GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שי ניצן: פה קופצות שתי אופציות שיש להגנה להפריע לדבר הזה.
שי ניצן: אגב, להפריע, לא תמיד בכוונה רעה, לפעמים גם מנצלים את זה לרעה, בעיקר את העיון החוזר מנצלים לרעה, אבל נגד ערר אין לי שום טענה, ערר זו זכות בסיסית.
שי ניצן: ערר אף פעם, מבחינתי, לא ניצול לרעה.
שי ניצן: עיון חוזר בדוגמה שהבאתי קודם, שאחרי יומיים אומרים "עיון חוזר", כי עברו יומיים, זה ניצול לרעה, אני חושב, אבל ערר זו זכות.
שי ניצן: לפחות היום, כל עוד החוק קיים, זו זכות בסיסית.
שי ניצן: עדיין מבחינת טובת החקירה, אם אתה אומר: בסדר, יהיה ערר בתוך 24 שעות ומייד נדון בו, אז היום קיבלתי עשרה ימים בשלום, מחר מוגש ערר למחוזי, מקיימים בו דיון מיידי, בהנחה שהערר נדחה, נשארים שמונה ימים רצופים במעצר.
שי ניצן: אם הוא מגיש עיון חוזר באמצע, נראה אם יש לו עילה מקדמית.
שי ניצן: אבל ברגע שאתה לא מגביל את הערר ל-24 שעות – ומה שקורה היום, ותיכף אני אתן אולי דוגמה – ופה יכול להיות ניצול לרעה.
שי ניצן: לא שהוא היה צריך ללמוד את התיק, לפעמים התיק לא מסובך כזה.
שי ניצן: הוא מחכה, ואחרי ארבעה ימים, טראח, מנחית את הערר, ואז מונחת ערר אחרי ארבעה ימים.
שי ניצן: שופט, קיבל ערר, הוא רוצה לדון בזה.
שי ניצן: בינתיים כבר עברו ארבעה ימים.
שי ניצן: ואז ביום הרביעי או החמישי צריך להפסיק את החקירה ולהביא את העצור לבית משפט, ואז כל "הטובה" שהשגנו של רצף של עשרה ימים, עכשיו הפך לרצף של חמישה ימים.
שי ניצן: מפה בא הרעיון.
שי ניצן: ואמרנו: אתה רוצה להגיש ערר, זו זכות בסיס, אין בעיה.
שי ניצן: תגיש ערר בתוך 24 שעות.
שי ניצן: בדיון שקיימנו עם היועצת המשפטית בשיג ושיח אמרה היועצת המשפטית, צריך שתהיה אפשרות, אולי באמת הוא לא יכול להגיש ערר בתוך 24 שעות - - -
דוד רותם: אם אתה, נניח - - -
שי ניצן: הסכמנו.
דוד רותם: אם אתה עוצר יהודי ביום שישי בצהרים, שזו שיטה מקובלת, ממילא הוא בשבת לא יכול להגיש את הערר, ועברו 24 שעות, אז הוא רוצה להגיש את הערר ביום שני - - -
שי ניצן: אני לא יודע אם ביום שני.
שי ניצן: תלוי בנסיבות.
שי ניצן: אפשר להגיד לו: אדוני יעבוד עד כניסת שבת,  ימשיך ממוצאי שבת, ויגיש את זה עד יום ראשון בערב.
דוד רותם: יש פסק דין של ברק שאמר שאני לא צריך לעבוד במוצאי שבת...
סיגל קוגוט: הסכמתם.
סיגל קוגוט: ועל מי הנטל זה לא כל כך משנה מבחינתכם, אבל מבחינת המסר של המחוקק זה משנה.
שי ניצן: מה שמטריד אותי, לפי מה שאני התרשמתי, שהיושב-ראש אמר שהוא לא רוצה לא גרסה א', לא גרסה ב'.
סיגל קוגוט: הוא רוצה לחשוב על זה בכלל.
שי ניצן: לפני שהוא הולך לחשוב רציתי להסביר מנין בא הרעיון.
שי ניצן: קיבלנו את הרעיון שתהיה אופציה להאריך את המועד מ-24 שעות, הוויכוח נשאר האם הכלל יהיה ש-24 שעות, ומי שרוצה להאריך – צריך לפנות לשופט או שייגרם לו עיוות דין, או הפוך, שהכלל אומר שאין מגבלה, אבל אפשר לבקש מהשופט 24 שעות.
דוד רותם: הבנתי, אבל את זה הבנתי גם לפני כן.
שי ניצן: אני מתנצל.
שי ניצן: אם הבנת את זה לפני כן, אז טוב.
דוד רותם: חוץ מההערה הכללית?
אלקנה לייסט: נראה לנו ש-24 שעות זה לא מספיק, ובמצב שבו יש מניעת מפגש זה לא מספיק גם כשהסנגור יכול לדבר עם החשוד, אבל כשהוא לא יכול לדבר אתו, זו בכלל בעיה.
אלקנה לייסט: שוב, אני מבין את הצרכים החקירתיים - - -
דוד רותם: כשהוא לא יכול לדבר אתו, אין טעם להגיש, לא ערר ולא עיון חוזר, כי הוא לא יודע כלום.
לילה מרגלית: מי אמר שיש סנגור בכלל?
לילה מרגלית: אולי אין עדיין סנגור.
דוד רותם: אם אין סנגור, עוד יותר גרוע.
