GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמי סלע: יש לי הערה לגבי הסמכות לבקש פלט או מסמך.
תמי סלע: אני חושבת, שכדאי להפריד את זה מהסעיף של המידע שמשתמשים בו בצורה יותר גורפת, ואולי למקד אותה יותר.
תמי סלע: בדומה לחלק הסמכויות של התפיסה או החיפוש, רק אם יש בה דבר כדי ללמד על הפרה של צו הפיקוח, ושהיא תהיה מופנית לעבריין המין ולא לילדיו הבגירים.
רונית זר: אבל אז תהיה בעיה.
רונית זר: השאלה הבאה תהיה: למה אתם צריכים את זה.
רונית זר: רק אם יש את סמכות החיפוש במחשב ייתנו את הסמכות הזו של קבלת הפלט.
רונית זר: אני חוששת, שאנחנו נצטרך לבוא ולהסביר למה אנחנו צריכים אותה.
רונית זר: אם הרעיון הוא לאפשר לנו יותר נגישות לאינפורמציה שיכולה לסייע במניעה, אז אנחנו לא...
תמי סלע: כמו שרחל הציגה את זה: לכאורה, זה אמור להיות פלט ספציפי או משהו ספציפי שהם אמורים לחפש.
תמי סלע: אז זה אמור להיות משהו שמעיד על הפרה של אחד התנאים בצו הפיקוח.
תמי סלע: אם רוצים את זה כמשהו כללי שבא לדוג דברים כמו מידע, זה משהו אחר.
עמית מררי: זה בא לדוג דברים ספציפיים, אבל לא צריך להגיע לרמת חשד שבוצעה הפרה.
עמית מררי: כלומר, הם כן מחפשים ספציפית על פי ההגבלות, וזה גם בהתאם לסעיף קטן (ב), שרחל הפנתה אליו קודם.
עמית מררי: אם באמת מחפשים דברים ספציפיים, זה עדיין לא אומר שצריך רף של חשד להפרה.
עמית מררי: זו סמכות שהם צריכים אותה כעניין שבשגרה גם בלי שמתעורר חשד ספציפי.
חגית לרנאו: בית משפט לא נותן את המגבלות כאשר יש חשש להפרות.
תמי סלע: חלק מהסמכויות השימוש בהן הוא רק תפיסת חפצים.
תמי סלע: אני לא יודעת איך זה יעבוד עם המחשב.
תמי סלע: כפי שתיארת את זה, יש פה שלב ראשון של תפיסת המחשב.
תמי סלע: כמו שהסמכויות בצו הפיקוח מוגדרות, תפיסת חפץ היא מוגבלת רק אם יש יסוד סביר להניח כי באותו חפץ מתבצעת הפרה של תנאי הפיקוח.
תמי סלע: זה לא יתקיים לגבי מחשב, אם רוצים להשתמש בחיפוש במחשב בצורה יותר שגרתית.
רחל גוטליב: החדירה לחומר מחשב היא עצם העתקה.
חיים ויסמונסקי: הם יצטרכו להעתיק בביתו של החשוד, וזה יכביד על המשטרה.
רונית זר: אבל זה אפשרי.
חיים ויסמונסקי: זה הליך שיכול לקחת גם שעות.
חיים ויסמונסקי: זה לא הליך פשוט.
חיים ויסמונסקי: המשטרה מאוד לא אוהבת לעשות את זה, ואני לא רואה שום סיבה שאתם תאהבו לעשות את זה.
רחל גוטליב: אם זה לוקח שעות, אני לא מניחה שנעמוד בזה.
דפנה ביינוול: זה גם מצריך איש מקצוע.
דפנה ביינוול: לא כל קצין פיקוח יוכל לעשות זאת.
חיים ויסמונסקי: זה החוקר המיומן.
רחל גוטליב: אני לא חושבת, שבמסגרת ביצוע תפקידי יחידת הפיקוח הם יעשו חיפושים של 4 שעות כדי להעתיק את כל ההארד דיסק.
רחל גוטליב: לכן, הסמכות של דרישה לקבלת מסמך, לרבות פלט, נראית לי הסמכות הראשית.
רחל גוטליב: זה בעצם מה שהם עושים היום.
דפנה ביינוול: גם בשביל פלט הם יצטרכו להעתיק.
רחל גוטליב: יש הבדל בין לדרוש מסמך כדי לעיין בו במקום, ובין תפיסה.
רחל גוטליב: לדרוש מסמך - הוא מבקש ממנו מסמך או פלט כדי לראות, אבל לא לתפוס אותו.
רחל גוטליב: בשביל לתפוס יש סעיף אחר.
רחל גוטליב: התפיסה מותנית אם הוא רואה בין המסמכים משהו שמעיד על הפרה.
תמי סלע: לעניין החדירה למחשב במקום העבודה – לאור הניסוח של התנאים האחרים בצו הפיקוח, אני לא חושבת שאפשר להגיד: בוא נסמוך על בית המשפט שיקבע מגבלות.
תמי סלע: כאשר דורשים מאדם שהוא לא מבני משפחתו מידע, אז מצוין במפורש שהדבר לא יחשוף את זהותו.
תמי סלע: אני חושבת, שגם אם חושבים על כך שאפשר יהיה לבוא ולחדור למחשב במקום עבודתו, צריך יהיה לנסח את זה בצורה יותר זהירה, לוודא שזה לא יחשוף אותו, לנסח את המגבלות בתוך הצו עצמו ולא לסמוך רק על מה שבית המשפט יגיד, כפי שבשאר הדברים פה זה נעשה בצורה מאוד זהירה: אם חרגו מתחום המגורים שלו, בני המשפחה שלו ואנשים היודעים על העבירה.
