GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים ויסמונסקי: מעבר לזה הם יצטרכו שירותים של חברה חיצונית.
חיים ויסמונסקי: הדבר הזה ניתן לביצוע, גם בקורס של החודש הם אמורים לכסות את זה.
דוד רותם: נציגת יחידת הפיקוח, בואו תסבירו מה אתם רוצים לראות.
דוד רותם: פה אתם יכולים לקבל מה שאתם רוצים.
דוד רותם: אני הולך להיות נורא נדיב אליכם.
רונית זר: כיום מתוך 560 צווי פיקוח יש לנו 27 צווים העוסקים באיסור החזקת חומר פדופילי במחשב או כניסה לאתרים במחשב.
דוד רותם: מתוך 560 יש לכם 27.
דוד רותם: מה עם האחרים?
רונית זר: עם האחרים זה דברים אחרים.
דוד רותם: לאחרים מותר להחזיק פורנוגרפיה בתוך המחשב?
רונית זר: לא לכל אחד יש איסור להחזיק פורנוגרפיה.
דוד רותם: אני קיבלתי צו פיקוח.
דוד רותם: השוטר כתוב מה מותר לי ומה אסור לי, ואתם רק לפי זה הולכים?
רחל גוטליב: זה החוק.
דוד רותם: תתקנו אותו.
יצחק קדמן: מובן שזה לא פוטר מדרישות החוק הכלליות.
חיים ויסמונסקי: מותר להחזיק חומר פורנוגראפי על פי חוק.
חיים ויסמונסקי: אסור להחזיק תומר תועבה וזהות של קטין.
חיים ויסמונסקי: כל דבר אחר מותר להחזיק על פי חוק העונשין.
רונית זר: רק ל-27 ישנו צו שמאפשר לנו חדירה למחשב וחיפוש במחשב.
דוד רותם: זה בגלל שאתם ביקשתם רק ל- 27?
רונית זר: נוצר צורך לאלה שביצעו את העבירה תוך עיסוק במחשב.
דוד רותם: האם יש מקרים שאתם מבקשים ובית המשפט לא נותן לכם?
רונית זר: האמת שלא היה מקרה כזה.
רונית זר: מתוך ה-27 נמצאו מספר מפוקחים, שביצעו את זה במסגרת עיסוק מקצועי שלהם במחשב.
רונית זר: במקרים האלה אנחנו ביקשנו ובית המשפט הסכים ונתן הגבלה שתחייב אותם בהתקנת תוכנות מסוימות שמונעות מהם יכולת לפתוח אתרים כאלה.
רונית זר: אז או שהם מקבלים את השירות דרך ספק מסוים, ספק בשם רימון.
דוד רותם: בקיצור, אתם עוזרים בכפייה דתית.
רונית זר: אנחנו בוחנים, שאכן הותקנה התוכנה.
דוד רותם: זה רק כשזה אצלי במחשב.
דוד רותם: כאשר אני דופק בדלת השכן שלי אין תוכנה כזו,  ואני עושה מה שבראש שלי.
רונית זר: בהחלט.
רונית זר: ביחידת הפיקוח אין לנו חוקרי מחשב מיומנים כרגע.
רונית זר: אנחנו קיימנו מספר פגישות עם יחידת המחשוב של המשטרה, וישנה הסכמה לאפשר שילוב של קציני הפיקוח בקורס העתידי שאמור להיפתח.
רונית זר: הם יקצו לנו מספר מקומות בתשלום.
רונית זר: אנחנו הקצנו לכך את הסכום הנדרש, ואנחנו נוציא מספר קציני פיקוח שיוכשרו לצורך העניין.
רונית זר: כרגע אנחנו בודקים את קיום הצו, בודקים את המגבלה.
רונית זר: אנחנו עושים את זה באופן מסוים, המאפשר לנו לקיים את הצו.
רונית זר: עד היום לא נתקלנו בסירוב של מפוקח לאפשר לנו לבדוק יחד איתו את המחשב.
רונית זר: המפוקח יודע שיש צו כזה.
רונית זר: הוא קיבל את הצו מבית משפט, והוא יודע שישנה הגבלה שאוסרת עליו לגלוש.
רונית זר: אנחנו שואלים, האם הוא יסכים שהוא יאפשר לנו לראות  יחד איתו את הגלישות האחרונות שלו ואת מה שאנחנו רוצים לבדוק.
רונית זר: במידה והוא מסכים, הוא פותח את המחשב ואנחנו מכוונים אותו למה שאנחנו רוצים לראות.
רונית זר: אם הוא מסכים, אנחנו עושים את זה, בודקים את זה ובוחנים אם נעשתה או לא נעשתה עבירה.
רונית זר: בנוגע ליכולת מחיקה, יכולת השמדה של ראיות – היכולת הזאת קיימת.
שרונה עבר-הדני: ב- Outlookהחדש יש אופציה של לא לשמור היסטורית פלישה.
שרונה עבר-הדני: רונית זר:     	יש כל מיני שיטות שאנחנו בוחנים.
שרונה עבר-הדני: המטרה שלנו היא למצוא את החומר ולוודא את קיום המגבלה וקיום הצו, אבל גם להפעיל מערכת של התרעה.
דוד רותם: האם אתם מחפשים מתנדבים שיעזרו לכם?
דוד רותם: אני יכול לשלוח אליכם את הנכד שלי בן ה-10.