דוד רותם: אני יודע מניסיוני, כשמנעו ממני פגישה עם קליינטים, לא יכולתי להגיש לא ערר ולא עיון חוזר ולא שום דבר, כי לא ידעתי כלום.
אלקנה לייסט: יש הליך מעצר ימים.
אלקנה לייסט: חוקרים את החוקר, הסנגור חוקר אותו, הוא רואה שהדברים שהוא אומר לא הגיוניים, השופט החליט בכל זאת, אז אני רוצה להגיש ערר.
אלקנה לייסט: בוודאי שאם הייתי יכול לדבר עם החשוד מצבי היה טוב יותר.
אלקנה לייסט: אני לא יכול לדבר אתו, מצבי גרוע, אני עם יד אחת קשורה, אז אתם אומרים: בוא נקשור גם את היד השנייה ויהיה יותר טוב, כי ממילא אתה לא יכול.
אלקנה לייסט: בוודאי שסנגור צריך להגיש ערר אם הוא חושב שזה לא בסדר.
דוד רותם: רבותי, מכיוון שאני כבר נחקרתי היום בעינויים, כי שעתיים לא יכולתי לנשום אוויר נקי, אז נסיים את הישיבה.
דוד רותם: על סדר היום תקנות ההוצאה לפועל, התש"ע-2010.
תמי סלע: תקנה 37(יא) בנוסח המשולב היא תקנה שכבר קראנו אותה בישיבה הקודמת.
תמי סלע: אנחנו מתחילים את ההקראה בתקנה 37(יב).
תמי סלע: 37יב.
תמי סלע: חובותיו של חוקר ההוצאה לפועל     	(א)	חוקר ההוצאה לפועל -     		(1)	לא יציג עצמו ככזה בעל פה או בכתב אלא לצורך מילוי תפקידו.
תמי סלע: (2)	יבצע את הבדיקה בעצמו, לא יעבירנה לאחר ולא ישתף אחר בביצועה.
תמי סלע: בנוסח שהיה על האתר, יש כאן הצעה לתוספת האומרת:      למעט קבלת סיוע טכני מעובדי לשכת ההוצאה לפועל.
תמי סלע: זאת בעקבות זה שהבדיקה מתבצעת בלשכת ההוצאה לפועל ולא במשרדו של החוקר.
דוד רותם: לא. אני רוצה סעיף כללי שיקבע לגבי כל הסיוע הטכני.
דוד רותם: מה זה סיוע טכני?
דוד רותם: זה שהם פותחים לו את המשרד ונותנים לו חשמל, מים וקפה, זה סיוע?
דוד רותם: צריך להיות כאן סעיף כללי שאומר שכל הצדדים הטכניים בלשכת ההוצאה לפועל יסופקו על ידי ההוצאה לפועל.
דנה נויפלד: מקובל.
תמי סלע: ננסח סעיף כזה.
תמי סלע: (3)	לא ייצג חייב או זוכה בעניין שביניהם ולא ייתן להם שירותים בעניין כאמור.
תמי סלע: (4)	לא יבדוק ולא יחקור חייב אם ייצג אותו או את הזוכה או אם נתן לאחד מהם שירותים בחמש השנים שקדמו למועד ביצוע הבדיקה.
תמי סלע: (5)	לא יגלה מידע שהגיע אליו במסגרת מילוי תפקידו, ולא יעשה בו כל שימוש אלא לצורך ביצוע תפקידו.
תמי סלע: אני אומר שבעניין הזה יש גם בסעיף החוק המסמיך הוראה לגבי חובת סודיות, אבל בגלל שיש כאן סעיף שמונה את כל החובות של חוקר ההוצאה לפועל, חשבנו שמן הנכון שזה ייאמר גם כאן.
תמי סלע: זה סעיף קיים.
דוד רותם: אני מבקש להוריד את הסעיף הזה.
דוד רותם: לא יכול לייצג מישהו שחקרתי אותו.
דנה נויפלד: אם אדוני מוריד את זה, זה אומר שאין מניעה.
דנה נויפלד: המשמעות של הסעיף הזה מגבילה, היא גורמת לצינון.
דנה נויפלד: אם אדוני יורד אותו, זה אומר שניתן יהיה.
דוד רותם: לא. יהיה כתוב שחוקר הוצאה לפועל אינו רשאי לייצג חייב או זוכה או לתת להם שירותים.
דנה נויפלד: לעולם?
דוד רותם: אם הוא חקר אותם – לעולם.
ענת הר אבן: אבל בעניינים אחרים?
דוד רותם: מה זה בעניינים אחרים?
ענת הר אבן: יש למשל תיקים של בנקים שהם במאות ואלפים.
דוד רותם: בתיקים של הוצאה לפועל.
דוד רותם: ברגע שאדם הופך להיות חוקר בהוצאה לפועל, הוא איננו יכול לטפל בשום דבר שקשור לאותו אחד שנחקר על ידו, או לזוכה או לחייב.
דנה נויפלד: בשום נושא שהוא?
דוד רותם: בשום נושא שהוא בהוצאה לפועל.
דוד רותם: הייתי אפילו מרחיק לכת ואומר לא רק בהוצאה לפועל.
דוד רותם: איזו צורה יש לזה שאני היום יושב כחוקר ומחר אני מייצג אותו בתיק אזרחי אחר שיש לו?
דנה נויפלד: זה בדיוק העניין.
דנה נויפלד: זה לא מחר.
דנה נויפלד: יש כאן שנה של צינון.
דוד רותם: שנה זה שום דבר.
