GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורנה הירשפלד: אנחנו גם הגבלנו את זה באופן חד משמעי לשאלות של סכנת חיים.
אורנה הירשפלד: בוא נגביל את זה בתוך48 את האישור של בית המשפט ואחרי שעתיים הגברת ברחה ועכשיו השופט אומר שהנסיבות לא הצדיקו.
פרץ סגל: העמדה של ועדת ברנר היתה רק לנקוט בגישה של אישור מראש ולא בעניין של אישור בדיעבד.
פרץ סגל: הסיבות היו מכיוון שאז בית משפט ממילא הוא חותמת גומי.
פרץ סגל: הרי האישה ממילא לא תהיה שעה שעתיים אלא יש להניח שבית החולים ימצא איזה תירוץ לאשפז אותה.
זבולון אורלב: זה מה שאתה חושב.
פרץ סגל: בכל זאת, זה לוקח איזה זמן שמעכבים אותה שם.
פרץ סגל: בתוך הזמן הזה אין מניעה לפנות לשופט תורן, לחזור ולחתום.
פרץ סגל: לא מדובר במקרה של שעה או שעתיים אלא בדרך כלל 24 עד 48 שעות, שהיא מעוכבת בבית החולים, בגלל שהיא גם יולדת בין היתר.
דוד רותם: אני אגיד לך יותר מזה.
דוד רותם: בוא נגיד שזה רק 3 שעות.
דוד רותם: במשרד הרווחה יש רק שני אנשים?
דוד רותם: אם לא, אני אוסיף לכם סטאז'ר, שבזמן שפקיד הסעד הולך לשם, הוא ילך לבית המשפט.
אורנה הירשפלד: אני אשמח אם אני אקבל באותה הזדמנות תוספת תקנים.
דוד רותם: אני פוחד רק ממקרה אחד, שתהיה לי פעם אחת ששופט יגיד: לא מצאתי לנכון להיעתר לבקשה.
דוד רותם: ואז בר אימוץ ולא בר אימוץ וסיפורים, וזה יימשך.
דוד רותם: אני חושב שהבקשה הזאת, לקבל את האישור מראש, לא צריכה להוות בעיה, כי זה יכול להיעשות במקביל.
בתיה ארטמן: אנחנו כאן משכללים את מנגנון מתן ההסכמה.
בתיה ארטמן: גם במקרים כאלה, אנחנו קיבלנו החלטה שהמנגנון יישאר אותו מנגנון.
בתיה ארטמן: אנחנו לא מוותרים על שום דבר.
בתיה ארטמן: זאת אומרת, הסיכוי שבית המשפט לא יקבל את ההסכמה הוא סיכוי מאוד קטן.
בתיה ארטמן: בגלל הסיכון הקטן הזה, אני חושבת שלא כדאי לשנות את מה שנכון שנאפשר לאותן נשים.
בתיה ארטמן: אני מסכימה שהן לא יולדות ועוזבות דקה אחרי, אבל יש מקרים שפשוט מבריחים אותן, שמוציאים אותן.
בתיה ארטמן: זה רק במקרים של סכנת חיים, זה המקרים שבמיעוט שבמיעוט.
בתיה ארטמן: במקרים האלה, אם אנחנו נגביל את הגשת הבקשה ואת ההחלטה של בית משפט, נראה לי שאנחנו מוצאים את הפיתרון למקרים שהם החריגים שבחריגים.
בתיה ארטמן: דרך המלך שתהיה, שבמקרים האלה המאוד מסוכנים, במנגנון שקבענו של איך מחתמים ומסבירים ומאפשרים את כל הדברים האלה – דרך אגב, זה מקרה שמכירים אותו מראש.
דוד רותם: מה זאת אומרת שמכירים אותו מראש?
דוד רותם: אני מסכים איתך שמכירים אותו מראש.
זבולון אורלב: יש מקרים שזה ברגע האחרון.
זבולון אורלב: הבעיה של הבדואית בהריון.
אורנה הירשפלד: זה הסיפור, שהם נכנסים לבית חולים.
בתיה ארטמן: אני אומרת שממילא לאישה נותרים ללדת, להיות עם התינוק.
בתיה ארטמן: יש עדיין את כל המנגנון שאנחנו קבענו אותו בקבלת הסכמה.
בתיה ארטמן: אז הסיכוי שבית המשפט לא יאשר את זה בנסיבות האלה, הוא סיכוי מאוד קטן.
בתיה ארטמן: לכן אני אומרת, לא כדאי בגלל האפשרות הזאת, למנוע את הדרך שאנחנו רוצים לקבוע, באותם תנאים כמו שאדוני אמר, שגם הבקשה תוגש בזמן מוגבל וגם בית המשפט ייתן את ההחלטה בזמן מוגבל.
אורנה הירשפלד: אני רוצה להגיד עוד דבר.
אורנה הירשפלד: אנחנו סייגנו את זה לא למקרים מיוחדים אלא רק לסכנת חיים.
אורנה הירשפלד: חשוב מאוד להדגיש את הנקודה הזאת.
אורנה הירשפלד: השימוש במנגנון הזה הוא רק כשיש פחד וסכנת חיים ולא במקרים חריגים באופן כללי.
אורנה הירשפלד: לכן השימוש צריך להיות באמת בשוליים שבשוליים וכך אכן המצב.
קריאה: מה גם שההסכמה היא אותה הסכמה.