דוד רותם: תאמיני לי, הוא ימצא לכם את מה שאתם רוצים.
רונית זר: הילדים היום הרבה יותר מיומנים, אבל לא כדאי שהילד יראה את הדברים.
רונית זר: אני רוצה לציין את העובדה, שאנחנו נגישים ויכולים בכל זמן לבקש לראות את מה שהוא עושה.
רונית זר: אם הוא בדיוק באותה פעולה, אנחנו יכולים לבוא ולבחון את מעשיו.
רונית זר: זה יוצר מערכת הרתעה מאוד איתנה וטובה.
רונית זר: בנוגע לאיבוד ראיות או מחיקת ראיות, אני יכולה להגיד שלא מיד כאשר אנחנו תופסים זה הולך לבית משפט ונפתח תיק פלילי.
רונית זר: ישנה מערכת של סנקציות שאנחנו מפעילים עד הגשת כתב אישום או עד פנייה לבית משפט.
רונית זר: לכן, אם נתרשם שקיים מקרה שחוזר על עצמו או מקרה של עיסוק בעייתי,  בתיאום עם המשטרה אנחנו נפעל בפעולה הרבה יותר אינטנסיבית וחודרנית, כפי שהחוק מאפשר.
רונית זר: כרגע, בכל המקרים שהיו אנחנו ביצענו את הצו בצורה אופטימאלית וטובה.
רונית זר: עלינו על הרבה מאוד דברים שדרשו עיון, טיפול, שינוי של הגבלות או תנאים והחמרה.
רונית זר: כרגע, במצב של מערכת היחסים שיש בין המפוקח לקצין הפיקוח, זה עובד.
רונית זר: מאוד יכול להיות שאנחנו ניפגש בהמשך עם מפוקח בעייתי, ואז נידרש לחקירה יותר אינטנסיבית.
רונית זר: אני מאוד מקווה, שעד אז יהיו לנו גם חוקרי מחשב מיומנים.
דוד רותם: רחל, מה אתם רוצים בסעיף (6א)?
רחל גוטליב: לפני כן, כאשר קראנו מחדש את החוק מצאנו שיש להסדיר בחוק את הסמכות המינימאלית הזאת של דרישת פלט מהמפוקח.
רחל גוטליב: היום יש לדרוש מעבריין המין הוא למסור לו מידע.
רחל גוטליב: אני מבקשת להרחיב את זה  ולומר: "או מסמך, לרבות פלט".
דוד רותם: כאשר את מדברת על "פלט" למה את מתכוונת?
דוד רותם: יש לי הרושם שפלט מוגדר בצורות אחרות.
רחל גוטליב: ההגדרה מצויה בחוק המחשבים.
דוד רותם: למה את מתכוונת כאשר את אומרת פלט?
רחל גוטליב: פלט זה נייר, תדפיס או הצגה על צג המחשב.
דוד רותם: אני לא בטוח שהצגה על צג המחשב זה פלט.
רחל גוטליב: זה פלט.
רחל גוטליב: כך אנחנו מפרשים את זה.
רחל גוטליב: זה או התדפיס או ההצגה על הצג.
דוד רותם: או שניהם.
רחל גוטליב: כמובן.
רחל גוטליב: אנחנו מבקשים להוסיף בסעיף קטן (2) את האפשרות הזו לדרוש ממנו.
רחל גוטליב: התלבטנו לגבי סעיף (3), לדרוש מכל אדם.
רחל גוטליב: גם כאן המגבלה הקבועה כיום בחוק זה למסור לו מידע.
רחל גוטליב: אין כאן דרישה של מסמך לרבות פלט.
רחל גוטליב: המקרה השכיח יכול להיות מקום העבודה שלו, המעביד שלו.
רחל גוטליב: אמנם מדובר באנשים אחרים, שאינם העבריינים, אבל אם החשש הוא שהוא מחזיק את המידע האסור במקום עבודתנו צריך לאפשר את הדרישה הזו גם לגבי אנשים אחרים.
דוד רותם: במשרד שהיה לי החזקתי הרבה אנשים.
דוד רותם: נניח שקצין הפיקוח בא אליי ואומר לי: תן לי את הדיסק, ובו הוא מוצא את כל העבריינים ב-10 שנים האחרונות בסוגים מסוימים של עבריינות.
רחל גוטליב: אנחנו לא מדברים על חדירה.
רחל גוטליב: אני מדברת על דרישה לקבלת מידע.
דוד רותם: את מדברת על פלט.
רחל גוטליב: פלט מסוים.
רחל גוטליב: בית המשפט צריך לקבוע את זה בצו.
רחל גוטליב: אם האיסור הוא איסור לגלוש לאתרים פורנוגראפיים, זה מה שהוא צריך לבקש.
דוד רותם: יבואו אליי למשרד ויגידו לי: תן לנו פלט של היסטוריית הגלישה במחשב?
רחל גוטליב: במסגרת צו הפיקוח בית המשפט צריך לדרוש מהעבריין למסור לו מידע או פלט.
רחל גוטליב: בית המשפט יכול להגיד: מידע או פלט, הדרושים לצורך בחינה האם הוא עומד בתנאי של העדר פגישה.
תמי סלע: האם היום כך כותבים את זה, "לגבי מידע".
תמי סלע: האם כותבים מידע ספציפי בצווי פיקוח, או שזו סמכות כללית?
דוד רותם: לא. בצווי פיקוח הם אומרים: אסור לך לגלוש באתרים פורנוגראפיים.
