשות את זה.
פול לנדס: אם מדובר במישהו שהוא ישראלי, אפשר לבקש סוג מסוים של מידע.
פול לנדס: אם מדובר במישהו שהוא זר, מבקשים סוג אחר של מידע.
פול לנדס: כאן הושאר מרחב תמרון שבנק הדואר יחליט איך הוא רוצה לעשות את זה אבל מכאן ועד לומר שאנחנו לא יכולים לעשות את זה, ראשית, זה לא נכון, ושנית, הדרך ארוכה.
פול לנדס: אדוני, זה קיים אצל חברי בורסה וזה יהיה קיים אצל הבנקים.
עופר ציוני: גם חברי בורסה, לא נמצאת כאן היועצת המשפטית, עדיין לא יודעים איך הם מתמודדים עם זה.
דוד רותם: הם לא יודעים איך להתמודד עם זה?
דוד רותם: כשהם ידעו איך להתמודד עם זה, גם אתה תדע.
עופר ציוני: אבל לי אין דרך להתמודד עם זה אדוני.
דוד רותם: אין לך דרך להתמודד עם זה, אז אתה לא תעמוד בזה.
דוד רותם: אז לא תפתח חשבונות.
עופר ציוני: בא אלי מישהו עם דרכון, מה אני אבקש ממנו כדי לדעת שזה באמת נכון?
עופר ציוני: גם בניסוח הקודם, אם זה פינוקיו, אנחנו יכולים לדעת בהסתברות הגיונית האם הנתונים נכונים או לא.
פול לנדס: ג'ון סמית, זה כמו אלי כהן.
פול לנדס: אתה יכול לבקש ממנו תעודה מזהה.
פול לנדס: אם אין תעודה מזהה, אתה יכול לבקש מסמך אחר.
דוד רותם: בנק הדואר, שיהיה ברור, אי אפשר – לפחות לא לדעתי – ללכת עם ולהרגיש בלי.
דוד רותם: אתם רוצים לתת שירותים של בנק אבל אתם רוצים להיות נפרדים כי הקליינטים שלכם לא יכולים להביא תעודות, אתם לא יכולים לבדוק וכולי.
דוד רותם: אתם לא יכולים?
דוד רותם: אל תתנו שירותי בנק.
רונן בהרב: אני רוצה להציע הצעה.
רונן בהרב: אחת הבעיות שמתעוררות היא כי משתמשים במונח אימות פרטים, שזאת הוראה שהיא ברורה  כאן בצו והיא הולכת לכיוון אחר כי יש דרך מאוד ברורה איך עושים אימות.
רונן בהרב: אני שומע את מה שאומר פול ומה שאומר משרד התקשורת ואני חושב שאולי יותר נכון לומר שבנק הדואר לא יסתמך על הצהרה שהיא לא סבירה או לא הגיונית או לא מסתברת כי האימות, אין דרך לעשות אימות של הפרטים.
רונן בהרב: אגב, גם עם צילום של תעודות.
דוד רותם: איך יעשו אחרים?
קריאה: לא יעשו.
דוד רותם: אז גם אתם לא תעשו.
עופר ציוני: שאלתי את החברה האחראית בבנק ישראל איך עשו את זה בבנקים.
עופר ציוני: זה לא מופיע בצו הבנקים.
פול לנדס: זה אמור להופיע בצו הבנקים.
דוד רותם: אז הבנקים התנגדו.
דוד רותם: אצל מנהלי בורסה  זה מופיע?
פול לנדס: אצל חברי בורסה זה מופיע.
עופר ציוני: לא דין תיק של מנהל בורסה כדין בנק.
עופר ציוני: כבודו אמר שאני בא עם מאה אלף או עם מיליון שקלים למנהל בורסה, זאת סיטואציה אחרת לגמרי.
דוד רותם: אתם תצטרכו להתאמץ יותר.
יואל נווה: השימוש באימות הוא שימוש.
פול לנדס: כתוב שהאימות נעשה באמצעים סבירים.
יואל נווה: הרשות מגלגלת לפתחנו אחריות מאוד כבדה שלא הייתה קיימת עד היום.
פול לנדס: לא מאוד כבדה אלא סבירה.
יואל נווה: כאשר אנחנו באים להתמודד עם האחריות הזאת, אנחנו צריכים לוודא מה בעצם הוא הרף של הבדיקה בו אנחנו נעשה מספיק כדי לעמוד באחריות.
יואל נווה: זאת הנקודה.
דוד רותם: יש לכם יועץ משפטי?
יואל נווה: כן.
יואל נווה: יש כאן יועץ משפטי.
דוד רותם: הוא ייתן לכם חוות דעת.
יואל נווה: מה זה שימוש במונח אימות באותו סעיף שהוא אימות מאוד ספציפי שלגביו אומרים גם חבריי שהיכולת הטכנית לעשות את זה היא מאוד מאוד בעייתית.
יואל נווה: היא הבעיה כאן.
יואל נווה: לכן אם לא היו משתמשים במונח אימות כמו שהוא מקובל בכל הסעיף הרלוונטי הזה אלא מסבירים שאנחנו צריכים לעשות בדיקה סבירה או לבדוק את סבירות ההצהרה ולא אימות של פרטי הנהנה במשמעות הזאת, זה דבר שכנראה היינו מסוגלים להתמודד אתו כי היינו באמת בודקים את סבירות ההצהרה, דבר שלא נדרש מאתנו עד היום.
יואל נווה: אימות הוא אימות מול נרשמים, אימות הוא אימות מול מאגרי מידע חיצוניים.
