GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד רותם: יסוד להניח; לא יסוד סביר.
דוד רותם: אני צריך לומר: הוא פוגע במרקם, ואם לא, אז ועדת ערר תהפוך את זה.
חנא סוייד: אדוני היושב ראש, אני אחזק את הדברים שאמרתי, ומכאן והלאה אני יודע לאן החוק הזה הולך.
דוד רותם: הוא הולך לבג"ץ, כך אמרו לי כבר.
חנא סוייד: מסיבות אחרות, שבסופו של דבר מתקשרות גם לסיבות שאני מדבר עליהן.
חנא סוייד: הוא מדבר על נפוטיזם, שזו תופעה שכיחה בוועדות קבלה ובישובים קהילתיים.
חנא סוייד: זו בעיה.
חנא סוייד: אם אתה חושב שזה לא רלוונטי, תחשוב.
דוד רותם: כבר ראיתי נפוטיזם גם בבניין הזה.
חנא סוייד: אתה מקבל את זה?
דוד רותם: לא, לכן החלפנו את השלטון.
חנא סוייד: אדוני היושב ראש, אנחנו כמחוקקים, ואני שומע תמיד ממך כמה שהכנסת היא מעל כל בתי המשפט, לרבות בית המשפט העליון, וזה נכון.
חנא סוייד: גם הכנסת מחויבת להפעיל שיקול דעת אוניברסאלי, שוויוני, שיבטיח את ההזדמנות השווה לכל אזרח במדינת ישראל, ושמאפיינים שהם אינהרנטיים אצל כל אזרח, שאין ביכולתו של האזרח לשנות אותם, שלא יהוו בשבילו מכשול להתקבל לישובים קהילתיים, וציינתי במיוחד ארבעה סוגים: השתייכות אתנית, דתית, מין ומוגבלות פיזית.
דוד רותם: אני מסכי ם אתך במאת האחוזים, אך איך אתה קורא או בסעיף 4 או בסעיף 5 או בסעיף 6, איך אתה קורא שם את ההגבלה שאתה מדבר עליה?
דוד רותם: ניקח דוגמה פשוטה: ישוב שאין לו סממנים מיוחדים.
חנא סוייד: אז אין לו זכות להיות בקטגוריה הזו.
חנא סוייד: כאילו אתה מתכחש להנחה הבסיסית, אתה ככותב החוק.
חנא סוייד: הרי כל ההנחה הבסיסית כאן, שלישוב יש אופי קהילתי מסוים.
דוד רותם: אופי קהילתי מסוים, אבל יכול להיות גם אופי קהילתי מסוים, שאומר: בישוב הזה אנחנו רוצים לאסוף את כל שחקני הכדורסל.
דוד רותם: אם שם יפסלו ערבי, ועדת ערר, זה יהיה אסור, כי לא חשוב אם אתה שחקן כדורסל יהודי, ערבי.
דוד רותם: גם אם יפסלו שם אחד שהוא נכה, אבל הוא שחקן כדורסל, זה יהיה לא בסדר.
חנא סוייד: למה?
דוד רותם: כי אני מדבר על שחקני כדורסל.
חנא סוייד: יש אנשים שחושבים שהם ממציאים את הגלגל בחוק הזה.
חנא סוייד: דברים כאלה, הם נדונו בהרבה מקומות אחרים בעולם.
חנא סוייד: אני מניח ששמעת על מישהו שלא יכול ללכת, ורצה להשתתף בטורניר האליפות של תחרות ספורטיבית, שמחייבת אותו ללכת, אבל הוא יכול לעשות את הספורט הזה מבלי ללכת.
חנא סוייד: אלו דברים שקיימים.
דוד רותם: בסוף קיבלו אותו.
דוד רותם: כן קיבלו אותו, רק אמרו לו שיחליף את התותבת, כי התותבת שהיתה לו היתה כזאת אחת, שנתנה לו כושר קפיצי מסוים.
חנא סוייד: אז הנה, יש דברים כאלה.
חנא סוייד: יכול להיות, אם אתה עושה ישוב משחקני כדורסל, כפי שאמרת, למרות שזו דוגמה מאוד קיצונית, הניגודים האלה יכולים להיות כל הזמן, ואתה יכול ליצור מצב שהחוק הזה יגן על החלטות פסולות, החלטות לא שוויוניות.