קריאה: האישור של בית המשפט הוא לנושא של מתחת ל-7 ימים.
קריאה: זה גם משהו שצריך להדגיש אותו.
זבולון אורלב: השופט בעצם מאשר שהיתה כאן סכנת חיים.
זבולון אורלב: אני לא מבין מה הפילפולציה הזאת.
זבולון אורלב: בקצב הזה נסיים את החוק הזה בעוד 5 שנים.
זבולון אורלב: לכל אחד יש על כל דבר פילוסופיה שלמה.
זבולון אורלב: חבר'ה, יש ילדים בדרך.
זבולון אורלב: בואו נדאג להם ונגמור את החוק הזה.
431: כל הדיונים כבר התקיימו.
זבולון אורלב: אני אומר שהואיל והאישור של השופט, שהוא רק לגבי עצם העובדה שהיו צריכים לחרוג מתקופה של 7 ימים בגלל סכנת חיים, אני לא חושש כאן לכל החששות שמועלים.
זבולון אורלב: במקרה הגרוע ביותר, כמו שנאמר, אם יקרה שהשופט לא אישר – אגב, אני חושב שצריך להגביל אותו בזמן.
דוד רותם: אני לא מגביל שופטים בזמן.
בתיה ארטמן: למה לא?
דוד רותם: כי שופט בדיני משפחה צריך לעסוק בדברים שיש בהם פיקוח נפש:
דוד רותם: הרחקת הגברים מהבית, מזונות.
דוד רותם: למה שם אני לא מגביל אותו?
דוד רותם: רק פה אני מגביל אותו?
בתיה ארטמן: לא, חוק האימוץ כבר הגביל בזמן את בית המשפט, יש לזה תקדים.
דוד רותם: ההגבלה היחידה שאני רוצה לעשות בסעיף הזה הוא שתבקשו מראש.
זבולון אורלב: אתה יכול להגביל אותם שיגישו בקשה תוך 24 שעות.
זבולון אורלב: אל תגביל את בית המשפט.
דוד רותם: הם הגישו וזה שוכב אצל השופט חודשיים.
זבולון אורלב: אבל אתה לא רוצה להגביל את השופט.
זבולון אורלב: אותו דבר יהיה אם הם יגישו מראש.
זבולון אורלב: שעתיים מראש הם ילכו לשופט ועכשיו הבקשה שוכבת.
דוד רותם: לא נכון, הם נכנסים עם זה ישירות.
זבולון אורלב: גם אחרי 24 שעות הם יכולים להיכנס.
דוד רותם: אתם עכשיו מלמדים אותי איך עובדים בבית משפט?
דוד רותם: טיילתי שם לפעמים.
דוד רותם: כשלא היה לי מה לעשות הייתי מבקר בבית המשפט.
ליאורה אברמוביץ: אנחנו מגישים בקשות ומחכים חודשים לדיונים.
ליאורה אברמוביץ: אנחנו חייבים את האישור הזה בדיעבד.
ליאורה אברמוביץ: אנחנו לא יכולים לסמוך על בית המשפט.
ליאורה אברמוביץ: חולצה שחורה מבטא אנגלי:
דוד רותם: אני לא מאשר את הסעיף הזה.
זבולון אורלב: תעשה את הסעיף כמו שאתה רוצה ונתקדם הלאה.
דוד רותם: נחשוב איך נעשה את זה.
ליאורה אברמוביץ: זה אומר שלא יהיה לנו מה לעשות עם התינוקות האלה.
ליאורה אברמוביץ: לא נוכל למסור אותם לאיום במהירות.
דוד רותם: אל תאיימו עלי.
דוד רותם: תרוצו לשופט ב-7 וחצי בבוקר ותקבלו ממנו אישור.
דוד רותם: אל תספרו לי את הפאשלות שלכם, שאני אחראי עליהם, עד כאן.
זבולון אורלב: זאת לא דרך לשכנע.
זבולון אורלב: אני תומך בדעתך אבל לא זאת הדרך לשכנע.
תמי סלע: בעצם אנחנו מגיעים לסעיף 8ב, שהוא הסעיף שמפרט את המידע וההסברים שנמסרים להורה לפני מתן ההסכמה למסירת ילד לאימוץ.
תמי סלע: "8ב.
תמי סלע: פקיד סעד המטפל בעניין מתן הסכמת הורה למסירת ילדו לאימוץ, יביא לידיעת ההורה ויסביר לו בשפה ברורה המובנת לו את המפורט להלן:" לגבי הסעיף הבא יש קצת מחלוקות.
תמי סלע: האפשרויות לגדל את הילד בעצמו, או בסיוע שירותי הרווחה בדרכים אחרות הקבועות בדין, במקום למסור את הילד לאימוץ, לרבות באמצעות קבלת עזרה כלכלית וטיפולית כקבוע בדין וכמקובל בשירותי הרווחה; סבר פקיד הסעד כי בנסיבות העניין יש אפשרות סבירה שבית המשט יכריז על הילד כבר אימוץ או יקבל החלטה בעניינו לפי חוק הנוער (טיפול והשגחה) יביא את הדבר לידיעת ההורה והוא רשאי שלא להביא בפניו את המידע בדבר האפשרויות לגדל את הילד בעצמו כמפורט ברישה של פסקה זאת".