דוד רותם: שלח לחמך זה הרבה יותר משנה.
ענת הר אבן: אפשר להגדיל את התקופה.
ענת הר אבן: כל הפיילוט של חוקרי ההוצאה לפועל, דבר שאנחנו מתעתדים לעשות אותו בשנים הקרובות.
ענת הר אבן: יכול להיות שביום מן הימים אנחנו נפסיק, ואז אדוני מטיל מגבלה מאוד גדולה על עורכי הדין או על רואי החשבון שיפעלו והם לעולם לא יוכלו לייצג מוסדות גדולים.
דוד רותם: לא, אני רוצה שני דברים.
דוד רותם: אני רוצה שלוש שנים קדימה ואחורה.
ענת הר אבן: לאחורה יש חמש שנים.
דוד רותם: אז תעשו את שניהם חמש שנים.
דנה נויפלד: יש מצבים בהם לדוגמה הזוכה הוא בנק.
דנה נויפלד: זה אומר שההגבלה הזאת תגרום לכך שאותו חוקר הוצאה לפועל לא יכול לייצג גם את הבנק ולבנק יכולים להיות מיליון נושאים בהם הוא עוסק ולאו דווקא קשורים לתיקי הוצאה לפועל.
דנה נויפלד: הרי הסעיף הזה לא עוסק בתיק הספציפי בהוצאה לפועל אלא הוא עוסק בעניינים אחרים.
דנה נויפלד: אם יש תיק של בנק דיסקונט, זה אומר שאותו חוקר לא יוכל לייצג את בנק דיסקונט.
דוד רותם: בענייני הוצאה לפועל למרות שאני אומר לכם שזה רע.
דוד רותם: אם אני מייצג את הבנק בתביעות אזרחיות ומישהו אחר מייצג אותם בהוצאה לפועל, ואני אחר כך, חוקר, חייב לבנק הזה, איך מרגיש החייב?
דוד רותם: הוא יודע שאני ניהלתי נגדו את המשפט וקיבלתי נגדו את פסק הדין ועכשיו פתאום מגיע להוצאה לפועל, אז אני חוקר אחרים ולא חוקר אותו.
דנה נויפלד: אדוני צודק.
דנה נויפלד: לכן נקבעה כאן הוראת צינון.
דוד רותם: שנה זה לא מספיק.
דנה נויפלד: יש כאן מישהו מלשכת עורכי הדין?
דורית ואג: לא. נרשם סורין גנות אבל הוא לא הגיע.
דוד רותם: מה אתם רוצים מלשכת עורכי הדין?
דוד רותם: חמש שנים.
תמי סלע: רק בעניינים שהם לא ענייני הוצאה לפועל.
דוד רותם: רק בעניינים שהם לא ענייני הוצאה לפועל.
דנה נויפלד: עניין הוצאה לפועל בתקנה אחרת, הוא מנוע באותו תיק.
דנה נויפלד: כאן אומרים לא לייצג את אותו זוכה ואת אותו חייב בכל עניין שהוא.
דנה נויפלד: עכשיו אדוני מבקש פשוט לקבוע חמש שנים?
דנה נויפלד: לכל עניין שהוא?
דוד רותם: לכל עניין שהוא.
דוד רותם: הצדק צריך גם להיראות ולא רק להיעשות.
דוד רותם: להיעשות, ממילא הוא לא נעשה.
דנה נויפלד: אנחנו לא מתווכחים על העיקרון.
דנה נויפלד: השאלה אם חמש שנים זה משהו שאפשר לעמוד בו.
דוד רותם: מה זה אי אפשר לעמוד בו?
דוד רותם: לא יכול להיות שאני אתמנה חוקר הוצאה לפועל כאשר אתמול ייצגתי את אותו בנק בתביעה.
דנה נויפלד: השאלה היחידה היא משך הזמן ולא על העיקרון אנחנו שואלים עכשיו.
דנה נויפלד: השאלה היא האם משך הזמן הוא משהו שאפשר לעמוד בו.
דוד רותם: כמו שעשיתם בסעיף 4.
קריאה: היה כתוב חמש שנים.
דנה נויפלד: לא, זה אחורה.
דוד רותם: זה אחורה וזה קדימה.
דנה נויפלד: בגלל שמדובר בזוכים מסוימים שהם זוכים מוסדיים, השאלה היא אם זה משהו שהם יכולים לעמוד בו.
דוד רותם: אני חוקר ההוצאה לפועל והבנק רואה שאני חוקר הוצאה לפועל ואני עושה עבודה טובה, הוא יתחיל להעביר לי תיקים.
דוד רותם: שופט שפורש, לא ייתנו לו לגעת בתיק שהוא עסק בו.
ענת הר אבן: זאת מגבלה גדולה חמש השנים.
ענת הר אבן: אני חושבת ששלוש שנים זה מידתי.
ענת הר אבן: אולי אפשר להקטין את זה לשלוש שנים.
ענת הר אבן: למרות שעורכי הדין לא נמצאים כאן, אנחנו פונים בשמם.
דוד רותם: בשמם אני רוצה להאריך את זה לעשרים שנים.
דנה נויפלד: לא, זה לא רק לטובת עורכי הדין אלא גם לטובת הציבור.
דנה נויפלד: השאלה היא האם אנחנו רוצים להביא אנשים טובים שיבואו לעסוק ואנשים איכותיים שיעסקו כחוקרי הוצאה לפועל.
דנה נויפלד: זה לא קשור ללשכה אלא זה קשור לאינטרס הציבורי.