רחל גוטליב: רונית הסבירה, שיש מקרים בהם מקום העבודה יודע.
רחל גוטליב: כפי שזה מנוסח היום בסעיף קטן (3) – ואם את אומרת, אז נעשה אותו דבר לגבי חיפוש במחשב במקום העבודה – אם מקום העבודה יודע, להגביל את אפשרות דרישת ידיעות ומסמכים כך שאין בכך כדי לגלות נראה לא נכון.
רחל גוטליב: כתוב: לגלות.
רחל גוטליב: כלומר, אם הוא יודע זה לא מגלה.
רחל גוטליב: הוא יודע קודם.
רחל גוטליב: אני לא בטוחה שזו הפרשנות הנכונה.
רחל גוטליב: אם הוא הולך למקום העבודה בידיעה של יחידת הפיקוח ומקום העבודה יודע שהוא עבריין מין שנמצא תחת פיקוח, בנסיבות כאלה לבקש ממקום העבודה מסמך או פלט או לחדור לחומר מחשב, באותם מקרים קיצוניים אני לא חושבת שצריך לקבוע את המגבלה הזו.
רחל גוטליב: כמובן שאסור שזה יתגלה לאנשים אחרים.
חגית לרנאו: המקרים בהם מקום העבודה יודע הם מקרים חריגים.
חגית לרנאו: רונית נתנה את הדוגמא.
חגית לרנאו: נותנים להם סמכות לאשר או לאשר מקום עבודה.
חגית לרנאו: בתוך הסמכות לאשר או לא לאשר מקום עבודה טמונה גם הסמכות לאשר בתנאים.
חגית לרנאו: זה הפתרון שלפעמים מוצאים.
חגית לרנאו: התנאים יכולים להיות, שזה יהיה עם ידיעת המעביד וכו'.
רונית זר: זה רק לחלק מסוים.
רחל גוטליב: במקרה כזה, איך תוכל רונית לפקח שהתמלאו התנאים?
רחל גוטליב: נניח שהוא עובד עם מחשב, איך היא תוכל לפקח שהוא לא גולש לאתרים בכלל.
חגית לרנאו: כמו שהיום היא מתנה מקום עבודה מסוים בידיעת המעביד, היא יכולה להתנות מקום עבודה מסוים בזה שהוא יאפשר לקצין הפיקוח לבוא ולהסתכל על המחשב.
תמי סלע: אבל אין היום את הסמכות לחפש במקום העבודה שלו.
תמי סלע: עשו פה איזונים מסוימים.
רחל גוטליב: ואז הסמכות צריכה להיות כזו שתאפשר לדרוש ידיעות ומסמכים מהמעביד, שתאפשר חדירה לחומר מחשב בידיעת המעביד.
חגית לרנאו: זה חלק מהתנאים שהיא מגדירה באישור העבודה.
רונית זר: אנחנו נוכל לבדוק.
חיים ויסמונסקי: לפי מה שכתוב היום, אפשר היום לחדור למחשב במקום עבודה.
תמי סלע: היום החדירה לחומר מחשב היא חיפוש.
תמי סלע: היום זה בתוך פסקה 6, ופסקה 6 מדברת על חיפוש במקום מגוריו או ברכבו.
תמי סלע: החדירה היא חיפוש.
תמי סלע: זה מוגבל למקום מגוריו או לרכבו.
תמי סלע: זה שזה פוצל לפסקה נפרדת, זה הוציא את זה מהמגבלה של מקום מגוריו או רכבו.
תמי סלע: כל מה שבהחזקתו ובשליטתו, וזה יכול להיות גם במקומות אחרים.
תמי סלע: יכול להיות שזה מוצדק, אבל אולי זה גם מחייב זהירות או מגבלות נוספות.
חיים ויסמונסקי: אני חושב שאפשר להעריך, שאם לא תהיה סמכות עם שיניים לחפש בחומרי מחשב במקום העבודה אנחנו קצת מדברים פה באוויר.
תמי סלע: אפשר לחשוב שמקום העבודה הוא המקום היחיד.
תמי סלע: יכולות להיות לו עוד פעילויות אצל חברים ושכנים.
חיים ויסמונסקי: נכון.
חיים ויסמונסקי: אבל אנחנו מדברים על מקום קבוע, שבו יש לך את החדר שלך, את הפינה שלך ואזור פרטיות.
חיים ויסמונסקי: זו נראית לי כזירה מאוד פשוטה.
שרונה עבר-הדני: יש ספרייה ציבורית, אינטרנט קפה.
חיים ויסמונסקי: נראה לי יותר קשה להיכנס לסיטואציה מינית באינטרנט קפה מאשר בחדר שלך במקום העבודה.
רחל גוטליב: אם ההתניה בצו הפיקוח היא על מקום עבודה מסוים, שיעבוד בתנאים מסוימים, חייבים לתת להם את האפשרות לפקח על זה.
רחל גוטליב: לצורך כך צריכים לתת להם את הסמכות לדרוש ידיעות ומסמכים, ולחדור לחומר מחשב במקרים המתאימים.
רחל גוטליב: אנחנו יכולים לנסות לצמצם את זה, ולהגדיר את זה יותר מדויק.
רחל גוטליב: אני חושבת, שאנחנו חייבים לתת להם את זה.