תמי סלע: פה המחשבה היתה שיש סיטואציות שזה לא כל-כך הוגן להתחיל לפרט בפני ההורה את כל העזרה הכלכלית והטיפולית שהוא יכול לקבל כדי לגדל את הילד בעצמו, כשבעצם לפקיד הסעד די ברור - - -
זבולון אורלב: מי רצה להוסיף את הסעיף הזה?
תמי סלע: קיימנו דיון עם משרד הרווחה.
דוד רותם: הסעיף הזה לא נכנס לחוק.
דוד רותם: יעמוד העולם על הראש, הסעיף הזה לא יכנס.
זבולון אורלב: אתה צודק במאה אחוז.
זבולון אורלב: חברה, אל תהיו פטרונים.
דוד רותם: רבותיי היקרים, לא פקידי הסעד הם בעלי הבית של העולם, עם כל הכבוד לכם.
זבולון אורלב: דודו, בוא נתקדם.
זבולון אורלב: זה לא יעבור.
זבולון אורלב: יש זכויות בסיסיות של אנשים.
זבולון אורלב: אני מדבר על-כך שמותר להסתיר ממנו מידע מה יכולים שירותי הרווחה לעשות למענו אם היא תחליט בכל זאת לגדל את הילד.
זבולון אורלב: איזה דבר זה?
פרץ סגל: אולי זה לא נוסח טוב.
פרץ סגל: אנחנו חושבים שצריך להבהיר שמדובר בשני שלבים בקבלת ההסכמה לאימוץ.
פרץ סגל: שלב ראשון הוא שלב ייעוצי שבו באמת מנסים להראות להורה מה החשיבות של גידול הילד על ידו וטובתו של הילד שיגדל אצל הורהו.
פרץ סגל: מה האפשרויות שעומדות בפניו, כולל התנסות למשך שבוע שבועיים, אולי הוא יתקשר לילד ובכל זאת לא ירצה לוותר עליו.
פרץ סגל: כל זאת, לעומת הדברים הפורמאליים של קבלת ההסכמה.
פרץ סגל: אנחנו חושבים שמה שצריך לעשות פה זה להבחין בין שני השלבים.
פרץ סגל: בין שלב ראשון שבו ההורה מקבל ייעוץ - - -
תמי סלע: לזה יש הפרדה בסעיפים.
תמי סלע: זה הסעיף של המידע ואחר-כך יש את הסעיף של מתן ההסכמה שזה יותר פורמאלי.
פרץ סגל: אנחנו חושבים שזה לא מספיק.
פרץ סגל: הסעיף הזה של מתן המידע יכול ליצור את הרושם כאילו מדובר בתהליך אחד שנעשה בשעה אחת.
דוד רותם: זה לא מעניין אותי אם זה בסעיף אחד או בשני סעיפים או בארבעה סעיפים.
דוד רותם: אני חושב שזכותו של ההורה לקבל את המידע.
דוד רותם: העובדה שפקיד הסעד חושב שאחר-כך ייקחו לו את הילד – ראיתי כבר פקידי סעד שגם טעו.
פרץ סגל: לזה אני מסכים.
פרץ סגל: אני רק אומר שצריך להבהיר שפה מדובר בשלב של ייעוץ.
פרץ סגל: לכן אנחנו חושבים שהנוסח צריך להבהיר את הדבר הזה.
פרץ סגל: לא עומדים פה על הפורמליזציה.
דוד רותם: מה הוא צריך להגיד לו בשלב הייעוץ?
פרץ סגל: בשלב הייעוץ הוא צריך להסביר לו את מה שכתוב בפסקאות 1 ו-2.
דוד רותם: אבל בסיפה כתוב שהוא לא צריך להסביר לו.
פרץ סגל: אני מסכים עם כבודו, שאפשר בעניין הזה לוותר על הנושא הזה.
פרץ סגל: אבל מה שחשוב, שתהיה אבחנה בין שלב הייעוץ לשלב קבלת ההסכמה.
פרץ סגל: כרגע הסעיף מנוסח בצורה כזאת שאפשר לחשוב שמדובר בתהליך אחד.
פרץ סגל: אנחנו חושבים שצריך שבתהליך הזה יהיו שני שלבים.
פרץ סגל: שלב ראשון, כאשר נודע לפקיד הסעד שעומדים למסור את הילד לאימוץ ואז הוא צריך לייעץ לו בעניין האפשרויות שלו לגדל את הילד בעצמו.
פרץ סגל: לאחר מכן יש לו 7 ימים ממילא.
פרץ סגל: לא לבוא בסוף היום השביעי ולקבל את ההסכמה אלא במשך הזמן הזה לקיים את התהליך הזה של מתן הייעוץ.
דוד רותם: לכן הסיפה - - -
תמי סלע: יש שני סעיפים נפרדים.
תמי סלע: זה הסעיף של המידע.
תמי סלע: כתוב: "פקיד סעד המטפל בעניין יביא את המידע לידיעת ההורה".
תמי סלע: אחר-כך יש סעיף שמדבר על החתימה על כתב ההסכמה, זה סעיף נפרד.
פרץ סגל: ראשית, צריך להיות כתוב "לא להביא את המידע" אלא "לתת ייעוץ".
דוד רותם: על כל פנים, המילים: "והוא רשאי שלא לפרט" נמחקות.
אורנה הירשפלד: הניסוח באמת נראה בעייתי.
אורנה הירשפלד: הכוונה היתה אפשרות.