תמי סלע: אבל הסמכות לדרוש מידע היא כללית.
דוד רותם: הסמכות לדרוש מידע היא של קצין הפיקוח, ואני לא נוגע בה.
חגית לרנאו: אני קצת מופתעת מכל ההצעות לתיקון החוק, שהוחלט עליהן היום בבוקר וקשה לי מאוד להגיב עליהן.
חגית לרנאו: אני אבקש להגיב בצורה מסודרת בפעם הבאה.
חגית לרנאו: לגבי המנגנון שהחוק קובע היום – בחוק יש רשימה של מגבלות, ובית המשפט צריך להחליט מה הן המגבלות המתאימות.
חגית לרנאו: הוא מחליט על כך בהתאם להמלצות יחידת הפיקוח.
חגית לרנאו: הרעיון הבסיסי הוא, שצריך להיות קשר בין החשש שעבריין המין יבצע את העבירה הבאה לבין מגבלות.
חגית לרנאו: אין טעם להטיל את כל המגבלות על כולם.
חגית לרנאו: לכן, המגבלות לגבי שימוש במחשב הן בעיקר לגבי אותם אנשים, שהערכה היא שהחשיפה לחומרים פורנוגראפיים היא חלק ממה שמפמפם אותם לקראת העבירה הבאה.
חגית לרנאו: הרשימה השנייה היא רשימה של סמכויות.
חגית לרנאו: גם לגבי הרשימה של הסמכויות נקבע בחוק שהיא לא סל פתוח.
חגית לרנאו: בכל מקרה ומקרה בית המשפט מחליט איזה סמכויות יש ליחידת הפיקוח, כאשר הסמכויות הולכות ליד המגבלות.
חגית לרנאו: נדמה לי, שהדרישה למידע היא סמכות די כללית שניתנת בכל מצב.
חגית לרנאו: ברור שקצין הפיקוח לא הולך תמיד אחרי עבריין המין.
חגית לרנאו: איך הוא יודע מה עבריין המין עושה או לא עושה, איפה הוא מסתובב?
חגית לרנאו: הוא יכול לבקש מידע.
חגית לרנאו: זה מחולק לשניים.
חגית לרנאו: לגבי בני משפחה הגרים איתו בבית, זו דרישה אחת.
חגית לרנאו: אז גם קצין  הפיקוח מציג  את עצמו.
חגית לרנאו: זה ברור שבני המשפחה יודעים שמדובר בעבריין מין.
חגית לרנאו: לא צריך להסתיר את העובדה שזה עבריין מין מפוקח.
חגית לרנאו: לגבי כלל האנשים יש אפשרות לבקש מידע, וזה בתנאי שלא נחשפת זהותו של עבריין המין כעבריין מפוקח, כי הרעיון בחוק הוא שחשוב לאפשר לאנשים להשתלב בחברה.
חגית לרנאו: לא רוצים שהם ילכו בשכונה שלהם עם הכובע הבוער של היותם עברייני מין.
דוד רותם: הם צריכים שיהיה להם שלט על הבית.
דוד רותם: למה הם צריכים ללכת עם כובע?
חגית לרנאו: בינתיים המחוקק החליט שלא.
דוד רותם: המחוקק משונה.
חגית לרנאו: היום התפיסה היא - ואני חושבת שהיא תפיסה נכונה.
חגית לרנאו: רוב הגורמים המקצועיים מאמינים בה - היא שיש ערך לאפשרות להשתלב בחברה, וככל שאנחנו שמים על אדם שלטים שהוא עבריין מין, אנחנו פוגעים באפשרות שלו להשתלב בחברה והופכים אותו להיות מסוכן יותר.
חגית לרנאו: את זה אנחנו לא רוצים.
רחל גוטליב: את כל זה אנחנו לא מבקשים לשנות.
חגית לרנאו: אבל הדרישה למידע אין לה דבר וחצי דבר עם האיסור לגבי המחשב.
רחל גוטליב: היום הסמכות היא דרישת מידע.
רחל גוטליב: מידע הוא אינפורמציה וורבאלית.
רחל גוטליב: זה לא כולל מסירת מסמכים.
רחל גוטליב: סיפרה רונית קודם, שמה שהם עושים היום זה לומר לו: תראה לי מסמך, תראה לי פלט.
רחל גוטליב: נראה לי שאת הסמכות הזו, שהיום מבוססת על הסכמה, צריך לעגן.
רחל גוטליב: נראה לי שזו דרך נכונה וראויה לחפש.
רחל גוטליב: הדרישה היא: תראה לי את הגלישות האחרונות שלך.
חגית לרנאו: אבל זה רק לגבי אנשים שבית המשפט נתן להם סמכות חיפוש במחשב.
חגית לרנאו: אחרת הם לא יכולים להגיד לעבריין המין: תראה לי את המחשב שלך.
דוד רותם: הם יכולים, אבל עבריין המין יכול  להגיד להם: לא רוצה.
חגית לרנאו: גם על זה יש ויכוח, מה זו הסכמה ומה זו לא הסכמה.
חגית לרנאו: התפיסה היא, שמי שיש איסורים הקשורים להחזקת חומרים במחשב אז יש ליחידת הפיקוח סמכות חיפוש במחשב.
חגית לרנאו: כאשר יש לה סמכות חיפוש במחשב והיא אומרת לעבריין המין: "תראה לי", זה בסדר.