דוד רותם: צריך לתת להם את זה, אבל צריך שתהיה גם הסכמת המעביד.
רחל גוטליב: ידיעת המעביד.
דוד רותם: אני לא יודע אם ידיעת.
דוד רותם: השאלה היא, מה הוא יודע ומה הוא מסכים.
חגית לרנאו: בשביל שהוא יסכים שיבוא מישהו מיחידת הפיקוח ויסתכל במחשבים שלו הוא צריך להבין שמדובר בעבריין מין.
דוד רותם: את זה הוא כבר יודע מראש.
דוד רותם: כאשר הוא לעבוד במקום מסוים הוא צריך לקבל את אישור יחידת הפיקוח בכל מקרה.
דפנה ביינוול: אם זה התנאי.
דפנה ביינוול: לא תמיד.
רחל גוטליב: רונית, האם מקום העבודה יודע שהוא בפיקוח.
רונית זר: בחלק מהמקרים.
דוד רותם: האם בחלק מהמקרים הוא לא יודע?
רונית זר: לפני שבועיים אישרנו למישהו לעבוד כחרט באיזשהו מפעל, וזה מישהו שעשה את העבירות שלו באמצעות מחשב – הוא יצר קשר עם כל מיני נערים באמצעות המחשב.
רונית זר: הוא ביקש לעבוד על מחשב, ולא התרנו לו.
רונית זר: הוא מצא מקום עבודה שהוא הולך לעבוד בו כחרט, וזה היה בסדר.
רונית זר: כאשר עשינו פיקוח במקום העבודה ראינו אותו יושב ליד המחשב.
רונית זר: מה קרה?
רונית זר: המעביד גילה את היכולות המיוחדות שיש לי במחשב.
רונית זר: הוא אמר לנו, שהמעביד יודע שהוא ישב בבית סוהר והוא מסכים.
רונית זר: אם המעביד מסכים שאנחנו נבדוק ונחפש, אז בסדר.
רונית זר: הרבה יותר קל לנו לעשות את זה.
רונית זר: אחד כזה לא יכול היה לעבוד, אם לא היתה לי אפשרות לפקח מה הוא עושה עם המחשב.
רונית זר: אם הוא לא ייתן לנו את האפשרות שאנחנו נוכל לבדוק מה הוא עושה, מבחינתי הוא נגיש כל הזמן למחשב ואני לא אוכל להיות שקט.
דפנה ביינוול: אבל את יכולה להגיש בקשה לעיון חוזר בבית המשפט, ולומר שמקום העבודה הזה שאישרנו לא עומד בתנאים.
רונית זר: ודאי.
רונית זר: זו סמכות שבידנו.
רונית זר: אנחנו יכולים לא להתיר לו לעבוד שם.
רונית זר: אני מדברת על מקרה שבו יש הסכמה ואנחנו יכולים לשלוט בתנועות ולשלוט  במה שהוא עושה.
רחל גוטליב: אז אין סיבה שתשנו.
רונית זר: בדיוק.
רחל גוטליב: לכן, אין בעיה להתנות את זה בהסכמת המעביד.
רחל גוטליב: מקרה אחד הוא כאשר זה מחשב שהוא בשליטתו או בהחזקתו, ואם מדובר באדם אחר או במעביד זה כפוף להסכמתו של אותו אדם.
רחל גוטליב: אנחנו יכולים לנסות לצמצם את זה.
דוד רותם: ואז בעצם אני מגלה למעביד שמדובר בעבריין.
רחל גוטליב: הוא יודע.
רחל גוטליב: אם הוא לא יודע, אז לא.
חגית לרנאו: במקרים כאלה עבריין המין יצטרך להחליט, האם הוא רוצה  לעבוד אצל מעביד שיש אצלו מחשב ואז זה יהיה כרוך בגילוי למעביד וכו', או שהוא לא רוצה שיידעו ואז הוא ימצא מקום עבודה שבו אין מחשב.
חגית לרנאו: אפשר למצוא את האיזונים.
חגית לרנאו: זה הרבה פעמים תפקיד של בית המשפט, לראות איפה נקודת האיזון.
דוד רותם: זה צריך להיות בהסכמת המעביד.
יצחק קדמן: אתה הזכרת קודם את הטלפונים הניידים וטכנולוגיות אחרות, שהיום מאפשרות כל מיני דברים.
יצחק קדמן: האם הנוסח הקיים, המדבר על חומר מחשב, מכסה את הדברים האלה?
חיים ויסמונסקי: כן.
חיים ויסמונסקי: חומר מחשב, כהגדרתו בחוק המחשבים, זה כל מה שהוא מידע או תוכנה.
חיים ויסמונסקי: מידע זה כל מה שיש לו זיכרון.
חיים ויסמונסקי: לדוגמא, זיכרון של מכונת צילום, זיכרון של פקס כאשר הדף נגמר, מכשיר GPS, כל סוג של מחשב כף יד כזה או אחר.
חיים ויסמונסקי: הכל כלול בפנים.
חיים ויסמונסקי: אין שום בעיה.
מאירה בסוק: יש היום גם גישה מרחוק.
חיים ויסמונסקי: זו שאלה שעלתה: האם אפשר במסגרת חדירה לחומר מחשב להתקשר לאתר הבנק שלו.
חיים ויסמונסקי: כלומר, דרך מחשב א' להגיע למחשב ב'.
חיים ויסמונסקי: אנחנו מפרשים את זה כתשובה שהיא לא.