דנה נויפלד: האם זה לא ימנע מאותם אנשים טובים שאחר כך לא ירצו שתהיה להם מגבלה עיסוקית במשך חמש שנים מלבוא ולהתמודד על תפקיד חוקר.
דוד רותם: מקבלים שם 200 שקלים לשעה.
דוד רותם: כמה שעות בשבוע עובדים החוקרים האלה?
ענת הר אבן: עד חמישים שעות בחודש.
דוד רותם: זה אומר כל יום שעתיים.
דוד רותם: עורך דין מהטובים שבהם שעוסקים בדברים האלה, בשביל 10,000 שקלים, למה שהוא יבוא?
דוד רותם: זה לא מעניין אותו.
דוד רותם: הוא יבוא, ולא נעים לומר, אבל אני אומר לכם שלחוקרי ההוצאה לפועל, אסור להם אמנם להשתמש בזה, לא בכתב ולא בעל פה, אבל אני יכול לתת לכם 24 אלף תרחישים איך יעשו מזה חיים.
דוד רותם: אני בא ב-4:30 כי יש לי באותו יום שתי חקירות, אני בא ללשכה, ולפני הדיון אני קורא לפקיד שם ואומר לו שהבוקר לא הספקתי ומבקש ממנו להכניס את זה.
יעל קסטן רבסקי: אני פונה לאדוני מפורום הארגונים לשמירת זכויות חייבים בהוצאה לפועל.
דוד רותם: אני לא מתכוון לבטל את התקנות האלה.
יעל קסטן רבסקי: עמדתנו בעניין הזה ידועה והיא לא השתנתה.
יעל קסטן רבסקי: חשוב לי לומר שלא ברור לי מדוע רשות האכיפה והגבייה צריכה לדבר בשם לשכת עורכי הדין.
יעל קסטן רבסקי: הם יכולים לייצג את עצמם.
דנה נויפלד: היא לא דיברה בשם לשכת עורכי הדין.
דוד רותם: היא דיברה בשם הציבור.
דוד רותם: בשם מי את מדברת?
יעל קסטן רבסקי: אני מדברת בשם פורום הארגונים לשמירה על זכויות חייבים.
יעל קסטן רבסקי: ארגונים שמייצגים חייבים בהוצאה לפועל ואנחנו מנסים גם להציג את העמדה של חייבים בהוצאה לפועל.
דוד רותם: אתם בעצם לא פורום ארגונים אלא אתם מדברים בשם החייבים
יעל קסטן רבסקי: אנחנו פורום ארגונים שמייצגים ועוסקים בחייבים בהוצאה לפועל.
יעל קסטן רבסקי: כן חשוב לי להציג את הצד השני וזה אינטרס הציבור, כפי שאדוני אמר, וזה לא רק עניין שהצדק ייראה אלא שהוא גם ייעשה.
יעל קסטן רבסקי: לטעמנו חמש שנים זה פחות מדיי.
יעל קסטן רבסקי: כמו ששופט שדן בתיק מסוים, ואחר כך לא יכול לייצג בתיק הזה, כך גם כאן.
דוד מדיוני: זה אותו תיק.
דוד רותם: באותו תיק הוא לא יכול בשום מקרה.
דוד רותם: האם שופט שישב בבית המשפט העליון יכול להיות אחר כך מגשר בין צדדים שבחמש השנים האחרונות הופיעו בפניו?
דנה נויפלד: בוודאי שכן.
אריה כהן: ודאי.
דוד רותם: אני לא שואל אתכם אלא אותה.
יעל קסטן רבסקי: מבחינתנו שנה כפי שאדוני אמר, זאת תקופה קצרה מדיי וצריך להאריך אותה.
דוד רותם: אתם כבר הארכתם את חמש השנים שהצעתי.
אריה כהן: אנחנו קיבלנו רשימה של עורכי דין ועורכי הדין שקיבלנו הם עורכי דין מהשורה.
אריה כהן: חלק ניכר מהם הם עורכי דין שאנחנו גם מכירים אותם, שהם מייצגים היום גופים.
אריה כהן: אנחנו שמנו כאן הרבה מאוד סייגים על עורך דין שלא באותה לשכה, שלא באותם תיקים.
אריה כהן: במידה שאנחנו נעשה את זה באותו תיק בהוצאה לפועל, באותו חייב, כן.
אריה כהן: במידה שאנחנו נגביל את זה כלפי זוכה שלא היה לו שום קשר לאותו חייב, אנחנו ניכנס לבעיה.
דוד רותם: לא הבנתי את מה שאמרת.
אריה כהן: אם אנחנו נגביל את זה למקרים בהם הוא מייצג את אותו זוכה אבל רק את אותו זוכה בלי שום קשר או הקשר לאותו חייב, אנחנו בבעיה.
אריה כהן: רק במקרים שבהם אותו זוכה היה לו הקשר עם החייב, על הדבר הזה אפשר לדבר, אבל על המקרים האחרים, רוב הזוכים שלנו הם זוכים גדולים, הם מוסדיים ואנחנו נפגע במציאות.
דוד רותם: אני רוצה לראות את ההרגשה שלך.
דוד רותם: תאר לך שאני מייצג את בנק לאומי, אני לא ייצגתי שום דבר בתיק שלך ואני הולך לשבת כחוקר בתיקים שקשורים לבנק לאומי.
דנה נויפלד: הוא צודק.
דנה נויפלד: עם העיקרון אי אפשר להתווכח.