יואל נווה: שוב אני חוזר ואומר לצערי שלגבי הבנקים, אתה צודק, זה כמו בבנקים אבל לצערי אין הדבר דומה  למנהלי תיקים ולחברי בורסה מבחינת הכמויות, ההיקפים וכמות הנהנים הרלוונטית.
פול לנדס: אפשר להמשיך?
פול לנדס: סעיף (ה), התייעצות עם ראש הרשות המוסמכת, דרכי אימות ודרישת מסמכים חלופיות.
פול לנדס: אם הם רוצים הקלה בעניין הזה.
פול לנדס: אגב, הרעיון הוא באימות פרטים ודרישת מסמכים חלופיות שתמיד יש את הפתח,  ואם הם רוצים, הם יכולים להעלות טענות ואפשר לדון אם זה רלוונטי.
אורן לביאן: סעיף (ו) הוא הפרי-פיי עד 5,000 שקלים וזה מוחרג מחובת האימות.
ברוריה מנדלסון: כמו שהחרגנו מ-הכר את הלקוח.
פול לנדס: בסעיף 5 יש תיקוני נוסח.
פול לנדס: כל התיקונים הם תיקוני נוסח בעמוד 16.
אלעזר שטרן: לסעיף 6, רציתי להעיר הערה.
אלעזר שטרן: בנוסח שאתם שלחתם יש משפט שמופיע שאנחנו בכוונה הורדנו אותו.
פול לנדס: הורדנו אותו אצל חברי בורסה.
אלעזר שטרן: את העניין הזה שזה תלוי בשיקול דעת.
פול לנדס: זולת אם החליט.
אורן לביאן: התשובה היא שאנחנו רוצים להשאיר את זה שאולי בנק הדואר ירצה לפי שיקול דעתו וכן יעשה את אישור פרטי הנהנה גם לרבות אלה.
אלעזר שטרן: במה זה שונה מחברי בורסה?
ברוריה מנדלסון: לבנק הדואר תהיה סמכות להחמיר במקרים מסוימים.
דוד רותם: רבותיי, בנק הדואר, שקודם כל יעמוד בדרישות שאנחנו דורשים ממנו ואחר כך ניתן לו, אם הוא יחליט אחרת.
דוד רותם: עשו לי טובה, אני רוצה שהצו הזה יהיה בדיוק מתאים למה שעשינו לאחרים.
דוד רותם: אני לא רוצה לתת להם תוספות, לא רוצה לתת להם הגבלות.
דוד רותם: אם בנק הדואר ירצה, מצדי שיעשה מה שהוא רוצה ואני לא צריך להכניס לו את זה בצו.
דוד רותם: אני לא צריך להכניס לו את זה בצו.
דוד רותם: הוא יוכל לעשות מה שהוא רוצה.
אורן לביאן: לא, לא תוכל לקחת פרטים.
אורן לביאן: כי אם אתה מוחק את המילה "זולת", זה אומר שיש פטור.
ברוריה מנדלסון: כי כאן כתוב שלא יחול על אלה.
ברוריה מנדלסון: זאת אומרת, לא תהיה רשאי לקחת פרטי נהנה ויאמרו לך שאין לך סמכות לקחת.
דוד רותם: אם אין לו סמכות לקחת, אז הוא לא ייקח.
דוד רותם: גם כך הם אומרים לך שהם לא מסוגלים לעמוד במה שאתה מכריח אותם, אז אתה רוצה שהם יחליטו על עוד כמה דברים.
אורן לביאן: זה בסדר.
דוד רותם: אבל למה אני צריך את זה?
אורן לביאן: אני אסביר לך.
אורן לביאן: אם בנק הדואר ירצה.
דוד רותם: למה שבנק הדואר ירצה משהו שלא נמצא אצל אחרים?
דוד רותם: בנק הדואר הוא מתנדב?
ברוריה מנדלסון: מוחקים מ-"זולת" עד "בחשבון"?
אורן לביאן: מ-"זולת" עד "בחשבון".
פול לנדס: בסעיף 6(א)(2), אין החרגה למנהל תיקים.
פול לנדס: בסעיף (4), אצל רשם ההקדשות, זה תיקון נוסח.
פול לנדס: בעמוד 18, הכל תיקוני נוסח.
אלעזר שטרן: גם יש את העניין הזה של בהקבלה, בסעיף (ב).
אלעזר שטרן: עניין שיקול הדעת מופיע גם שם.
ברוריה מנדלסון: נכון.
ברוריה מנדלסון: אז גם כאן.
ברוריה מנדלסון: "הורה הממונה".
אלעזר שטרן: גם שם צריך למחוק את "אלא אם החליט בנק הדואר".
פול לנדס: בעמוד 19, תיקוני נוסח.
פול לנדס: בעמוד 20, תיקוני נוסח כאשר לגבי סעיף קטן (4) זה קיים בצו חברות בורסה וצו מנהלי תיקים, פתיחת חשבון קורספונדנט.
פול לנדס: בעמוד 21, הנושא של זיהוי פנים אל פנים, הכל תיקוני נוסח למעט הנושא של זיהוי אחר שאישר הממונה שכאן זאת התייעצות עם ראש הרשות המוסמכת.
פול לנדס: זה בגלל המשמעויות שיש לזה מבחינת הרגולציה וגם מבחינת ההשלכות הבין לאומיות.
פול לנדס: עמוד 22, התאמה לצו חברי בורסה, כמו בצו חברי בורסה.