חיים ויסמונסקי: זה חומר מחשב אחר, ואז צריך לכתוב את זה באופן מפורש בצו.
חיים ויסמונסקי: זו מגבלה שקיימת, ואי אפשר היום להתקשר.
מאירה בסוק: לא לבנק שלו.
מאירה בסוק: אם אתה נכנס לספק שלו, שנמצא בפיקוח.
חיים ויסמונסקי: האם את מתכוונת לאי מייל שלו?
חיים ויסמונסקי: אנחנו מפרשים את זה כבלתי אפשרי.
חיים ויסמונסקי: זו תהיה פעולה אחרת.
חיים ויסמונסקי: זו פעולה שהיא כלפי חומר מחשב של נט ויז'ן.
חיים ויסמונסקי: אני יכול לעשות רק מה שאצלו בתוך המחשב קצה אחרי שניתקתי את כבל התקשורת.
תמי סלע: מה קורה אם הוא מכניס את כל המסמכים שלו לגוגל?
חיים ויסמונסקי: התשובה היא לא.
חיים ויסמונסקי: כאשר מדברים על גוגל השאלה היא סופר מורכבת, המראה את הבעיה.
חיים ויסמונסקי: זה בכלל צו לחברה זרה.
חיים ויסמונסקי: צריך עזרה משפטית.
חיים ויסמונסקי: זה מצב מאוד בעייתי.
חיים ויסמונסקי: זה מוציא אותנו בכלל מתחולה.
חיים ויסמונסקי: אנחנו מדברים על מה שקיים היום ולא על מה שיהיה קיים מחר.
חיים ויסמונסקי: אני יכול לעשות רק מה שבתוך מחשב הקצה כאשר אני מנתק את הכבל ואני לא במסגרת השרת של מקום העבודה.
חיים ויסמונסקי: אני לא יכול להיכנס בקלות לשרת של מקום העבודה.
חיים ויסמונסקי: אני מנתק, ומה שיש לי בתוך הקופסה זה מה שאני יכול לחפש.
חיים ויסמונסקי: זו התפיסה.
דוד רותם: האם הג'י מייל שלי נמצא בתוך הקופסה הזו?
חיים ויסמונסקי: לא. הג'י מייל שלך נמצא בג'י מייל.
חיים ויסמונסקי: הוא נמצא אצל שרת בארצות הברית.
דוד רותם: כלומר, כאשר אתה בודק את המחשב שלי לא תוכל להיכנס לגי' מייל.
חיים ויסמונסקי: אני לא יכול להיכנס לג'י מייל כיוון שזה שירות מבוסס וויב.
חיים ויסמונסקי: האי מייל מאוחסן בחו"ל.
חיים ויסמונסקי: הרי אני יכול להתקשר אליו גם מחו"ל.
חיים ויסמונסקי: לעומת זאת, ל-Outlook שלך, אם הוא עובד כך שכאשר מגיע מייל הוא יורד לתוך המחשב קצה שלך, אני אוכל לעשות זאת.
חיים ויסמונסקי: כלומר הטכנולוגיה הכתיבה מה אני יכול ומה לא.
דוד רותם: אתה בעצם מעתיק אך ורק את מה שיש על הארד דיסק בתוך המחשב.
חיים ויסמונסקי: מה שיש בתוך המחשב ברגע ביצוע הצו.
חיים ויסמונסקי: ברגע תפיסת המחשב אני מוציא אותו מכבל התקשורת, ואז מה שיש זה מה שיש.
חיים ויסמונסקי: מה שאין, אין.
חיים ויסמונסקי: זה צו אחר.
דויד כהן: כלומר, אני יכול להחזיק את כל הפורנוגראפיה האסורה שלי על שרת ואף אחד לא יכול לנגוע בזה.
חיים ויסמונסקי: נחזור למה שאנחנו עוסקים בו בחוק הזה.
חיים ויסמונסקי: אמורים להימצא שרידים בזיכרון זמני ובכל מיני מקומות אחרים בתוך המחשב.
חיים ויסמונסקי: ייתכן מצב שהתמונות בצורה מסודרת של מה שצפית, תיעוד והקלטה של כל מה שראית, לא יהיו לי.
חיים ויסמונסקי: יהיו לי שרידים להתקשרות.
דויד כהן: אילו היתה אפשרות לבקש פירוט מהספק, אז יכולתי לדעת?
חיים ויסמונסקי: להבנתי, את זה אין היום.
חיים ויסמונסקי: לגשת היום לצד שלישי ולבקש ממנו נתונים על אודות הצריכה שלך באותו אתר, זו פעולה נפרדת שלא מכוסה בחוק הזה.
חיים ויסמונסקי: היא מכוסה בפסד"פ.
דוד רותם: יש פה הצעה לתקן את זה: קבלת מידע מתקשורת במחשבים.
חיים ויסמונסקי: קבלת מידע מתקשורת במחשבים אגב חדירה, זה סיפור אחר.
חיים ויסמונסקי: זה הסיפור הבא.
חיים ויסמונסקי: זה סעיף שהיה בפסד"פ, שנועד לטפל בסיטואציה הבאה: אני בא אל המחשב, כאשר בעודי מנתק את המחשב או חודר במקום למחשב מתקבל מייל.
חיים ויסמונסקי: הסעיף הזה הועתק מסעיף 23א(ג) לפסד"פ.
חיים ויסמונסקי: כל מטרתו לומר הוא, שברגע שזה התקבל אתה לא בהאזנת סתר.