חנא סוייד: מזה אני מתריע.
גיל גן מור: אתה מדבר, אדוני היושב ראש, על מרקם חברתי תרבותי של ישוב, ואחר כך אתה מאפשר לוועדה לדחות מי שיש מקום להניח כי יהיה בו כדי לפגוע במרקם זה, אז אני מבין את זה כשמירה על הומוגניות יותר מאשר שמירה על הקהילה והימנעות מפגיעה בקהילה.
גיל גן מור: זה אומר שמי שהוא לא באותו שטאנץ, באותו מרקם, הוא לא יכול להתקבל לישוב, אז אולי צריך לשנות את הסעיף הזה.
דוד רותם: מרקם חברתי תרבותי הוא לא שטאנץ.
גיל גן מור: זה עשוי להישמע כך.
דוד רותם: כל אחד שומע את מה שהוא רוצה לשמוע.
גיל גן מור: החשש הוא פגיעה בחיי הקהילה.
דוד רותם: החשש הוא במרקם החברתי תרבותי של האנשים שנמצאים שם.
גיל גן מור: אבל אם מישהו, שהוא לא חלק מאותו מרקם, אבל אין חשש שהוא יפגע בחיי הקהילה, למה לא לקבל אותו?
דוד רותם: כתוב: לפגוע.
דוד רותם: לא כתוב שהוא לא פוגע.
גיל גן מור: במרקם, כתוב.
גיל גן מור: אז אולי צריך לשנות את המילה האחרונה של סעיף 5 ללפגוע בקהילה.
גיל גן מור: יש לי עוד הערות, אבל לסעיף הזה סיימתי.
דב חנין: אדוני, אני חושב שהביטוי הזה, הפגיעה במרקם החברתי תרבותי, הוא ביטוי מאוד מסוכן.
דב חנין: אנחנו פה פותחים את הפתח בפני המנגנונים החברתיים הכי פסולים והכי בעייתיים.
דב חנין: בוועדות אחרות של הכנסת אנחנו מקדמים חקיקה נגד אפליה בכניסה למועדונים.
דב חנין: אישרנו את זה בקריאה ראשונה, ואנחנו מתקדמים עם זה לאישור מלא.
דב חנין: גם שם אפשר לומר שיש אנשים מסוימים שנכנסים ופוגעים במרקם של איזושהי קבוצה שהגיעה למועדון הזה קודם.
דב חנין: הביטוי הזה, לדעתי, הוא ביטוי של מדרון.
דב חנין: הוא מאפשר לנו בדיוק את אותם מנגנונים של סלקציה חברתית שיתחילו בערבים ויימשכו במזרחיים ואולי דתיים וחילוניים במקומות אחרים.
דוד רותם: ונכים וצבע עור ונשים.
דוד רותם: להלן הקבוצה הכוללת.
דוד רותם: אתם חוזרים כל פעם, ועושים לי נקיפות מצפון.
דב חנין: אבל לא פתרת את בעיה.
דב חנין: אם אתה רוצה ליצור מנגנון שבו אדם מופרע, נניח, והוא פוגע בכל קבוצה אנושית שהוא מגיע אליה, אתה רוצה למנוע ממנו להיכנס - בסדר גמור.
דב חנין: זה לא משהו שאני מתנגד לו, לפחות.
דב חנין: אבל תנסח את זה בצורה שאומרת שהאדם הזה אינו מתאים לחיים בקהילה או לחיים בתוך קבוצה אנושית.
דוד רותם: זה נמצא בסעיף 4, ושם ביקשתי שכדי לדחות אדם מהסיבה הזו, צריך חוות דעת מקצועית.
דוד רותם: זה לא שהחברים יושבים- -
דב חנין: אותו סעיף ואותו מנגנון של חוות דעת מקצועית פותר את הבעיה שנדמה לי, היא הבעיה האמיתית, שאדוני אולי רוצה להתייחס אליה, אלא אם כן אדוני כן רוצה לייצר מנגנונים של סלקציה חברתית, שזה דבר פסול.
דוד רותם: זה לא פייר.
דוד רותם: אני רוצה להקים ישוב דתי.
דוד רותם: יבוא לגור שם מישהו שאינו דתי, ולא רק לא דתי, אלא אוכל דתיים לתיאבון מבוקר עד ערב.