חגית לרנאו: אנחנו לא חושבים שזה פסול.
חגית לרנאו: מה שרחל מציעה הוא סוג של הרחבה.
חגית לרנאו: עכשיו יחידת הפיקוח תוכל אפילו לא לבקש מעבריין המין להראות לה את המחשב, אלא להיכנס הביתה, לבקש מהאישה או מהילדים להראות לה את המחשב של עבריין המין, וזה כאשר אין בכלל מגבלה האוסרת עליו להחזיק משהו במחשב.
חגית לרנאו: הדבר הזה הוא לא סביר.
דוד רותם: אין מגבלה לגבי מה מותר לו להחזיק במחשב.
דוד רותם: לכן, כאשר יבואו אליו הביתה ואשתו תפתח את המחשב ותראה להם את 100 הגלישות האחרונות שלו יתברר ש-99 מהם זה לאתרים פורנוגראפיים.
דוד רותם: אין עליו איסור.
דוד רותם: ממה את חוששת?
חגית לרנאו: המחשבה היא הפוכה.
חגית לרנאו: חיים התחיל את הדיון ואמר: בניגוד לחקירה פלילית לא צריך כאן חשד סביר.
חגית לרנאו: זה אולי נכון, אבל בניגוד לחקירה פלילית מדובר באנשים שגמרו לרצות את העונש שלהם, שהפיקוח הוא סמכות שיורית, ושיש ערך לשמור גם על הפרטיות שלהם.
חגית לרנאו: אנחנו לא רוצים להפקיע להם לחלוטין את הפרטיות.
חגית לרנאו: בעיני, המשמעות של התיקון הזה הוא שלביתו של כל אדם ואדם יכולה לבוא יחידת פיקוח ולומר למשפחה שלו: תנו לנו לעיין במחשב שלו, כאשר אין שום מגבלה שאוסרת עליה את זה.
חגית לרנאו: זה דבר שהוא בלתי נתפס.
חגית לרנאו: זו פריצה לפרטיות של אותו אדם.
חגית לרנאו: זו הפקרה מוחלטת בפני משפחתו וגם בפני יחידת הפיקוח.
דוד רותם: הנושא הזה של הגנת הפרטיות הוא ערך עליון ונורא חשוב, אבל השאלה היא מה אנחנו עושים כדי להגן על הציבור.
דוד רותם: אילו היית אומרת שכתוצאה מזה שאני רואה לאן הוא גולש אני מכניס אותו לכלא או עושה לו משהו, זה דבר אחד.
דוד רותם: מכיוון שאני מפקח עליו ונותן לו טיפול, כאשר אני רואה שהוא גולש באתרים פורנוגראפיים אני אומר לו: "לא כדאי, זה רק יכול לסבך לך את החיים".
חגית לרנאו: אבל ללוגיקה הזאת אין קצה.
חגית לרנאו: סמכויותיכם אינסופיות.
חגית לרנאו: יש מקומות בעולם שמנסים את זה, וזה לא כל כך מונע עבירות מין.
חגית לרנאו: לכאורה, היינו יכולים להגיד ליחידת הפיקוח: "תעשו מה שאתם רוצים.
חגית לרנאו: סמכויותיהם אין סופיות.
חגית לרנאו: לא צריך צו של בית משפט.
חגית לרנאו: לא צריך קשר בין העבירה לבין המגבלות.
חגית לרנאו: אתם תחליטו".
דוד רותם: את לא מתארת לעצמך כמה את מתפרצת לדלת פתוחה.
חגית לרנאו: זה מנוגד לעיקרון שיש בחוק הזה.
חגית לרנאו: החוק הזה מגדיר כמה הגדרות של מדתיות, מתוך הבנה שיש כאן סמכות מאוד בעייתית.
חגית לרנאו: אחת ההגדרות של מדתיות זה הקשר בין העבירה לבין המגבלות.
חגית לרנאו: ההגדרה השנייה היא שבית המשפט הוא זה שמחליט איזה מגבלות, איזה סמכויות, בהתאם להערכת המסוכנות הספציפית של אותו אדם.
חגית לרנאו: אין כאן אמירה: ברגע שאתה עבריין מין - ולא משנה אם אתה פדופיל שפגע ב-100 ילדים או אם אתה מישהו שהשתכר ונגע בצורה שלא היתה נעימה לבת הזוג שלך באותו ערב - הכל פרוץ.
חגית לרנאו: אין פרטיות, אין מגבלות, ויחידת הפיקוח יכולה לבוא ולחטט, להיכנס ולהסתכל ולדרוש מה שהיא רוצה, כי הדבר היחיד שמעניין אותנו כחברה הוא להגן על עצמנו מפני עבירות מין.
דוד רותם: אבל את יודעת שבמקרה השני שהבאת לא יתנו לאף אחד צו פיקוח.
דוד רותם: אם השתכרתי ונגעתי בבת הזוג שלי באופן שהיה לא נעים לה, לא יתנו על זה צו פיקוח.
חגית לרנאו: המחשבה שצווי הפיקוח מופעלים רק על אותה קבוצה קטנה יחסית של הפדופילים היא לא נכונה.
דוד רותם: לא של הפדופילים, אלא של עברייני מין.
דוד רותם: השאלה היא, איזה עבירות מין.
חגית לרנאו: כל עבריין מין, שמעריך המסוכנות שלו קבע שהמסוכנות שלו היא מגיעה לנמוכה.