חיים ויסמונסקי: אחרת, היה מקרה גבול קבוע שאי אפשר היה לדעת איך לטפל בו.
עמית מררי: זה חל גם היום, כי הפסקה היום מפנה לסעיף 23א.
תמי סלע: וזה לא מאפשר את הדבר ההפוך.
חיים ויסמונסקי: זה לא מאפשר לעשות אקט יזום של התקשרות אל מחשב אחר.
חיים ויסמונסקי: אתה נכנס למצב שאתה עלול להיות בחו"ל.
חיים ויסמונסקי: זה בכלל עולם אחר.
חיים ויסמונסקי: בחוק החיפוש יש הסדרים.
חיים ויסמונסקי: פה התשובה היא, כל מה שנמצא במחשב הקצה.
רונית זר: אני חייבת להעיר פה משהו.
רונית זר: אנחנו מדברים פה על מיומנויות מיוחדות ועל כל מיני טכניקות.
דוד רותם: ואת רוצה להגיד: החבר'ה שלנו לא יודעים את זה.
רונית זר: אני לא חושבת, שמישהו מצפה שיחידת הפיקוח תקים עכשיו יחידת מחשוב מיוחדת.
רונית זר: אני ישבתי עם יחידת המחשוב במשטרה בכמה ישיבות, והם אמרו לי: רונית, ככל שאנחנו מפתחים דברים ישנם שם חבר'ה הרבה יותר מתוחכמים ויצירתיים.
רונית זר: אנחנו עובדים פה הרבה יותר על הרתעה.
רונית זר: אנחנו עובדים פה על מערכת יחסים של פיקוח שנעשה בכל דקה, בכל שעה ובכל זן, על נגישות לכל מקום, על הרבה יותר כלים שמאפשרים מערכת הרתעתית ופחות כדי לתפוס מישהו ולומר: יש לנו פה הוכחות, ואנחנו הולכים להביא אותו למשפט.
רונית זר: אנחנו פועלים כדי למנוע על ידי מערכת של מידע שמקבלים מהתיבה, מהמשפחה וממי שנמצא על ידו, ממנו, מתחקור ומתשאול, ומזה שאנחנו יכולים להיכנס ונכנסים בכל זמן.
רונית זר: פעם בכמה זמן ישנה גם חדירה יותר מעמיקה.
רונית זר: בסך הכל הכוונה היא ליצור מערכת שתיתן לנו מענה ליכולות שלהם, שהולכות ומתפתחות לא תמיד בקצב בו אנחנו יכולים לעמוד.
דוד רותם: בעצם אתם צועקים "זאב, זאב".
רונית זר: אנחנו גם צועקים זאב, גם מחפשים וגם בודקים.
רונית זר: כדי לעשות את מה שפה מבקשים מיחידת המחשוב צריך להקים יחידה מיוחדת עם מערכת מסנכרנת עם עוד גורמים אחרים.
יצחק קדמן: בשלב בו אתם חושבים שמישהו עובד עליהם, אתם  ממילא תצטרכו לפנות למשטרה.
רונית זר: בוודאי, וזה מה שאנחנו בדיוק עושים.
חיים ויסמונסקי: הסמכות לדרוש מידע, לרבות חומר מחשב, זו הדרך היחידה לעקוף את כל הבעייתיות של גוגל וג'י מייל.
חיים ויסמונסקי: אם אני דורש מאדם הנמצא בישראל להמציא לי חומרים מתוך תיבת המייל – זו שאלה שחגית תגיד: אולי זה פולשני - מבחינת ההיתכנות הטכנית והמשפטית זו הדרך היחידה לעקוף את זה.
חיים ויסמונסקי: על בן אדם שנמצא בארץ אני יכול לכפות להמציא לי מידע גם כאשר הוא בחו"ל, כל עוד הוא בהחזקתו ובשליטתו.
רונית זר: לכן גם יצרנו נוהל עבודה משותף עם המשטרה, המאפשר לנו לטפל במקרים המסוימים האלה.
דוד רותם: האם תיבת הדואר שלי היא בשליטתי?
חיים ויסמונסקי: בהחלט.
חיים ויסמונסקי: היא נחשבת באחזקתך או בשליטתך.
חגית לרנאו: הרעיון שיחייבו אדם להראות לקצין הפיקוח את תיבת הדואר שלו הוא לא מחריד אותי.
חגית לרנאו: אני חושבת, שזה בסדר.
חגית לרנאו: הרעיון שיבקשו מבני משפחה שלו להראות את תיבת הג'י מייל הוא בעייתי.
חגית לרנאו: הרעיון שיעשו חיפוש סמוי, שאדם בכלל לא יידע שחיפשו עליו, נראה לי הרבה יותר בעייתי.
חגית לרנאו: זה כמעט כמו לאפשר ליחידת הפיקוח לעשות האזנות סתר איך שהיא רוצה, כמה שהיא רוצה.
דוד רותם: איך יעשו חיפוש סמוי?
רחל גוטליב: זה בנוכחותו.
חגית לרנאו: הגישה מרחוק מאפשרת חיפוש סמוי.
חגית לרנאו: אנחנו דיברנו על זה הרבה בחוק החיפושים.
חגית לרנאו: אתה עובר למקום, שבו אתה יכול לשבת במקום אחר לגמרי ולעקוב אחרי הכל.
חיים ויסמונסקי: זה לא מותר בהצעת החוק.
רחל גוטליב: זה לא מבוקש פה.
חגית לרנאו: כאן הייתי שמה את הגבול.