אורנה הירשפלד: כשאם מתלבטת, באותו שלב ראשון, זאת האפשרות שבהינתן התנאים שלה, יתכן ותהיה פה פעילות לפי חוק נוער או הכרזת בר אימוץ.
אורנה הירשפלד: זאת היתה הכוונה.
דוד רותם: אין בעיה, תגידו לה שיש אפשרות כזאת ויש אפשרות כזאת.
דוד רותם: אבל עדיין את תגידי לה את כל האפשרויות.
אורנה הירשפלד: בסדר גמור, אבל בעניין הזה אני צריכה לא להיות מוגבלת.
תמי סלע: אז החלק המודגש יורד וזה יהיה עד "יביא את הדבר לידיעת ההורה".
דוד רותם: איך יודעים דבר כזה תוך שבוע?
דוד רותם: כבר יודעים שייקחו את הילד לאם היולדת?
פרץ סגל: אם לקחו ממנה גם ילדים קודמים.
אורנה הירשפלד: היא יכולה להיות מוכרת.
ורד וינדמן: אבל זה סעיף כללי.
דוד רותם: אולי נכתוב במפורש שאת הזכות הזאת של להודיע לו שפקיד הסעד עשוי להכריז על הילד כבר אימוץ, נקבע שזה קיים רק במקרים שכבר נלקחו ילדים.
תמי סלע: יש נסיבות נוספות.
דוד רותם: איזה נסיבות?
מרים קרן: אני פסיכיאטרית ילדים.
מרים קרן: כאשר אנחנו מתבקשים לתת חוות דעת על מסוגלות הורית, העובדה שלקחו מהאם ילד קודם לא אומרת דבר לגבי המסוגלות שלה לגדל ילד חדש.
מרים קרן: כל פעם מחדש אנחנו מתבקשים לבדוק את המסוגלות ההורית.
מרים קרן: לכן אני מניחה שאין כזה דבר אוטומטית לקחת ילד.
דוד רותם: אני מבקש שפקידת הסעד הראשית תסביר לי באיזה מקרה אתם רוצים להשתמש במקרה הזה.
אורנה הירשפלד: בוודאי שזה לא אוטומטי.
431: כמה זמן זה לוקח אם זה לא אוטומטי?
אורנה הירשפלד: חשוב להדגיש שמדובר על שני שלבים שלא נעשים במעמד אחד.
אורנה הירשפלד: ההסבר, הטיפול וההחתמה.
אורנה הירשפלד: שנית, אנחנו לומדים את סיפורה של האם המבקשת לחתום על הסכמת הורה לאימוץ, או ההורים המבקשים לחתום על הסכמת הורה לאימוץ.
אורנה הירשפלד: יכולים כשלומדים ועושים את החקירה הסוציאלית לדבר על האפשרויות שקיימות לגבי אותו קטין, אם זה לפי חוק נוער או לפי חוק אימוץ.
דוד רותם: מתי האפשרויות האלה קיימות?
אורנה הירשפלד: האפשרויות האלה קיימות בשלל נסיבות.
אורנה הירשפלד: אכן העובדה שהיו כבר ילדים קודמים, זה איזה נתון מסך כל הבדיקה הסוציאלית שנעשית והאנמנזה שנעשית לגבי האם הספציפית.
דוד רותם: האם כאשר אתם פועלים להוציא ילד ולהכריז עליו כבר אימוץ, צריך קודם כל לברר את המסוגלות ההורית לגדל את הילד הזה?
דוד רותם: מי עושה את זה?
אורנה הירשפלד: יש מקרים קיצוניים שבהם לא נעשית בדיקה פסיכולוגית, אבל אלה מעט מקרים.
אורנה הירשפלד: ברוב המקרים יש פה שילוב של בדיקה פסיכו סוציאלית של התנהלות בשטח ובדיקה פסיכולוגית.
דוד רותם: אז צריך פסיכולוג לעשות את זה?
אורנה הירשפלד: בדיקה של מסוגלות הורית נעשית בדרך-כלל על ידי פסיכולוג או פסיכיאטר.
דוד רותם: זאת אומרת שלא פקיד הסעד עושה את זה.
אורנה הירשפלד: את בדיקת המסוגלות הפורמאלית לא עושה פקיד הסעד, אבל פקיד הסעד - - -
דוד רותם: מתי תפעלו לפי הסעיף הזה?
431: תסבירו למה רציתם את זה.
431: את יכולה לתת דוגמאות?
431: אולי נשים שלוקחות סמים?
אורנה הירשפלד: יש להבדיל בין בחורה צעירה שבאה לחתום על הסכמת הורה לאימוץ לבין נשים שיש להן רקע סוציאלי מאוד קשה של התמכרויות ושל הפרעות אישיות, שאלה שתי זירות אחרות.
אורנה הירשפלד: אני מדברת יותר על הקבוצה השנייה שבהן יכולה להיות עילה לפנייה לבית המשפט להכרזת בר אימוץ גם אם אין הסכמת הורה לאימוץ.
מוריה בקשי: אני חושבת שגם לסיטואציה שאורנה מתארת אנחנו לא צריכים את הסעיף הזה.
מוריה בקשי: אפשר להסביר לבחורה שיש במדינת ישראל אמנה ויש דברים אחרים אבל עדיין לא מובטח לך כיוון שאת יודעת שבמקרים הקודמים היה כך ויש אפשרות שתהיה פה הכרזת בר אימוץ.
מוריה בקשי: אבל, מבחינת ההרשאה שלה, היא רשאית להסכים או לא להסכים.