חגית לרנאו: מסוכנות נמוכה זה משהו שנקבע יחסית מעט, כי מעריכי מסוכנות הם שונאי סיכון כשלעצמם.
דפנה ביינוול: לא. איזה הכללות.
רחל גוטליב: חגית לקחה את הדברים שלי רחוק כרחוק היום.
דוד רותם: זה תפקידו של סנגור.
רחל גוטליב: אבל אנחנו נמצאים כאן בהליך חקיקה.
רחל גוטליב: אני לא ביקשתי ולא התכוונתי לבקש סמכות לבקש מסמך או פלט מחשב סתם.
רחל גוטליב: אני מדברת על אותן מגבלות הקבועות היום בחוק: שזה ייעשה ככל שצו הפיקוח יורה על זה.
רחל גוטליב: בית המשפט כמובן מורה על הסמכויות בשים לב לחשד בעבירה.
רחל גוטליב: כל זה קיים.
רחל גוטליב: היום בחוק יש סמכות חיפוש במחשב במגבלה אחת של שלושה חודשים.
רחל גוטליב: אומרת רונית : על בסיס זה אנחנו מבקשים מידע או מסמכים.
רחל גוטליב: כיוון שאנחנו רוצים להסדיר, ויש כוונה להרחיב את סמכות החיפוש במחשב, אני רוצה לבקש סמכות ביניים שאנחנו נותנים כרגיל לגורמי פיקוח.
רחל גוטליב: כמובן שזה יהיה צריך  להיות כתוב בצו הפיקוח.
רחל גוטליב: יש גם את סעיף קטן (ב) הקובע את עניין המדתיות לעניין השימוש בו.
רחל גוטליב: בכל זה אנחנו לא נוגעים, ולכן כל ההתלהמות שלך לא במקומה.
רחל גוטליב: כמו שהשופט אומר לדרוש מעבריין למסור מידע, הוא צריך לתת לו את הסמכות לדרוש מסמכים, לרבות פלט מחשב.
רחל גוטליב: הסמכות הזאת היא סמכות ביניים לפני חדירה.
רחל גוטליב: חדירה היא סמכות הרבה יותר חודרנית, כפי שתיאר קודם חיים.
רחל גוטליב: האפשרות של פגיעה בפרטיות היא הרבה יותר גדולה.
רחל גוטליב: הסמכות לדרוש מידע, לרבות פלט, הדרושה לצורך בחינת עמידה של העבריין בתנאי הפיקוח, היא סמכות פחותה הרבה יותר, ממוקדת הרבה יותר.
רחל גוטליב: לכן, אני חושבת שככל שאנחנו באים להסדיר בצורה יותר מדויקת את סמכות החדירה לחומר מחשב, אנחנו חייבים לתת בידי בית המשפט את האפשרות לקבוע סמכות לדרוש מסמך ולא רק מידע, מסמך מסוים הדרוש לצורך אכיפת הצו.
עמית מררי: אפשר גם לכתוב את זה בפסקה נפרדת.
רחל גוטליב: אפשר גם לכתוב את זה בפסקה נפרדת, כדי שבית המשפט ייתן את דעתו לזה.
דוד רותם: זה כתוב ברישא של סעיף 18.
רחל גוטליב: כל המגבלות כתובות בסעיף 18.
רחל גוטליב: לכן, כל ההתלהמות של חגית היא לא במקומה.
רחל גוטליב: לא התכוונו לתת סמכות גורפת לבקש מכל אדם או מעבריין כל מסמך או כל פלט מחשב.
רחל גוטליב: הכל כפוף למגבלות.
דוד רותם: ככל שקבע בית המשפט בצו הפיקוח.
רחל גוטליב: זה צריך  להיות ממוקד.
דוד רותם: בית המשפט צריך לכתוב בצו הפיקוח, שלקצין הפיקוח תהיה סמכות לבקש פלט מידע.
דוד רותם: זה לא ברגע שהוא נותן לו צו פיקוח אז הוא מקבל באופן אוטומטי את הסמכויות.
רחל גוטליב: ודאי שלא.
רחל גוטליב: הוא צריך לכתוב את זה במפורש.
רחל גוטליב: כל הסמכויות כאן כתובות באופן כללי.
רחל גוטליב: הרעיון הוא, שזה עובר את שיקול הדעת של בית המשפט.
רחל גוטליב: גם זו תהיה כתובה באופן כללי, אבל היא תצטרך לעבור את המגבלות של שיקול הדעת של בית המשפט.
חגית לרנאו: אבל להצמיד את זה לסמכות שניתנת ב-95% מהמקרים?
רחל גוטליב: אז לא נצמיד.
רחל גוטליב: יש הבדל בין להגיד: תכתבו את זה כסמכות עצמאית, לבין האמירה הגורפת ולשים דברים בפי שלא אמרתי.
רחל גוטליב: דרישת מידע היא כללית.
רחל גוטליב: זה רק דיבור.
רחל גוטליב: אל"ף, לא כולם יהיו חוקרים מיומנים.
רחל גוטליב: לכן, צריך לתת לאותם אלה שאינם מיומנים את האפשרות לדרישה המינימאלית הזו במקרים המתאימים.
רחל גוטליב: לגבי חדירה לחומר מחשב, לאור הדברים שאמר חיים – יש נוסח המונח לפניכם.
רחל גוטליב: אנחנו חושבים שצריך לייחד את זה בשאלה, איזה חומר מחשב.