דוד רותם: הוא רוצה לגור שם.
דוד רותם: הוא לא מופרע, הוא יותר נורמלי ממני, כי הוא לפחות אוכל אוכל טעים – הוא אוכל דתיים, זה טעים.
דוד רותם: איך אני לא אקבל אותו?
דוד רותם: כי אני לא יכול לקבל חוות דעת מקצועית, שהוא לא מתאים לחיי קהילה, אבל הא לא מתאים למרקם החברתי שלנו.
דב חנין: אדוני עוקב אחרי הפרשה שהתרחשה בעמנואל לא מזמן?
דב חנין: פרשה מאוד מעניינת.
דב חנין: גם שם הטענות הן טענות מרקמיות לחלוטין.
דוד רותם: כמי שהיה יועץ משפטי של עמנואל משך הרבה שנים אני מודיע לך, שזה שם היה לא על נושא עדתי בכלל.
דוד רותם: ותגיד לי עכשיו: בית המשפט העליון פסק?
דוד רותם: בצעירותי הגעתי פעם לבית המשפט עם המון כרכים של פסקי דין, והשופט זיילר הסתכל עליי, ואומר לי: מה הבאת לי את כל הטעויות של בית המשפט?
דוד רותם: שאלתי: למה?
דוד רותם: הוא ענה: זה או המחוזי טעה או העליון טעה, אבל מישהו טעה שם.
דוד רותם: שם בהחלט, אם אתה שואל אותי, לא מדובר באפליה דתית.
דוד רותם: עובדה היא שמתוך בית הספר הזה היו 30 אחוז בנות ספרדיות, שקיבלו על עצמן את התקנון.
דוד רותם: ואני רוצה את האפשרות לחנך את הילדים שלי בבית ספר שאין לילדים האחרים טלוויזיה בבית.
קריאה: גטואים- -
דוד רותם: אני לא שואל אותך איך לחנך את הילדים שלי.
דוד רותם: אני רוצה אולי לחנך את הילדים שלי לפי המאה הקודמת, אבל אני לא רוצה שילמדו עם ילדים שיש להם טלוויזיה, כי אני חושב שמי שיש לו טלוויזיה בבית, אסור לשתות אצלו כוס מים, כי לא כשר.
דוד רותם: אני פרימיטיבי, אתה יודע את זה.
דב חנין: השאלה בדברים האלה היא שאלה של איזונים, ואתם בחוק הזה ובמנגנון הזה, אתם מפרים באופן קיצוני את האיזון.
דוד רותם: האיזון קיים בשלוש דרגות.
דוד רותם: יש ועדת הקבלה, יש ועדת ערר ויש בית המשפט המינהלי.
דב חנין: אדוני יודע שהטעויות של בית המשפט המינהלי – אדוני דיבר על הכרכים המלאים עם הטעויות.
דב חנין: הביקורת שלי על בית המשפט, אדוני, לא פחותה מאשר שלך, היא רק מהכיוון ההפוך.
דב חנין: אני חושב שהוא לא מספיק מגן על זכויות האזרח, אתה חושב שהוא מגן עליהן יותר מדי.
דב חנין: אני, להבדיל ממך, לא מכיר את המקרה העובדתי של עמנואל.
דב חנין: אני לא הייתי שם.
דב חנין: אבל אין לי שום ספק, שמה שקורה במערכת החינוך החרדית בכלל, ויש מקרים אחרים, שאני מכיר אותם היטב, הוא מאוד בעייתי, מאוד מסוכן, והוא מאוד אפליה עדתית, שמוצדקת על בסיס של שיקולים של מרקם חברתי ומרקם תרבותי ומרקם מה שתרצה.
דב חנין: מה שאתם עושים פה זה לייצר את המנגנונים האלה, שיהפכו את כל החברה הישראלית ל– אמרו פה "גטואים"?
ישראל חסון: חבר הכנסת חנין, מדוע לא הגשת מעולם עתירה לבג"ץ על כך ש-98 אחוז מהמכרזים של מינהל מקרקעי ישראל במגזר הערבי הם למגזר אחד ברמה של חמולה?
חנא סוייד: זה לא מדויק לחלוטין.
חנא סוייד: לא צריך לענות על שאלה שהיא לא נכונה.