חגית לרנאו: אני חוזרת ואומרת, שהרעיון שקצין הפיקוח בא ואומר למפוקח: תראה לי מולי את תיבת הג'י מייל שלך, בגלל הרעיון של הרתעה ועבודה אישית, הוא לא פגיעה שהיא בלתי סבירה בעליל, במקרים המתאימים.
חגית לרנאו: אדם יודע, מודע, רואה את הדברים.
חגית לרנאו: זה סוג של פיקוח, שהחוק מקבל אותו.
חגית לרנאו: זה חלק מההסברים הקיימים בחוק.
חגית לרנאו: אם היית שואל אותי, הייתי אומרת לך שהחוק מאפשר את זה גם היום.
דוד רותם: אם אני מקבל את מה שאת אומרת, זה ילך ויתרחב.
דוד רותם: אני מקבל אי מייל, אני מוחק אותו ומפעם לפעם מוחק את תיבת ה-Delete.
דוד רותם: אחר כך הוא יגיד לי: תן לי אפשרות ללכת חזרה אל הספק שלך, כדי למצוא מה מחקת.
דוד רותם: השאלה עד איפה אנחנו הולכים.
חגית לרנאו: במקרים האלה, כאשר יש חשד שעבריין מין מפוקח עושה מניפולציות ורואים שכל מה שהוא עושה זה למחוק דברים – וזו נראית לי אינדיקציה בעייתית – אפשר לפנות למשטרה ולבקש שתיפתח חקירה.
חגית לרנאו: יעבדו בהתאם לכללי החקירה שיש, על ידי מי שמיומן לעשות את זה.
חגית לרנאו: זה לא שאין לחברה פתרונות.
חגית לרנאו: אם אין שום חשד למניפולציה ואם אין עודף מחיקות, מספיקות הסמכויות הקיימות.
דוד רותם: רחל, תכינו נוסח מסודר של העניין.
רחל גוטליב: אנחנו מתלבטים עכשיו לגבי דרישת מסמכים מבני משפחה.
תמי סלע: אנחנו עוברים לתחילת פרק ג', מהתיקון לסעיף 11, שהוא התאמה של החוק הקיים למציאות.
תמי סלע: החוק הקיים מדבר על כך, שהשר לביטחון הפנים יקים יחידות פיקוח.
תמי סלע: בפועל יש יחידת פיקוח.
תמי סלע: הכוונה היא שאם היא תתפתח אז יהיו לה תת יחידות.
תמי סלע: השינוי הוא: יחידת פיקוח ואלה תפקידיה.
תמי סלע: בסעיף 12 סעיף קטן (ב) מדבר על הדיון: בית המשפט יקיים דיון לפי סעיף זה בכל אחד מאלה: מיוזמתו או לבקשת נציג היועץ המשפטי לממשלה.
תמי סלע: הבקשה היא להוסיף: "או נציג הפרקליט הצבאי הראשי, לפי העניין".
תמי סלע: בהקשר הזה היו לנו כמה שאלות יותר כלליות לגבי ההתנהלות של הדיון בצו הפיקוח.
תמי סלע: זה גם עלה בהקשר של סעיפים אחרים לגבי הערכת מסוכנות.
תמי סלע: השאלה היא, מה הטריגר לדיון בשאלה, האם יוטל או לא יוטל צו פיקוח.
תמי סלע: זה לא שיש הערכת מסוכנות ואוטומטית יש דיון בהטלת צו פיקוח.
תמי סלע: זה תלוי ביוזמת הפרקליטות.
תמי סלע: המצב היחיד בו זה חובה, הוא כאשר הנפגע הוא קטין.
דוד רותם: אז מישהו יוצר את הטריגר הזה.
תמי סלע: אם אין הערות לעניין הזה נעבור לסעיף 13, שזה הסעיף של תנאי הפיקוח והמעקב, הקובע מה נכלל בתוך צו הפיקוח.
תמי סלע: יש דברים שהם חובה ונכללים תמיד בצו, ויש דברים שהם דינאמיים בהתאם לעבירה.
תמי סלע: בסעיף קטן (א): "החליט בית המשפט להוציא צו פיקוח לגבי עבריין מין, יקבע בצו את התנאים האלה: חובת התייצבות והודעה לפי סעיף 20(א) ו-(ב) חובת קיום מפגשים עם קצין פיקוח, במועדים ובתדירות שיקבע קצין הפיקוח מעת לעת.
תמי סלע: חובת שיתוף פעולה עם קצין פיקוח ובכלל זה חובת התייצבות לביצוע הערכת מסוכנות על פי דרישתו.
תמי סלע: סעיף (ג) נגזר מהתוספת של הפרק שעוד לא הגענו אליו, של השיקום המונע.
תמי סלע: סעיף (ג) אומר: "בית המשפט יקבע את תנאי הפיקוח והמעקב כאמור בסעיף קטן (ב), בהתחשב ברמת הסיכון הנשקפת מעבריין המין לביצוע עבירת מין נוספת ואם הובאה בפני בית המשפט המלצה להחיל על עבריין המין תוכנית לשיקום מונע בקהילה במסגרת צו הפיקוח בהתאם להוראות סעיף 20 לב(א) – גם בהתחשב בתוכנית השיקום המונע כאמור..."
תמי סלע: זה יכול להביא לשינוי בתנאי הפיקוח.
תמי סלע: בסעיף 14 אין תיקונים מוצעים.
דוד רותם: האם יש למישהו הערות על התיקונים?