דנה נויפלד: העיקרון הוא מוצדק.
דוד רותם: לא יהיו חוקרים הגונים שיוכלו לעשות את העבודה בתיקים אחרים?
דוד רותם: תחליפו ביניהם.
דוד רותם: מי שמייצג את בנק לאומי יתעסק עם התיקים של בנק המזרחי, ומי שמייצג את בנק המזרחי יתעסק עם התיקים של בנק לאומי.
ענת הר אבן: אדוני מדבר על התקופה שמהרגע שהוא חדל להיות חוקר הוצאה לפועל, אז קיימת מגבלה ששנה הוא לא יכול לעסוק בענייניו של אותו בנק.
ענת הר אבן: השאלה אם הארכת התקופה לחמש שנים היא מידתית ואם אין בה פגיעה באינטרס.
דוד רותם: הוא מייצג את הבנק.
ענת הר אבן: אבל לא בתקופה שהוא משמש כחוקר הוצאה לפועל.
דוד רותם: גם אני הייתי יודע לבחור לי את עורך הדין שיטפל לי בתיקי ההוצאה לפועל.
דוד רותם: הוא היה כל השנים חוקר, יש לו את הקשרים הנכונים ולכן בואו נלך אליו.
ענת הר אבן: זאת לא פגיעה גדולה מדיי בחופש העיסוק ובחוק יסוד: חופש העיסוק?
דוד רותם: אני מציע שאחד מהם יפנה לבג"ץ ושבג"ץ יבטל את ההגדלה שלי.
דוד רותם: לשם כך יש בג"ץ.
תמי סלע: זה לא מגביל את היכולת שלו כעורך דין או כרואה חשבון.
דנה נויפלד: לא. בסך הכל אנחנו כן רוצים להביא את אותם אנשים טובים.
דנה נויפלד: השאלה אם זה מטיל מגבלה שתמנע מאנשים טובים להגיע כיוון שהם יחשבו אחר כך שבעתיד הם לא יוכלו לייצג את בנק הפועלים או את סלקום או לא משנה את מי, במשך חמש שנים לאחר מכן.
דנה נויפלד: העיקרון הוא עיקרון נכון, העיקרון הוא עיקרון מוצדק והוא קיים גם היום.
דוד רותם: שלא ישבו בתיקים של סלקום.
ענת הר אבן: כן, אבל הם לא יכולים לצפות מה יהיה בהמשך.
דוד רותם: אין להם.
דוד רותם: תראו, מכיוון שאני מאמין שיצר לב האדם רע מנעוריו, אני מאמין שכל אחד יש לו ציפיות.
דוד רותם: לשכת עורכי הדין לא הגיעה, אבל זה לא מעניין אותי.
דוד מדיוני: לא, זה מעניין.
דוד מדיוני: ממה שהבנתי, הייתה להם תקלה הבוקר.
דוד רותם: מי היה צריך לבוא?
אריה כהן: סורין.
דוד רותם: טלפני לסורין ותשאלי אותו כמה זמן אני אחכה לו.
דוד רותם: אני מחכה לו.
דוד רותם: אני מודיע לכם שאני מוכן לחכות לו.
דוד מדיוני: זה ייתן יתרון לרואי החשבון.
ענת הר אבן: גם רואי החשבון במשרדים הגדולים מייצגים את המוסדות הגדולים.
דוד מדיוני: כן, אבל רואי החשבון לא פועלים בהוצאה לפועל.
דוד רותם: יש בעיה לרואי החשבון?
דוד מדיוני: בכלל לא.
אבי פרידמן: לרואי החשבון אין בעיה בהצעות האלה ובמה שאמר אדוני.
אבי פרידמן: לרואי החשבון יש בעיה עם עצם המינוי כי שוכחים אותנו.
דוד רותם: זאת בעיה אחרת.
דורית ואג: סורין אמר שהוא שלח SMS שהוא לא יכול להגיע.
דוד רותם: תגידי לו שאני סולח לו אבל אני מצטער כי אנחנו דנים בדברים חשובים.
דוד רותם: תגידו, למה אי אפשר לצלם עמוד אחד מהפרוטוקול  אלא צריך לצלם את כולו?
דוד רותם: גם כשזה סרוק, אפשר לסמן קטע.
ענת הר אבן: אדוני מדבר על התביעה הייצוגית?
ענת הר אבן: אנחנו נענה במסגרת בית המשפט.
דוד מדיוני: אנחנו נענה במסגרת התביעה.
דוד רותם: אני רק נותן לכם רעיון.
ענת הר אבן: אנחנו מודעים לפעילות רשם החברות ולתקנות האגרות של רשם התאגידים.
דוד רותם: רשם הפטנטים.
ענת הר אבן: גם לנו יש מערכת חדשה שעולה לאוויר בעוד חצי שנה.
דוד רותם: המחשבים של מדינת ישראל, יש אתם כל הזמן תקלות.
דורית ואג: הוא אומר שאף אחד לא יבוא, אם זה יהיה חמש שנים.
דוד רותם: תגידי לו שרואי החשבון מאוד שמחים.
דוד מדיוני: זה מה שאמרתי.
דורית ואג: הוא אמר ששנה זה קצר מדיי וחמש שנים זה ארוך מדיי.
דורית ואג: הוא מציע לעשות משהו סביר.
דורית ואג: באמצע.
ענת הר אבן: בתקנה 37יב(ב), אנחנו מאריכים את התקופה משנה לחמש שנים.
דוד רותם: אני רוצה חמש שנים.