ישראל חסון: אדוני, אני נתתי את הנתונים.
חנא סוייד: הנתונים לא נכונים בכלל.
ישראל חסון: 50 אחוז.
חנא סוייד: ולא 20 אחוז.
ישראל חסון: אז אני מודיע לך שמינהל מקרקעי ישראל הודיע לי שזה 97 אחוז.
חנא סוייד: זה לא נכון.
ישראל חסון: המינהל הודיע לי.
חנא סוייד: אם אתה רוצה לקבל את הפסיקות של המינהל, המינהל כאן דיבר לכל אורך הדרך נגד החוק הזה.
חנא סוייד: תקבל מה שהוא אומר.
ישראל חסון: המינהל סופר, אני פוסק.
ישראל חסון: לא המינהל.
דב חנין: אם, נניח, קיים כזה מקרה, שבו מפרסמים מכרז שפתוח רק לחמולה מסוימת, אני לא חושב שמישהו פה מגן על זה.
דב חנין: אני לא מבין למה אתה מכניס את העניין הזה.
ישראל חסון: נסתר מעיניך שזו ההתנהלות במדינת ישראל 20 שנה?
דב חנין: יותר מנסתר מעיניי.
דב חנין: אומר לך פה חבר הכנסת סוייד, שאמון עליי כמומחה ממדרגה ראשונה בענייני מקרקעין של האוכלוסייה הערבית, אני מכיר אותו שנים רבות עוד לפני שהוא נבחר לחבר כנסת, ואני מכיר אותו כמומחה בתחום.
דב חנין: הוא אומר שהנתונים לא נכונים, אז למה שאקבל אותם?
ג'מאל זחאלקה: בישוב ערבי יוציאו 50 בג"צים.
ג'מאל זחאלקה: דב חנין: אני לא מבין את הטיעון שלך, חבר הכנסת חסון, ברמה הלוגית.
ג'מאל זחאלקה: אתה אומר: הנה דבר לא בסדר.
ג'מאל זחאלקה: בוא לא נתווכח כרגע על השאלה, אם זה קיים או לא.
ג'מאל זחאלקה: אתה אומר: הנה דבר לא בסדר, ועכשיו נעתיק אותו לעוד מקומות.
ישראל חסון: לא, סליחה.
דב חנין: זה מה שאתה אומר.
דב חנין: כיוון שאני מכיר אותך כאדם אינטליגנטי, אני לא מבין את הטיעון שלך ברמה הרעיונית.
דב חנין: אחת מהשתיים – אם מה שקורה בנושא של מכרזים לערבים הוא לא בסדר, אז אל תציע להחיל אותו על מכרזים ליהודים.
ישראל חסון: חבר הכנסת חנין, מה שלא מקובל עליי בדיונים כאן, שאנחנו חוזרים כל שבוע לבראשית ברא.
דב חנין: בראשית ברא זו פרשה מאוד חשובה.
ישראל חסון: כולם יושבים פה די מחויכים.
ישראל חסון: אני הגשתי את הצעת החוק הזו לא מתוך הכוונה הגזענית, ואני חוזר על האמירה הזו, ואני מנסה לפתור בעיה של ציבור שכנראה, אתה לא רגיש לה, כנראה, אתה לא ער לה, וזה, כנראה, לא מטריד.
ישראל חסון: אותי מטריד גם זכות של חופש התאגדות.
דב חנין: אבל זה לא חופש התאגדות, אדוני.
ישראל חסון: אני לא הולך להתחיל את הדיון הזה מחדש, כי אנחנו חוזרים לאותו דיון.
ישראל חסון: דב, אתה יודע שאני מעריך אותך מאוד, ואתה יודע שאני לא חושד בך שהכוונות שלך לא נכונות ואמיתיות, אבל אני מציע שתקרא את הפרוטוקולים של ארבעת הדיונים האחרונים.
ישראל חסון: התנצחנו בסוגיות האלה לא שעה, לא שעתיים ולא ארבע.
דב חנין: לא הצלחת לשכנע אותי עד עכשיו.
ישראל חסון: לא היית, כמו שאתה לא ער לבעיה שקיימת 20 שנה.
ישראל חסון: אגב, אתן לך דוגמה נהדרת: קם הישוב מי עמי, שרצה להרחיב.