דוד רותם: אם כך, אישרנו את סעיפים 11 עד 14.
תמי סלע: אנחנו חוזרים לסעיף 18.
תמי סלע: חוץ מהעניין של החדירה לחומר מחשב, שאנחנו צריכים עוד לראות נוסח מסודר, ישנם מפסקה (9) והלאה דברים נוספים הקשורים לעניינים אחרים.
תמי סלע: היום יש אפשרות לדרוש מעבריין  את הסכמתו לבדיקת המצאות משקאות משכרים וסמים מסוכנים.
תמי סלע: מבקשים להוסיף פה ולא בהסכמה: לדרוש מעבריין מין לתת דגימת נשיפה כהגדרתה בפקודת התעבורה, או דגימת שתן לבדיקת הימצאות משקאות משכרים או סמים מסוכנים בגופו לאחר שמסר לו את מטרת נטילת הדגימה כאמור וביקש את הסכמתו לכך, ולאחר שהסביר לו כי סירוב למתן דגימה כאמור ייחשב כהפרה של צו הפיקוח לפי סעיף 22(א)(1).
דוד רותם: האם צריך הסכמה או לא צריך הסכמה?
דוד רותם: לדרוש זה לא הסכמה.
דוד רותם: הסכמה זה לבקש.
דוד רותם: יוצא כאילו את אומרת: אני מבקשת ממנו, ואם הוא לא מסכים אז אני מכריחה אותו.
דוד רותם: זו עבירה.
דוד רותם: לכן, יש משמעות לסירוב.
דוד רותם: אם כך, זה לא לדרוש אלא לבקש.
עמית מררי: היום הנוסח הוא "לדרוש את הסכמתו".
עמית מררי: חשבנו שחשוב שתהיה משמעות לסירוב.
עמית מררי: הנוסח המוצע מגדיר יותר טוב מה משמעות הסירוב.
דוד רותם: אבל המילה "לדרוש" היא לא נכונה פה.
דוד רותם: דרישה זה לא בהסכמה.
עמית מררי: יש דרישה, והוא לא חייב להסכים.
רחל גוטליב: זה מסוג הבדיקות, שאתה לא יכול לעשות בכוח.
רחל גוטליב: זה לעולם חייב שיתוף פעולה.
דוד רותם: לכן, זה לא "לדרוש" אלא "לבקש".
דוד רותם: זה יותר נכון לבקש ממנו.
דוד רותם: צריך להגיד: אני מבקש שתיתן לי, ואם לא תיתן לי..."
רחל גוטליב: זה מה שזה אומר.
חגית לרנאו: זה ברור לגמרי שאי אפשר לקיים את זה בכוח.
שרונה עבר-הדני: מעשית.
חגית לרנאו: זה ברור לגמרי שאנחנו לא ניתן לקציני הפיקוח סמכות בכוח להוציא מאנשים בדיקות כאלה ואחרות.
חגית לרנאו: יכול להיות שצריך לחשוב מה המשמעות של סירוב להיבדק.
חגית לרנאו: החוק בדרך כלל קובע סירוב להיבדק כתוצאה חיובית, שזה עניין אחד.
חגית לרנאו: אנחנו נתקלנו בבעיות כאלה אצל מפוקחים פעמיים או שלוש במהלך השנים האחרונות.
חגית לרנאו: זה תמיד היה כאשר הדרישה הגיעה בנסיבות, שספק אם הן סבירות.
חגית לרנאו: למשל, יש הבדל בין לדרוש או לבקש את הסכמתו של עבריין מין לתת בדיקת שתן כאשר מגיעים אליו בשעה 10:00 בבוקר, לבין מצב בו דופק קצין הפיקוח על דלתו בשעה 05:30 בבוקר ואומר לו: עכשיו אתה מחויב לתת לי בדיקת שתן.
חגית לרנאו: אנחנו מפנים מדי פעם מכתבים ליחידת הפיקוח בעניין הזה.
חגית לרנאו: מהניסיון שלנו אנשים אומרים: "אנחנו לא מסכימים", כאשר הדברים נעשים בצורה מאוד תוקפנית, כאשר מתבצעת פלישה הביתה בשעות שהן בלתי סבירות.
חגית לרנאו: אני לא שמעתי מעולם שיש ערך לשאלה, האם בדיקת השתן ניתנת ב-06:30 בבוקר או ב-10:00 בבוקר.
חגית לרנאו: אם יש סימני סם, אז הם יימצאו גם ב-10:00 בבוקר.
חגית לרנאו: לכן, העניין של דרישת הסכמה – למרות שמבחינה לוגית אני מסכימה שיש עם זה בעיה – מבטאת משהו שמצד אחד לקצין הפיקוח יש יכולת לדרוש, כאשר בית משפט נתן לו את היכולת הזאת, ומצד שני זה צריך להיעשות באיזושהי צורה שיש גם משמעות להסכמה או חוסר הסכמה של עבריין המין המפוקח.
חגית לרנאו: אני חושבת, שבסך הכל המקרים בהם באים עברייני מין ואומרים שהם לא רוצים לשתף פעולה, הם זניחים.
חגית לרנאו: כאשר מסתכלים לעומק רואים שיש איזושהי לוגיקה בסירוב הזה.
רונית זר: יכול להיות שדרשו בדיקה בבוקר, אבל אני לא מניחה שזה היה ב-05:30 בבוקר.
רונית זר: זה כנראה אחרי שהיה בילוי בלילה.