מוריה בקשי: אני לא חושבת שצריך לכתוב בחוק איזו הנחה מוקדמת.
מוריה בקשי: אתם תוכלו להמשיך לפעול כמו שאתם פועלים במקרים האלה.
מוריה בקשי: הערה שנייה, ודיברנו על זה אתמול בוועדה.
מוריה בקשי: כדאי כן לכתוב בפתח של סעיף 8ב שהייעוץ יינתן שלא יינתן במועד מתן ההסכמה.
מוריה בקשי: זה גם היום נעשה אבל יש בזה משהו נקי יותר.
דוד רותם: אני מבקש להוריד את המילים "סבר כי בנסיבות העניין יש אפשרות סבירה שבית המשפט יביא לידיעת ההורה".
תמי סלע: להוסיף ברישה אמירה שזה יהיה במועד אחר.
דוד רותם: להוסיף את מה שמוריה אמרה.
תמי סלע: אני ממשיכה לפסקה 2. "2.
תמי סלע: משמעות האימוץ, לרבות התוצאות הנפשיות האפשריות של האימוץ ושל ההסכמה למסירת הילד לאימוץ על הילד ועל ההורה1 3.
תמי סלע: השלבים של הליך האימוץ; 4.
תמי סלע: המשמעות המשפטית של הליך האימוץ והתוצאות המשפטיות של האימוץ ושל ההסכמה למסירת הילד לאימוץ על הילד ועל ההורה, ובכלל זה עניינים אלה:
תמי סלע: סופיות ההסכמה והנסיבות שבהן ניתן לחזור ממנה או לבטלה; משמעות האימוץ לעניין הפסקת החובות והזכויות שבין הילד ובין ההורה ושאר קרוביו, ולעניין הסמכויות הנתונות להם ביחס לילד, אלא אם כן יורה בית המשפט אחרת בצו האימוץ.
431: סופיות ההסכמה והנסיבות שבהן ניתן לחזור, זה נראה דבר והיפוכו.
431: אם זאת סופיות - - -
זבולון אורלב: ממתי זה סופי ובאיזה נסיבות - - -
דוד רותם: סופיות ההסכמה פירושו של דבר שההסכמה היא סופית אלא אם כן, היא לא הופכת להיות סופית בגלל נסיבות שאפשר לחזור בהן.
431: אם כך, צריך לנסח את זה אחרת.
זבולון אורלב: אני הייתי מתחיל מהנסיבות בהן שניתן לחזור.
ורד וינדמן: ההסכמה יכולה להיות סופית אבל אפשר לחזור ממנה.
זבולון אורלב: לא, יש גם סופיות של החלטה שאי-אפשר לחזור ממנה.
זבולון אורלב: לכן צריך להיות: הנסיבות שבהן ניתן לחזור ממנה או לבטלה וסופיות ההסכמה.
תמי סלע: "ג.
תמי סלע: משמעות האימוץ לעניין זכויות הירושה של הילד".
דוד רותם: אני רוצה להבין את הסעיף הזה.
דוד רותם: אישה נמצאת שבוע אחרי הלידה ויש לה בלי סוף צרות על הראש, ומה שמעניין אותה זה שתסבירו לה את זכויות הירושה של הילד.
דוד רותם: תגידו לה: את יודעת מה, עכשיו הילד הזה יימסר לאימוץ אצל מיליונרים, הוא יירש גם אותך וגם אותם ובא לציון גואל.
דוד רותם: רק בגלל זה היא תמסור את הילד לאימוץ.
431: אני גם חושבת שזה מיותר לחלוטין.
דוד רותם: התינוק רק נולד וכבר מדברים על הירושה שלו.
תמי סלע: זה מה שהדין אומר.
תמי סלע: גם הקרובים הביולוגים האחרים - - -
בתיה ארטמן: אנחנו בנוסח הזה בגלל המצב האנומאלי.
בתיה ארטמן: מצד אחד הוא כמו ילד ביולוגי, מצד שני, בנושא הירושה יש לגביו הוראות מיוחדות.
דוד רותם: יש פיס בחיים, את לא יודעת את זה.
דוד רותם: בדרך-כלל אדם יורש מקסימום זוג, פה הוא יורש 4.
בתיה ארטמן: או שההורה הביולוגי יאמר שהוא רוצה להוריד אותו מהירושה.
בתיה ארטמן: הוא יכתוב צוואה היות שהילד נותק ממני אני לא נותנת לו.
בתיה ארטמן: זאת זכות שצריך להביא לידיעת ההורה.
בתיה ארטמן: בדרך כלל זה לא קורה.
בתיה ארטמן: אם אדוני חושב שזה מיותר - - -
דוד רותם: זה מיותר לחלוטין.
קריאה: הרעיון הוא שידעו את כל הזכויות.
דוד רותם: כל הזכויות של מי?
רונה שוז: למרות שאני מסכימה שזה לא בדיוק הדבר שמפריע להורה באותו רגע, אם מישהו בא לחתום על משהו וזה משפיע על הזכויות המשפטיות שלו, צריך להודיע לו מראש.
דוד רותם: איך זה משפיע על הזכויות המשפטיות שלו?
רונה שוז: יכול להיות שהוא יחשוב, כמו שקורה בכל מדינה אחרת ויכול להיות שגם אצלנו יהיו שינוי בדין, אבל כרגע הילד הזה יכול לרשת ממנו.