יחזקאל סיבק: אני מניח שהתשובה של ועדת ההוצאה לפועל של הלשכה – אני בוועדת בתי משפט ואני לא קשור לוועדת ההוצאה לפועל – עניינית זה פרק זמן מאוד ארוך.
יחזקאל סיבק: אני חושב שהמועד הרלוונטי הוא מועד סיום הקשר עם הלקוח.
דוד רותם: לא. זה לגבי העתיד.
יחזקאל סיבק: על זה אני מדבר.
ענת הר אבן: מהרגע שחוקר סיים להיות חוקר.
יחזקאל סיבק: אני מדבר על זה, או על התחלת הקשר עם הלקוח.
יחזקאל סיבק: לגבי הגדרה של קשר עם הלקוח, יש כאן בעיה אחת עם הנושא של מי הוא הלקוח לגבי תאגידים.
יחזקאל סיבק: לגבי תאגידים יכולה להתעורר בעיה למשל שאתה אמנם לא תייצג את סלקום אבל תייצג את חברת הבת של סלקום.
יחזקאל סיבק: כלומר, צריך כאן להגדיר בצורה מאוד מדויקת.
דנה נויפלד: השאלה מי החייב ומי הזוכה.
יחזקאל סיבק: צריך להגדיר בצורה מדויקת גם חברות בת וחברות קשורות.
יחזקאל סיבק: זאת בעיה ראשונה.
יחזקאל סיבק: מהותית, אני מבין את הרצון.
יחזקאל סיבק: כלומר, חמש שנים לא לייצג את אותו לקוח, זה הרבה מאוד זמן.
יחזקאל סיבק: השאלה היא מתי אדוני חושב בעצם נמחק, יש איזה דלית, לזיכרון מאותה חקירה.
יחזקאל סיבק: אין כאן איזושהי אמת מוחלטת.
יחזקאל סיבק: האמת המוחלטת נעה בין שנת צינון רגילה, כמו שקובעים למשל בתחומים של דיני עבודה, לבין האין סוף.
יחזקאל סיבק: אפשר גם לומר שאי אפשר לייצג לעולם את אותו אדם שחקרת, חייב, במסגרת התיק שלו.
יחזקאל סיבק: אני חושב שפרק זמן סביר הוא פרק זמן של עד סדר גודל של שנתיים.
יחזקאל סיבק: כלומר, מעבר לזה, גם בתחושה, זה לא נראה נדרש, אבל זה באמת עניין של תחושה.
יחזקאל סיבק: השאלה היא מה התחושה של אדוני כציבור.
דוד רותם: התחושה שלי כציבור היא שלא יכול להיות מצב שהיום חקרת אותי בתיק של לקוח גדול ופסקת נגדי כמובן.
דוד מדיוני: הוא לא פוסק.
דוד רותם: סליחה, לא פוסק.
דנה נויפלד: עשית בדיקת יכולת.
יחזקאל סיבק: הייתי עשוי להימצא במצב שאני משרת את האינטרס של הזוכה.
יחזקאל סיבק: זאת ההגדרה, גם אם לא עשיתי את זה בפועל.
דוד רותם: אתה ודאי לא עשית את זה בפועל.
דוד רותם: אין לי ספק שהחוקרים האלה הם מאה אחוזים בסדר, אבל כל שאלת ניגודי העניינים זאת המראית עין והם אף פעם לא עושים את זה.
יחזקאל סיבק: אני עכשיו הולך ובודק במקביל.
יחזקאל סיבק: מה החוק אומר למשל במערכת יחסים של עובד-מעביד במצבים שאתה חשפת כלפי העובד סודיות נוראה וסודות מקצועיים ואז נותנים שנה.
יחזקאל סיבק: מה אני עושה למשל במצב של צינון של עובדי מדינה שעוברים לסקטור הפרטי, למשל אנשי משרד האוצר שאתה מוצא אותם אחרי פרק זמן בסקטור הפרטי?
יחזקאל סיבק: תכף ייתנו לי את התשובה.
דוד רותם: לך עם משהו אחר.
דוד רותם: שופט שפרש מתפקידו, האם מותר לו – עזוב את החוק – לייצג אחר כך אדם שעניינו נדון בפניו?
יחזקאל סיבק: אני חושב שלגבי שופטים, גם כאן אין אמת מוחלטת.
דוד רותם: בתי המשפט זאת לא אמת מוחלטת?
יחזקאל סיבק: לפחות לא באלה שאני מסתובב.
דוד רותם: אנחנו כנראה מסתובבים בבתי משפט אחרים.
יחזקאל סיבק: אני יכול לומר שאני מחיל עליו את כללי הצינון הרגילים, כמו שאני מחיל על כל אדם שהוא.
יחזקאל סיבק: איפה זה מפריע לגבי שופט?
יחזקאל סיבק: לגבי שופט אני אומר דבר אחר.
יחזקאל סיבק: אני אומר ששופט הוא איזשהו יצור חברתי או פונקציה חברתית שאני מייחס לה איזשהו ערך שהוא ערך מוסף.
יחזקאל סיבק: הוא לא האדם הרגיל.
יחזקאל סיבק: הוא לא האדם הרגיל שאני מחיל עליו ערכים של צינון שאני מחיל במצבים אחרים של קשרים בין צדדים.
יחזקאל סיבק: אני אומר שבמקרה של שופט, אני לא חושב שזאת ההקבלה הנכונה.
יחזקאל סיבק: אני חושב שההקבלה הנכונה היא המצב של החשש לניגודי אינטרסים.