רחל גוטליב: אנחנו חשבנו שצריך לומר: חדירה לחומר מחשב, הנמצא בשליטתו או בהחזקתו.
רחל גוטליב: זה המבחן.
רחל גוטליב: היום זה לא בהכרח במקום שבו הוא גר.
רחל גוטליב: זה יכול להיות ברכב שלו.
רחל גוטליב: בעידן המחשב הנייד זה יכול להיות בכל מקום.
תמי סלע: זה אומר שאפשר גם לחפש במחשב שהוא בהחזקתו או בשליטתו במקום העבודה שלו.
רחל גוטליב: לכאורה, כן.
דוד רותם: מה זה מחשב שהוא בשליטתו?
דוד רותם: האם רק הוא עובד על המחשב הזה?
חיים ויסמונסקי: גם בבית לא רק הוא עובד על המחשב.
דוד רותם: לכן, יש בעיה גדולה בבית.
דוד רותם: הוא בא ואומר: זה לא אני, זה מישהו אחר.
דוד רותם: במקום העבודה זה ודאי נכון.
רחל גוטליב: לכן, בחוק החיפוש החדש שאנחנו כותבים הרבה יותר מפורטת ההתייחסות למחשב שנמצא בשימושם של רבים אחרים.
רחל גוטליב: למקום העבודה הקדשנו סעיף ספציפי.
רחל גוטליב: הרי לא נכתוב את חוק החיפוש במחשבים פה.
רחל גוטליב: כתבנו כאן, שבצו הפיקוח ייקבעו המטרות, והתנאים לביצועם באופן שלא תיפגע פרטיותו של אדם מעבר לנדרש.
דוד רותם: פה הכוונה היא לגבי המפוקח.
רחל גוטליב: לא רק לגבי המפוקח, אלא לגבי אנשים נוספים.
רחל גוטליב: אתה לא רוצה לפגוע בפרטיותם של עובדים נוספים או המעביד.
רחל גוטליב: לכן, בסמכות החדירה לחומר מחשב, כפי שתיקבע בצו החיפוש, בית המשפט צריך לתת את הדעת ולהגיד: "רק במחשבים בביתו ולא במקום העבודה".
רחל גוטליב: אם החשש הוא שבמקום העבודה עלולים להתבצע הפרות של הצו, אז הוא ייתן את האפשרות במגבלות שהוא יקבע.
רחל גוטליב: אנחנו לא נקבע את זה עכשיו ברמה של החוק.
רחל גוטליב: בחוק הקיים אין שום מגבלה.
רחל גוטליב: אותו דבר לגבי בני ביתו.
משה (מוץ) מטלון: מה קורה היום?
רחל גוטליב: היום בפועל הם לא מבקשים חדירה.
רחל גוטליב: היום הם  מבקשים דרישת ידיעות ומסמכים.
רחל גוטליב: אומרים לו: "אתה תראה לנו איפה".
דוד רותם: אבל במקום העבודה שלי פתאום התברר שמהמחשב שלי מישהו נכנס לבנק לאומי, לבנק הפועלים ולבנק נוסף.
דוד רותם: למה אני רוצה שאת תדעי איפה יש לי חשבונות בנקים?
רחל גוטליב: לכן, אני מניחה שכאשר בתי המשפט ייתנו צו חדירה לחומר מחשב שאיננו נמצא בביתו והוא לא המחשב האישי שלו, הם יגבילו מאוד.
דוד רותם: זה לא צו חדירה.
דוד רותם: את מדברת על פלט הגלישה.
רחל גוטליב: אם החוקר עצמו נכנס  ורואה איפה הגלישות האחרונות.
רחל גוטליב: הוא לא אומר לו: תראה לי.
דוד רותם: לא. הוא אומר לו: "תראה לי".
רחל גוטליב: אז זה הסעיף הראשון.
רחל גוטליב: הוא לא נוגע בזה ואומר: "תראה לי בבקשה את הגלישות האחרונות", כדי לראות לאיזה אתרים הוא נכנס.
דוד רותם: אבל כאשר את עושה את זה במקום העבודה שלי, יהיו עוד 4 אנשים שהשתמשו במחשב כדי להיכנס לכל מיני מקומות.
חיים ויסמונסקי: זו בעיה הוכחתית.
דוד רותם: זו לא בעיה הוכחתית.
דוד רותם: השאלה היא, על איזה מידע אנחנו מדברים.
דוד רותם: אם אתה בא ואומר שזה לא פוגע בפרטיותו של אדם, זה מתכוון לכל אדם.
רחל גוטליב: גם שלו.
חיים ויסמונסקי: כולל המפוקח.
רונית זר: כאשר אנחנו יודעים שמישהו ביצע את העבירות שלו תוך שימוש במחשב, אנחנו מבקשים את סמכות אישור מקום העבודה.
רונית זר: אם אנחנו יודעים שהוא מבקש עבודה שיש בסביבתו מחשב, אנחנו לא מאשרים עבודה.
רונית זר: היה לנו מקרה אחד שבו בית משפט קיבל את בקשת המפוקח לעבוד בכל זאת בסביבה שיש בה מחשב, כי זו המיומנות שלו, כי זה מה שהוא עשה כל חייו והוא לא רוצה להתחיל היום מהתחלה.
רונית זר: בית משפט התיר זאת, ובתנאי שהמעביד יידע על היותו בעל עבר פלילי כזה, ובתנאי שאנחנו נוכל לבדוק בסביבת העבודה.