דוד רותם: האם את רוצה להגיד לי, שלקציני הפיקוח אין מה לעשות אלא לקום בשעה 04:30 כדי להגיע בשעה 05:30?
רונית זר: אם הוא יצא לבילוי בלילה ויש לנו חשד שהוא שתה שם או שהוא הפר את הצו, אז בבוקר אנחנו נדרוש את ביצוע הבדיקה.
רונית זר: זה בסדר.
דוד רותם: האם אסור לו לשתות?
רונית זר: יש כאלה שאסור להם לשתות.
דוד רותם: בכלל?
דפנה ביינוול: כן.
דפנה ביינוול: יש פסק דין של בית המשפט העליון.
דפנה ביינוול: אחרי תקופה די ארוכה מתחילת החוק שדיברנו עלו הגבלה של פקודת התעבורה הגענו לבית המשפט העליון, והמשנה לנשיאה, השופט ריבלין, קבע בפסק דין די נחרץ שאי אפשר לתת לאותו אדם, שמסתכן בשתיית אלכוהול שגורמת לו אחר כך לעבריינות מין, את השיקול כמה בדיוק לשתות.
דפנה ביינוול: במקרים מסוימים זה צריך להיות גורף לגמרי, ואסור לו לשתות בכלל אלכוהול.
יצחק קדמן: לא כולל יין.
דוד רותם: יין מותר לו?
דפנה ביינוול: לפני זמן מה קיבלנו הגבלה גורפת של שנה.
דפנה ביינוול: באותם מקרים מאוד מסוכנים ההגבלה היא גורפת.
רחל גוטליב: אני לא מקבלת את ההערה של חגית.
רחל גוטליב: סבירות אופן הפעלת סמכויות הפיקוח נכונה לא רק לגבי זה, אלא לגבי כלל הסמכויות שיש להם וכלל התנאים.
רחל גוטליב: המחוקק שקבע את העבירה של אי ציות לצו הפיקוח לא אמר: בתנאי שצו הפיקוח מבוצע באופן סביר.
רחל גוטליב: זה ברור.
רחל גוטליב: כאשר יבואו להעמיד אותו לדין והוא יטען מה שטוענת רונית, אז בית המשפט ישקול את זה.
רחל גוטליב: לכן, אני לא חושבת שאנחנו צריכים לכתוב כאן מגבלות לגבי אופן ביצוע: בשעות או בצורת הפנייה.
רחל גוטליב: זה נכון לגבי כלל הסמכויות ולגבי כלל המגבלות.
רחל גוטליב: זה לא ייחודי לסעיף הזה.
חגית לרנאו: יש הבדלים.
דוד רותם: כמה קציני פיקוח יש?
רונית זר: אנחנו מבקשים לא לומר את זה.
דוד רותם: האם כולם אנשי שירות בתי הסוהר?
רונית זר: כולם עברו הכשרה.
דוד רותם: כמה מהם מגיעים בשעה 05:30 בבוקר?
רונית זר: אם צריך, הם מגיעים בשעה 05:30 בבוקר.
דוד רותם: בשעה 05:30 בבוקר אין שוטרי מקוף ברחוב, אז את רוצה שיהיו קציני פיקוח.
חגית לרנאו: מפני שאנחנו באים לתקן את החוק הזה.
רונית זר: כשרק התחלנו עם החוק עלתה הטענה: מה פתאום באים בשעות לא שעות.
רונית זר: אנחנו הסדרנו גם את העניין של השעות.
רונית זר: רחל צודקת במאה אחוז.
רונית זר: אי אפשר לכפות עלינו ולהגיד: אתם תעשו פיקוח רק בשעה כזו או אחרת.
רונית זר: זה בלתי אפשרי.
רונית זר: יש לנו את שיקול הדעת.
רונית זר: יש הנחיות לקציני הפיקוח, ויש נהלים פנימיים שלנו המסדירים מתי יגיעו בשעת לילה, מתי יגיעו בשעת בוקר, מתי זה כרוך באישור של מפקד היחידה, מתי זה כרוך בעריכת תיאום מוקדם.
רונית זר: קצין פיקוח לא קם בשעה 02:00 בלילה כי שנתו נדדה, ובא כדי להעיר את המפוקח ולעשות לו בדיקה.
חגית לרנאו: כמה פעמים מפוקחים סרבו לתת לכם בדיקה?
רונית זר: זו לא שאלה.
רונית זר: זה לא קשור לעניין אם לעשות לו בדיקה בשעה 05:30, כי קצין הפיקוח קבע שבאותו היום צריך לעשות לו בדיקה בשעה 05:30.
חגית לרנאו: אם המנגנון הקיים והאיזונים שבו הוא נוצר הוא מנגנון שעובד ומפוקחים לא מסרבים, אז בסדר.
חגית לרנאו: אני אומרת לכם, שאני נתקלתי בשני מקרים שאני חשבתי שיש קצת בעיות עם סבירות הבקשה.
חגית לרנאו: אם יש צו של בית משפט שהוא צריך לתת בדיקת שתן או לעשות בדיקה של נשיפה והוא מסרב, אז הוא מפר את הצו.
רחל גוטליב: צריך להביא לידיעתו את הדבר הזה.
דוד רותם: אנחנו רוצים ללכת לקראת העבריין, אנחנו רוצים שהוא ישתף פעולה עם הפיקוח, ולכן אנחנו אומרים לו: אם לא תיתן, יש לכך משמעות.
חגית לרנאו: זה נכון באופן כללי.