יחזקאל סיבק: למשל, נתתי את הדוגמה של אוצר ומעביד שאותו פקיד אוצר עבד מולו.
יחזקאל סיבק: כמה אני מצנן אז?
יחזקאל סיבק: אני מצנן שנה?
דוד מדיוני: שנה.
יחזקאל סיבק: יכול להיות שתקופה של שנה היא מספיקה.
יחזקאל סיבק: אני אחמיר עם עצמי עוד טיפה ואני אקח את השנתיים האלה ומכאן יצרתי גם את האיזון של השנתיים.
דורית ואג: שנה וחצי.
דוד רותם: שלוש שנים.
דוד רותם: (ג)	לעניין תקנה זו, "חייב" או "זוכה" – לרבות אח, אחות, בן זוג, הורה, בן או בת של חייב או זוכה.
יחזקאל סיבק: צריך לראות את כל ההגדרות של חוק ניירות ערך ושל חוק החברות.
יחזקאל סיבק: זה אמצעי קל מאוד לאכיפה של ההוראה.
יחזקאל סיבק: אני לא אייצג אתכם עכשיו אלא אני אייצג את החברה שלכם שמתעסקת במוצר הנלווה.
תמי סלע: צריך לומר לעניין תאגיד שזאת גם חברת בת או חברה קשורה ולהסתכל בהגדרות.
תמי סלע: אם כן, שלוש שנים.
תמי סלע: 37יג.
תמי סלע: בדיקת בקשות ושיקולי הוועדה הממליצה     (א)	הוועדה הממליצה תדון בבקשות שהוגשו לה – כאן מדובר על הבקשות של אנשים להתמנות כחוקרי הוצאה לפועל – ואם ראתה צורך בכך תזמין את המבקש לדיון בבקשתו.
תמי סלע: הכשרה     נכלל מבקש ברשימת חוקרי ההוצאה לפועל, יהיה עליו לעבור הכשרה מתאימה כפי שיקבע מנהל מערכת ההוצאה לפועל.
דוד רותם: למה שלא יעשו את זה קודם?
דוד רותם: כמו במינוי שופטים.
דוד רותם: קודם הולכים לקורס ואחר כך באים לוועדה.
ענת הר אבן: הצגנו לייעוץ המשפטי של הוועדה שבעצם ההכשרה שנעשית על ידינו היא קודם למינוי, שהיא תנאי למינוי.
דוד רותם: אם כך, צריך יהיה לכתוב שלא ייכלל אדם ברשימת חוקרי ההוצאה לפועל אלא אם כן עמד בהכשרה.
דוד מדיוני: בסדר.
תמי סלע: 37יד	הצגת הרשימה     	בסעיף לא מוצעים תיקונים אלא זאת רק הוראה שאומרת שרשימת החוקרים צריכה להיות פתוחה לעיון הציבור ומוצגת באינטרנט.
דוד רותם: איפה היא מפורסמת?
תמי סלע: ברשומות ובאתר האינטרנט.
דוד מדיוני: גם באתר שלנו.
דוד רותם: איפה כתוב שהיא תהיה מפורסמת ברשומות?
תמי סלע: אם אני לא טועה, היה מקום אחר שזה נאמר.
דוד רותם: אני רוצה שהיא תפורסם לא רק באתר האינטרנט שלכם.
דוד רותם: עדיין יש רשומות.
דוד רותם: עוד מעט יבטלו את זה, אבל בינתיים זה קיים.
דוד רותם: כאשר אתם אומרים שהרשימה תהיה פתוחה לעיון הציבור בלשכות ההוצאה לפועל, מה הכוונה?
דוד מדיוני: באתר שלנו.
דוד רותם: כתוב בלשכות וחוץ מזה באתר.
דוד מדיוני: אין בעיה.
דוד מדיוני: אנחנו יכולים לתלות את הרשימה.
חיים זקס: אני רוצה לציין שהמדיניות של משרד המשפטים היא לצמצם ככל האפשר את הפרסום ברשומות.
דוד רותם: אני יודע אבל אני לא מחויב למדיניות של משרד המשפטים וגם לא של האוצר.
דנה נויפלד: אפשר לפרסם, אבל השאלה למה זה מועיל.
דנה נויפלד: אם זה באתר, זה הרבה יותר נגיש מאשר ברשומות.
דנה נויפלד: אם זה כך, למה לסרבל את הפרסום ולמנוע אותו?
דוד רותם: כתוב שהחוק הוא מן המפורסמות שאינן צריכות ראיה כי הוא מתפרסם ברשומות.
דוד רותם: תבטלו את החזקה הזאת, תבטלו את הרשומות – אין לי בעיה.
דוד רותם: איך אני צריך לדעת שמישהו חוקר?
דוד רותם: להסתכל באתר?
דנה נויפלד: איך מגיעים לרשומות?
דנה נויפלד: דרך האתר של משרד המשפטים.
דוד רותם: לאחרונה גיליתי שבאתר רשמי הפטנטים הכל מתפרסם אבל גובים את האגרות לפרסום.
דוד רותם: אין לי בעיה שתבטלו את הרשומות בכלל.
דנה נויפלד: השאלה מה זה מוסיף.
דנה נויפלד: ממילא מגיעים לרשומות דרך האינטרנט.
דוד רותם: אבל עדיין יש את הפרסום הרשמי שנקרא רשומות.
דוד רותם: אין לי בעיה אם תבטלו אותו.