רונה שוז: אם לא אומרים לו שזה כך, הוא לא יכול לנקוט בצעדים, הוא לא יכול לכתוב צוואה.
דוד רותם: פקיד הסעד שבא לדבר איתו לא נותן לו ייעוץ משפטי אם הוא צריך לכתוב צוואה.
דוד רותם: גם פקיד הסעד מסביר לנערה בת 16 שמבקשת למסור ילד לאימוץ, שהילד הזה יגדל הוא יוכל לפתוח את תיק האימוץ והוא יכול לחפש אותך.
רונה שוז: זה גם כתוב.
דוד רותם: לא רק שזכותו לעיין אלא שהוא יבוא לדפוק בדלת ולכן כדאי לכם לשנות את השם כדי שהוא לא ידע.
דוד רותם: אני לא חושב שצריך לדבר על ירושה.
תמי סלע: השאלה אם תהיה הזדמנות אחרת.
תמי סלע: לא תהיה הזדמנות אחרת שבה יידעו את אותו הורה על העניין הזה.
דוד רותם: כשההורה יעשה הרבה כסף, הוא ילך לעורך דין ויאמר לו: תשמע, יש לי ילד שמסרתי לאימוץ, איך אני פותר את הבעיה והוא יפתור את הבעיה.
רונה שוז: איך זה מזיק?
דוד רותם: זה מזיק כי זאת השפעה שלא במקום.
ורד וינדמן: יש כאן משהו שהוא חריג לניתוק הקשר המשפטי בין ההורה הביולוגי לקטין.
ורד וינדמן: אם אנחנו רוצים שההסכמה טומנת בחובה את כל האינפורמציה, אז גם האינפורמציה הזאת צריכה להיות פתוחה על השולחן.
תמי סלע: גם היום מסבירים את זה וכוללים אותו במידע שפקיד הסעד מציין.
דוד רותם: לא צריך לכתוב את זה בחוק.
תמי סלע: "ד.
תמי סלע: משמעות ההסכמה לאימוץ לעניין העברת הזכויות, החובות והסמכויות של ההורה כלפי הילד לפקיד הסעד עד מתן צו האימוץ.
תמי סלע: משמעות ההסכמה לאימוץ לעניין שלילת זכות ההורה לקבל מידע על הילד, על הליכים משפטיים בעניינו, על זהות המבקש לאמצו ועל זהות מי שיאמצו.
תמי סלע: זכות הילד בהגיעו לגיל 18 לבקש לעיין בפנקס האימוצים ולקבל פרטים על ההורה".
תמי סלע: לגבי פסקה 5 היו הערות שאולי זה מיותר.
תמי סלע: "5.
תמי סלע: זכות ההורה להתייעץ עם כל גורם מטעמו טרם החתימה על כתב ההסכמה ולליווי של אדם נוסף במעמד החתימה על כתב ההסכמה".
תמי סלע: מלכתחילה ההצעה דיברה על התייעצות עם עורך-דין.
תמי סלע: בעקבות הערות נכונות, שזה יכול להיות בהתייעצות עם פסיכולוג או עם כל גורם שהוא רלוונטי להורה, לא צריך דווקא להזכיר את עורך הדין.
תמי סלע: אחר-כך היו הערות שאמרו שאם מול הזכות הזאת גם חובה לאפשר את זה, יכול להיות שאין ערך באזכור הזכות.
תמי סלע: זכותו של כל אדם להתייעץ עם מי שהוא רוצה לפני שהוא עושה צעדים.
תמי סלע: מצד שני, יש גם חשיבות להעלאת מודעות.
תמי סלע: לפעמים באמת מדובר על אנשים צעירים.
ורד וינדמן: אז אפשר לומר על האפשרות.
ורד וינדמן: אם קובעים זכות, צריך שתהיה חובה של אדם למלא אותה, כמו עם אדם מקצועי.
ורד וינדמן: לאופן שבו זה מנוסח כעת, אין שום משמעות.
ורד וינדמן: צריך להחליט אם רוצים ליידע את ההורה שהוא יכול ויש לו אפשרות ורצוי וכדאי לו להתייעץ, או אם מקנים לו איזו זכות - - -
דוד רותם: את הוספת שתי מילים שאני לא יודע מאיפה הבאת אותם, שרצוי וכדאי, בטח לא כשכתוב עורך-דין, רב או דברים כאלה.
ורד וינדמן: לא יהיה כתוב.
ורד וינדמן: אדם יוכל לבחור.
דוד רותם: אז שהוא יבחר את מי שהוא רוצה.
דוד רותם: למה אני צריך לומר לו שכדאי ורצוי.
ורד וינדמן: אני לא אומרת שכדאי ורצוי.
דוד רותם: אני נותן לו את האפשרות.
ורד וינדמן: באופן שבו מנוסח אין לזה משמעות.
ורד וינדמן: אם אתה רוצה לתת לו זכות להיוועץ עם עורך דין, למשל, אז תקבע חובה למדינה לאפשר לו את זה.
ורד וינדמן: אם אתה רק רוצה לתת לו את האפשרות וליידע אותו - - -
דוד רותם: להטיל על המדינה את החובה לספק לו עורך דין?
ורד וינדמן: אני לא אומרת את זה.
זבולון אורלב: היא אומרת שאם תשתמש במילה "זכות" אתה תטיל חוב על המדינה.
בתיה ארטמן: היא רוצה שתוסיף את המילה אפשרות במקום המילה זכות.