רונית זר: זה היה מקרה יחידי, שלאדם היתה נגישות בעבודה, תוך כדי פיקוח שלנו, בידיעת המעביד.
חיים ויסמונסקי: ההצעה של רחל היא מצמצמת.
חיים ויסמונסקי: לפי איך שהחוק כתוב כרגע, אפשר לדרוש כל חומר מחשב, ולא רק זה שהוא בשליטתו או בהחזקתו.
חיים ויסמונסקי: דווקא המילים האלה מצמצמות את מה שקיים היום.
יצחק קדמן: אני חושב, שליחידת הפיקוח יש פחות מדי סמכויות ולא יותר מדי סמכויות.
יצחק קדמן: אני גם מתפלא, שרק ב-27 מקרים אתם קיבלתם או ביקשתם אפשרות להיכנס למחשב.
יצחק קדמן: המחשב היום הוא כלי המאפשר ביצוע עבירות מין לא רק בעצם הגלישה לחומרים פדופילים.
יצחק קדמן: חלק מהמגע הראשוני עם ילדים נעשה תוך כניסה לאתרי משחקים תמימים לגמרי של ילדים.
יצחק קדמן: לא תמצאי שם שום פורנוגראפיה, אבל תמצאי שהאיש הזה מחפש את דרכי ההתקשרות דרך אתרים של משחקי ילדים.
רונית זר: אם אנחנו מגלים שבמשך הזמן שאותו אדם רכש מחשב והתחיל לעבוד במחשב ולהשתמש בו, אנחנו כן נבקש.
יצחק קדמן: אתם צריכים לבקש יותר.
יצחק קדמן: לפי תפיסתי, את היית צריכה להיות מעוניינת בדברים האלה יותר מכל.
יצחק קדמן: אפשר לעשות דברים נורא פשוטים.
יצחק קדמן: הרי האיש הזה יחזור על מעשיו.
יצחק קדמן: בוא ניתן לו להיכשל, ואז נשלח לו את המשטרה.
יצחק קדמן: המשטרה תבקש צו חיפוש הרבה יותר גורף, ואז נעמיד אותו לדין ונכניס אותו לכלא.
יצחק קדמן: התפיסה שלי היא, שיחידת הפיקוח לא נועדה לתפוס עבריינים אלא לעצור אותם לפני שהם מבצעים את העבירה כדי שלא ייכשלו, כדי להגיד להם: דיר באלק, אני לא רוצה להכניס אותך לכלא, תראה מה אתה עושה, תעצור רגע לפני.
יצחק קדמן: זה תפקיד מניעתי קלאסי.
יצחק קדמן: בשביל זה קיימת יחידת הפיקוח, ולא בשביל לתפוס גנבים.
יצחק קדמן: לכן, מבחינתו של האיש, כאשר יש מישהו שאומר לו: "אתה מסתבך", הוא מציל אותו, הוא עושה לו טובה גדולה מאוד.
יצחק קדמן: הוא אומר: "אתה עוד פעם מתחיל להתקשר לילדים, תעצור".
יצחק קדמן: אני יכול ללכת הצידה, לתת לו אפשרות להתקשר, אפשרות לקבוע פגישה, יכול להכשיל אותו, לארוב לו, הוא ייפגש עם הילד, הוא יעשה בו מעשה מגונה, ואז פתרתי את הבעיה.
יצחק קדמן: לא צריך פיקוח, הוא ילך לכלא פעם נוספת, ויחמירו בענישה כי זו לא עבירה ראשונה שלו.
יצחק קדמן: זו לא המטרה.
יצחק קדמן: המטרה היא למנוע את הפגיעה, גם מבחינתו של הקורבן וגם מבחינת האיש.
יצחק קדמן: יהיה מישהו שיעמוד על ידו ויאמר: חבל, אתה הולך להסתבך, תעצור.
יצחק קדמן: לכן, האפקטיביות של יחידת הפיקוח עוזרת לקליינט שלך.
יצחק קדמן: אני יודע שהאיש הזה הולך ומתקשר שוב לקטינים ואומר: "אני ילד בן 15", כאשר הצעד הבא יהיה קביעת פגישה.
יצחק קדמן: אסור לחכות שזה יקרה.
יצחק קדמן: אתם צריכים להיות מעוניינים בהרבה יותר אפשרויות, ולא כדי לגלוש לדואר הפרטי שלו ולחשבונות הבנק שלו.
יצחק קדמן: אם אתם תעשו את זה, אתם תמעלו בתפקיד שלכם.
יצחק קדמן: לו הדבר היה תלוי בי הייתי נותן לכם עוד אפשרויות, כדי שתהיה למישהו סמכות לעצור את אותו אדם רגע לפני.
דפנה ביינוול: אתה לא יודע עד כמה המפוקחים עצמם חושבים כמוך בדיוק.
דפנה ביינוול: כך הם מרגישים.
דפנה ביינוול: הם אומרים: המפקח מנע ממני.
חגית לרנאו: זה קצת מיתוס.
חגית לרנאו: זה נכון שיש מפוקחים שהם דלת העם, בשולי החברה, אוסף של אומללים, שהיה כדאי שהחברה תטפל בהם בכלל, והם מאוד שמחים שיש מפקח.
חגית לרנאו: סוף-סוף יש מישהו שמסתכל עליהם ורואה אותם.