דוד רותם: אני בעד שיבטלו אותו כי באותו רגע אנחנו גמרנו גם את החזקה שהחוק הוא מן המפורסמות.
דוד רותם: אי אפשר יהיה לומר שהחוק הוא מן המפורסמות כי הוא פורסם באתר אינטרנט.
דנה נויפלד: בסדר, אדוני, אין כאן התנגדות.
דנה נויפלד: הפרסום היום נעשה ואפשר להגיע אליו דרך גוגל.
דוד רותם: יש גם אנשים פשוטים.
דנה נויפלד: השאלה אם אותם אנשים פשוטים מחפשים ברשומות.
דנה נויפלד: אני לא יודעת.
דוד רותם: אני כל חיי קראתי רשומות.
דוד רותם: גם כאן.
דוד רותם: אני מקבל את כל הרשומות.
תמי סלע: 37טו.
תמי סלע: ביטול המלצה ובחינה מחדש     (א)	הוועדה הממליצה, רשאית, מיוזמתה או לפי בקשה או תלונה שהופנתה אליה, לשקול מחדש את המלצתה לגבי חוקר הוצאה לפועל.
תמי סלע: הסיפא עברה לתקנה (ג) ולא נמחקה.
תמי סלע: תקנה (ב) היא הצעה של הייעוץ המשפטי.
תמי סלע: (ב)	מבלי לגרוע מהאמור בתקנת משנה (א), תשוב הועדה הממליצה ותשקול מחדש את המלצתה לגבי חוקר הוצאה לפועל, בחלוף שלוש שנים ממועד קביעתו ברשימה, לכל המאוחר, תוך בחנת חוות דעתם של הגורמים המוסמכים לגבי דרך התנהלותו, מילוי חובותיו כחוקר הוצאה לפועל ואופן מילוי תפקידו.
דוד רותם: אני לא אוהב את הסעיף הזה, אבל תכף נשמע הערות.
תמי סלע: אני אולי אסביר.
תמי סלע: הרעיון הוא שבגלל שאותו אדם בא מהשוק הפרטי והוא לא חלק מהמערכת, כי הוא לא כפוף לאיזושהי ביקורת רגילה של עובדי המערכת שהממונים עליהם רואים אותם מדי יום, וגם בגלל שכל פעם רשם אחר ממנה אותו ולא מישהו אחד רואה כל הזמן את התפקוד שלו, אז יש תועלת אולי אחת לתקופה לראות.
תמי סלע: הבנו גם שאמור להיות איזשהו פיקוח מטעם המערכת, אולי כניסה לחקירות כאשר כל המידע הזה ירוכז אחת לתקופה ותהיה בחינה, כיוון שהמינוי כרגע הוא לא מוגבל, לפחות על פי התקנות והרשימה היא רשימת עד.
תמי סלע: חשבנו שיהיה נכון שתהיה בחינה תקופתית של אותו אדם, האם ראוי להמשיך לכלול אותו ברשימה או לא.
תמי סלע: זה גם נותן למערכת איזושהי לגיטימציה אחרי תקופה.
תמי סלע: זה אולי יותר קשה לגבי בן אדם שבאופן קיצוני לא הוגשו עליו תלונות אלא פשוט הוא לא כל כך מתאים ואז לא מאריכים לו את המינוי כאשר יש איזשהו תהליך מובנה של בחינה מחדש.
תמי סלע: זה היה הרעיון.
ענת הר אבן: אני אשלים ואומר שהבחינה של אותו תפקוד יכולה להיעשות גם במשך אותן שלוש שנים.
תמי סלע: צריכה להיעשות.
דוד רותם: זה בדיוק העניין ולכן אני לא חושב שצריך את הסעיף הזה.
דוד רותם: אני רוצה שאתם תיקחו אחריות, אתם תפקחו, וכאשר יתברר לכם שאדם לא מתאים, לפי תקנה 37טו(א) אתם תגישו בקשה ותאמרו שהאיש לא עומד בדרישות ושהוא ילך הביתה.
דוד רותם: אחרת מה שיקרה זה שכל שלוש שנים אנשים יצטרכו להגיש בקשות ונקיים דיונים וכולי.
דוד מדיוני: צודק.
דנה נויפלד: מובן שהתקנה הזאת הייתה לכתחילה בקשה של הוועדה והיא הייתה בקשה של היועצת המשפטית שהייתה מקובלת עלינו.
דנה נויפלד: יש כאן דילמה כמובן.
דנה נויפלד: הבדיקה אמורה להיעשות ממילא.
דוד רותם: כל הזמן.
דנה נויפלד: במשך כל הזמן והיא לא מוגבלת בזמן.
תמי סלע: בשגרה.
דנה נויפלד: מה ששכנע בדיון מול תמי היה העניין שכאן זה בגלל שממילא המינוי הוא מוגבל לשלוש שנים.
תמי סלע: לא לפי התקנות.
ענת הר אבן: בלשכת מינויי שר הם נוהגים לתחום את המינוי.
ענת הר אבן: הוועדה כאן היא ועדה ממליצה לפי סעיף 68(א) ורשימת ההמלצות עוברת לשר שהוא זה שממנה.
ענת הר אבן: יש מחלקה של מינויי שר שהיא בדרך כלל תוחמת את המינוי בזמן.
ענת הר אבן: אין הגדרה מוחלטת.
ענת הר אבן: אלה יכולות להיות שלוש שנים או חמש שנים.
דוד רותם: לא מעניין אותי מה עושה השר.