אורי צפת: בסעיף הזה מופיעים מהתחלה ועד הסוף עניינים משפטיים: אפשרות לבטל, ייצוג, ירושה.
אורי צפת: בלי קשר ללשכת עורכי-הדין, אנחנו חושבים שצריך למנות עורך-דין שיסביר לה את הזכויות הללו.
אורי צפת: לא מדובר פה באלפי מקרים וזכותה גם לקבל סיוע משפטי.
אורי צפת: היא תגיש בקשה לסיוע משפטי והיא תמצא עורך דין.
אורי צפת: אני חושב שמדובר פה באין ספור עניינים משפטיים.
אורי צפת: אפילו חזרה מהסכמה זה עניין משפטי.
אורי צפת: אני אומר שחייב להיות עורך דין שיסביר להורה את הזכויות והחובות שלו.
אורי צפת: משום שאתה שולל ממנו, ברגע החתימה על האימוץ, את כל הזכויות הללו, אפילו עניין של ירושה.
דוד רותם: קודם כל, אני לא מחתים אותו בזמן שאני מסביר לו, כי יש שני שלבים.
דוד רותם: בין השלב שהסברתי לו, עד השלב שהוא חותם, אלא אם כן זה מקרה של פיקוח נפש, הוא יכול להתייעץ עם מי שהוא רוצה.
אורי צפת: הוא לא מתייעץ, הוא לא יודע.
אורי צפת: יש לו דברים אחרים בראש באותו רגל, כולל הצירים הכואבים, כולל העניינים שלו.
אורי צפת: הוא צריך לקבל הדרכה של 10 דקות לפחות.
דוד רותם: איך יגיע עורך דין?
דוד רותם: מי יזמין את עורך הדין?
אורי צפת: אם זה קבוע בחוק, אז יש איך ממנים סנגור ציבורי לאדם ציבורי.
דוד רותם: בקיצור, אתה רוצה שנמנה לו סנגור.
אורי צפת: לא סנגור, צריך הדרכה משפטית.
אורי צפת: הדברים הללו הם משפטיים מהתחלה ועד הסוף.
בתיה ארטמן: יש הליך שמסבירים לו את כל הדברים האלה.
אורי צפת: מי מסביר לו?
בתיה ארטמן: עורך הדין שבמעמד ההחתמה.
אורי צפת: אז אין בעיה.
אורי צפת: אם יש עורך דין אז הכול בסדר.
תמי סלע: אנחנו דנים בפרטים ובמידע שצריך פקיד הסעד להעביר להורה שרוצה למסור את ילדו לאימוץ.
תמי סלע: התהליך מתנהל בשני שלבים.
תמי סלע: השלב אחד הוא של יעוץ והשלב השני הוא שלב של חתימה פורמאלית יותר.
תמי סלע: אנחנו בשלב הראשון כרגע.
תמי סלע: פירטנו את כל המידע, גם טיפולי נפשי וגם משפטי, שצריך להימסר להורה.
תמי סלע: בעצם הגענו לפסקה 5 שהיא זכות ההורה להתייעץ עם גורם מטעמו וגם ליווי על-ידי אדם שהוא בוחר במעמד של החתימה.
תמי סלע: עלתה פה הערה שבעצם לא מדובר על זכות להתייעץ אלא על אפשרות כי זה לא שמממנים לו את עורך הדין, אלא אפשרות להתייעץ עם גורם מטעמו.
תמי סלע: כן יש לו זכות של ליווי אדם נוסף במעמד החתימה כי זה משהו שחייבים לאפשר לו.
תמי סלע: הזכות היא במובן הזה שאי-אפשר ממנו לבוא עם אותו אדם.
בתיה ארטמן: אם ההיגיון הוא אותו היגיון שזאת זכות שאין בצידה חובה - - -
תמי סלע: החובה היא לאפשר לו לבוא עם עוד אדם וזה לא טריוויאלי.
בתיה ארטמן: לפי דעתי זה צריך להיות באותו נוסח.
בתיה ארטמן: יש פה אפשרות כי הוא לא חייב.
איתן כבל: הייתי חייב להיות בוועדת הפנים.
איתן כבל: לגופו של עניין, אני חושב שהגברת צודקת בעניין הזה.
איתן כבל: אני מנסה לחשוב כל הזמן על החוק כשהוא כבר מוכן ומונח בפני מי שצריך לקבל את ההחלטה ואיך הוא מפרש את העניין.
איתן כבל: אפשרות היא מילה פחות מחייבת מזכות.
איתן כבל: אם זאת זכות, אני מבין שמישהו צריך לדאוג שזה יהיה בכל מקרה.
431: זכות זה גם שהמדינה מממנת.
איתן כבל: בדיוק.
איתן כבל: אז מישהו יכול לטעון שהמדינה צריכה לממן.
איתן כבל: כשאתה אומר אפשרות, זאת אומרת שאם הוא ירצה, צריך לאפשר לו.
איתן כבל: אני חושב שזאת מילה יותר נכונה.
תמי סלע: "6.
תמי סלע: החשיבות שיש למסור פרטים מזהים של ההורה השני והאפשרות למסור פרטים מזהים למטרות מסוימות בלבד כאמור בסעיף 8ג".
תמי סלע: פה מדובר על הסיטואציה הכי שגורה, שאם מבקשת למסור ילד לאימוץ והיא בעצם לא מוסרת את הפרטים של האב.