רונית זר: אתמול היה לנו מקרה של מישהו שפנה ביוזמתו וביקש להאריך לו את צו הפיקוח, והוא לא דל עם בכלל.
חגית לרנאו: יש לא מעט מפוקחים שזה לא נעים להם.
חגית לרנאו: אני לא הייתי רוצה שיפקחו עלי, ולא משנה באיזה פרופיל מסוכנות ישימו אותי.
חגית לרנאו: הלוגיקה שלך היא לוגיקה שהולכת ומרחיבה את החברה שלנו לחברה מפקחת.
חגית לרנאו: אנחנו נפקח על עברייני מין, אנחנו נפקח על עברייני אלימות, אנחנו נפקח על עברייני סמים, אנחנו נפקח על עברייני תנועה ועברייני מסים.
חגית לרנאו: כל היום רק נלך ונפקח, בשביל לעשות להם טובה שהם לא יעשו את העבירה הבאה.
חגית לרנאו: בעיני, זו פגיעה בחופש שחברה ליבראלית נותנת לאזרחיה.
חגית לרנאו: זו לוגיקה מאוד מסוכנת.
חגית לרנאו: היום עם דמם של עברייני מין אפשר לעשות כל דבר.
משה (מוץ) מטלון: אבל החלופה שאת מציעה היא הרבה יותר מסוכנת לחברה.
תמי סלע: רציתי לשאול שאלה באותו הקשר את יחידת הפיקוח.
תמי סלע: נראה ממה שתיארתם קודם, שהשימוש בחיפוש בחומר מחשב או גם בדרישה מהעבריינים הוא רק בהקשר של החזקת חומר פורנוגראפי.
תמי סלע: השאלה היא, האם יש מגבלות על יצירת קשר עם קטינים.
רונית זר: בוודאי.
רונית זר: בעיקר לצורך הזה.
רונית זר: בעיקר לצורך של יצירת קשר.
תמי סלע: ורק ב- 27 מקרים?
רונית זר: ישנם הרבה מקרים בהם בית משפט קובע בהגבלות, שאסור לו ליצור קשר או להתחבר לקטינים, כולל יצירת קשר באמצעות המחשב, ולא ניתנת לנו הסמכות לביצוע חיפוש במחשב.
תמי סלע: אז איך אתם מפקחים על הדבר הזה?
רונית זר: קודם כל אנחנו רואים אם יש מחשב בבית.
רונית זר: אנחנו רואים אם המפוקח יושב הרבה שעות במחשב, אנחנו שואלים אותו, אנחנו יושבים לידו ורואים מה הוא עושה, אנחנו מקבלים אינפורמציה מהסביבה כדי לדעת האם הוא עובד במחשב, לאן הוא פונה ומה הוא עושה.
רונית זר: אנחנו יוצרים לנו את המאגר הנחוץ לנו לצורך מניעה עתידית.
רונית זר: אם אנחנו מתרשמים שיש פה כניסה מסוכנת, בעייתית או יכולה ליצור אקלים או רקע לביצוע עבירה, אנחנו פונים לבית משפט ומבקשים את הסמכות הזו.
רונית זר: אז יש לנו את סמכות החיפוש.
רונית זר: ישנם הרבה מאוד מקרים אחרים, שבהם נאסר עליהם ליצור קשר גם באמצעות המחשב.
רונית זר: זה מסביר את המספר של 27.
תמי סלע: בעצם יש סמכות לחפש במקום מגוריו של העבריין.
תמי סלע: אני לא יודעת אם זו סמכות שניתנת באופן כללי או מאוד ספציפי בצווי הפיקוח, אגב מגבלות מסוימות.
רונית זר: אנחנו מקבלים אותה די הרבה.
תמי סלע: זו נשמעת לי סמכות יותר כללית.
תמי סלע: היום בגלל שהמחשב הוא דרך התנהלות של אדם מול החברה שלו: לכתוב מסמכים וליצור קשר,  זה חלק מהסמכות לחפש במקום המגורים שלו.
חגית לרנאו: בבתי המשפט התקבל נוסח מצמצם.
חגית לרנאו: הרי לא רוצים לעשות חיפוש כמו שהמשטרה עושה: בארונות וכו'.
חגית לרנאו: יחידת הפיקוח רוצה בעיקר לראות שאין נוכחות של קטינים.
חגית לרנאו: לכן, פעמים רבות מסתפקים בסמכות שהיא סמכות כללית יותר: סמכות להיכנס לבית ולהסתכל בחדרים, ולא חיפוש במובן החודרני.
רונית זר: זה לא מה שבית משפט קובע.
רונית זר: בית משפט נותן סמכות חיפוש, אבל אנחנו לא צריכים סמכות החיפוש כמו שאנחנו מכירים מבתי הסוהר כדי לחפש משהו מסוים.
רונית זר: הרבה פעמים הסמכות שלנו היא כדי לראות דברים המתרחשים בבית, כדי ללמוד מתוך הנעשה.
רונית זר: אם מישהו מספר לי שאף אחד לא בא לבקר אותו והוא בודד וערירי, ותוך כדי הסתובבות בבית אני רואה זוג סנדלים ורודות מתחת למיטה, ברור לי שזה לא כך ואני צריכה לבדוק מאיפה זה הגיע, למה זה הגיע ומי בא לבקר אותו.
רונית זר: הסמכות חיפוש היא לצורך ביצוע חוק הפיקוח, לצורך קבלת אינפורמציה על מנת למנוע את ביצוע העבירה הבאה.