תמי סלע: יש סעיף אחר, 8ג, שבו יש פירוט רב יותר לגבי החובה של פקיד הסעד להסביר גם את החשיבות של מסירת הפרטים - - -
איתן כבל: הרי אלה לא אנשים שמגיעים לפקיד הסעד השבוע.
איתן כבל: אני מניח – מגיע באותו רגע וכבר מבצעים את כל הפעולות הנדרשות?
זבולון אורלב: הנערה הבדואית שהסתירה את ההיריון שלה.
זבולון אורלב: היא בסכנת חיים.
זבולון אורלב: אם היא לא תצא תוך כמה שעות מבית החולים היא תמוד.
איתן כבל: צודק.
תמי סלע: בכל אופן, יש פה התייחסות לכך גם אם היא לא מוכנה למסור, יש אפשרות שהיא תמסור רק למטרות מסוימות, למשל, למטרות רפואיות שזה ישמש את טובת הילד.
תמי סלע: כן לאפשר את זה כדי לא לצאת בלא כלום.
תמי סלע: פסקה 6 מפנה לסעיף הזה והפירוט הוא בסעיף 8ג, שנגיע אליו.
תמי סלע: "7.
תמי סלע: אפשרות להשאיר לילד מכתב או מזכרת שיישמרו בפנקס האימוצים".
אורנה הירשפלד: זה לא פנקס האימוצים אלא בתיק בארכיון השירות או בגנזך המדינה.
אורנה הירשפלד: בתיק האימוץ.
זבולון אורלב: במקום בפנקס האימוצים בתיק האימוץ.
תמי סלע: "8.
תמי סלע: ג פקיד סעד יסביר להורה המבקש למסור את ילדו לאימוץ את החשיבות שיש למסור פרטים מזהים של ההורה השני לשם קבלת עמדתו לעניין האימוץ ולשם הבטחת טובתו של הילד.
תמי סלע: סירב ההורה למסור פרטים על ההורה השני, יביא פקיד הסעד לידיעתו כי הוא רשאי למסור פרטים מזהים של ההורה השני, שישמשו בעת הצורך לאיתורו למטרות רפואיות או למטרת בירור יוחסין או למטרה אחרת שיציין ההורה בלבד.
תמי סלע: נמסרו פרטים מזהים כאמור בסעיף זה, לא יעשה בהם שימוש אלא למטרות שלשמם נמסרו.
תמי סלע: הודעה על כך שיש כוונה לעשות שימוש בפרטים של ההורה השני, תימסר להורה, אם ביקש זאת או אם פקיד הסעד סבר שהדבר דרוש בנסיבות העניין".
תמי סלע: קיבלתי הערה לסעיף הזה ואני חושבת שיש בה ממש.
תמי סלע: יש פה באמת מטרות שההורה מלכתחילה מציין.
תמי סלע: אולי תהיה איזו סיבה שתתעורר בדיעבד ואם היו שואלים את ההורה הוא היה מסכים למסור את הפרטים למטרה הזאת, רק שאז הוא לא חשב על זה.
בתיה ארטמן: את זה הם יכולים לעשות ממילא.
ורד וינדמן: זה צריך להיות ברור.
ורד וינדמן: הרי אנחנו רואים היום שבגלל שבפסיקה יש משהו שלא חשבו עליו מלכתחילה, אי-אפשר לעשות.
בתיה ארטמן: גם היום, אם לא מסרו, אפשר תמיד לחזור לאישה, אם יש באמת עניין של סכנת חיים ואם היא מסכימה אז כן.
בתיה ארטמן: זה לא מונע מהם לפנות.
תמי סלע: "ב.
תמי סלע: שר הרווחה והשירותים החברתיים יקבע הוראות לעניין שמירה נפרדת וחסויה של הפרטים המזהים כאמור בסעיף זה והשימוש בהם".
תמי סלע: סעיף 9 הוא הסעיף שמדבר על מתן ההסכמה.
זבולון אורלב: איתן, עד עכשיו היה הסבר.
תמי סלע: "א.
תמי סלע: הסכמת הורה למסירת ילד לאימוץ תינתן באחת מדרכים אלה: בפני שופט בית משפט לענייני משפחה או דיין ופקיד סעד.
תמי סלע: בפני פקיד סעד וכן עורך דין הכשיר להיות שופט בית משפט לענייני משפחה שהסמיך היועץ המשפטי לממשלה, זולת עורך דין שהוסמך לעניין חוק זה".
תמי סלע: אני רק אומר שלעומת המצב הקיים היום, גם ההסכמה יכולה להינתן היום בעל-פה ולפי ההצעה זה ישתנה וזה יהיה רק בכתב.
תמי סלע: התהליך הוא בכתב.
תמי סלע: השינוי השני הוא שהיום בעצם זה יכול להינתן רק בפני פקיד סעד, או בפני בית משפט או בפני פקיד סעד לבדו.
איתן כבל: מה זאת אומרת פקיד סעד לבדו?
איתן כבל: הוא יכול לבד בחדר ולרשום מה שהוא אומר וזה בסדר.
בתיה ארטמן: זה לפי החוק היום.
איתן כבל: ומה מוצע?
תמי סלע: מוצע שצריך להיות לצידו גם עורך דין שימונה על-ידי היועץ המשפטי לממשלה.
איתן כבל: כחבר כנסת אתה מקבל מכתבים בעניינים האלה.