ישראל חסון: אמרו: פתוח.
ישראל חסון: נרשמו 50 איש מאום אל פאחם.
ישראל חסון: אמר הישוב: נעצור, לא לזה אנחנו מתכוונים.
ישראל חסון: הלכתי ובדקתי.
ישראל חסון: אין לי מכרז אחד בעיר באזור המרכז, שהוא לתושבי העיר בלבד.
ישראל חסון: תן לי עיר אחת שאתה יכול בחדרה לפרסם מכרז, שזה לתושבי העיר בלבד.
ישראל חסון: תביא לי מכרזים באום אל פאחם, שהם לאנשים חיצוניים.
ישראל חסון: תביא לי מכרז אחד בשבע השנים האחרונות.
דב חנין: אני עוד לא ראיתי כל כך הרבה אזרחים יהודיים, שרוצים לגור באום אל פאחם.
ישראל חסון: מה הקשר?
דב חנין: אני שואל.
ישראל חסון: אני רוצה מתמרה לגור באום אל פאחם.
דב חנין: יש אנשים מתמרה שגרים באום אל פאחם.
ג'מאל זחאלקה: כל חקיקה היא הרי בהקשר מסוים.
ג'מאל זחאלקה: מתעורר החשד שייעשה שימוש לרעה בסעיף הזה בעתיד, ואפילו אני רוצה לייחס את כל הכוונות הטובות של כל הח"כים שדיברו.
ג'מאל זחאלקה: זה לא השאלה.
ג'מאל זחאלקה: הרי כוונת המחוקק לעתים רחוקות, לדעתי, היא בכנסת, מה התכוון ומה התווכחו בכנסת.
ג'מאל זחאלקה: בסופו של דבר זה יהפוך לטקסט, ואנשים יהפכו לטקסט, ויש אומנות בלעשות שימוש בדבר כזה.
ג'מאל זחאלקה: לכן אני חושב שהסעיף הזה הוא פרצה שקוראת לגנב, וצריך לסתום אותה.
ג'מאל זחאלקה: בואו נחשוב איך.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו צריכים לחשוב יחד, איך לסתום את הפרצה הזו שקוראת לגנב.
דוד רותם: מה הפרצה, ואיך אתה רוצה לסתום?
ג'מאל זחאלקה: ייפסלו אנשים משיקולים זרים, משיקולים שהם בגלל שייכות דתית, עדתית- -
דוד רותם: דתית?
ג'מאל זחאלקה: דתית, הכוונה אתה לא יכול לפסול אדם שהוא נוצרי או יהודי, אם מקימים ישוב שהוא של הי טק.
דוד רותם: אני מדבר על דתי ולא דתי.
ג'מאל זחאלקה: משיקולים של הבדל גזע, דת ומין.
ג'מאל זחאלקה: זה מה שמטריד את כל הח"כים שדיברו, זה הבעיה, וצריך לתת לזה תשובה.
ג'מאל זחאלקה: עכשיו הוויכוח שלי הוא לא אתך; הוא עם אלה שיעשו שימוש לרעה בחוק הזה.
דוד רותם: הרי אנחנו יודעים שכשיש פרצה, אז יש גנבים מכול הסוגים.
דוד רותם: תאר לך שאני מקים התנחלות בלתי חוקית בשטחים הכבושים.
דוד רותם: אני מקים ישוב בגוש עציון.
דוד רותם: יש ישוב שאני קובע שהוא ישוב שהמטרה שלו היא ליישב את ארץ ישראל.
דוד רותם: אתה מחליט להצטרף אליו.
דוד רותם: האם אתה חושב שכשאחסום אותך, זה עדתי, דתי, מה זה?
דוד רותם: ואני מדבר על מקרים לא שאתה רוצה להשתלט, כי אתה יודע שלא אתן לך.
דוד רותם: אתה רוצה להרגיז אותי.
ג'מאל זחאלקה: לפי מה שאתה אומר, לא רק כי אתה פוסל את הערבי כערבי, אלא גם יש לך פסילה אידיאולוגית.
ג'מאל זחאלקה: היו אנשים שגרו מסיבה מסוימת בהתנחלויות, שלא הסכימו עם דעתך ולא עם דעת הימין, ואנשים יכולים לגור בישובים – אתה אומר עכשיו שלהתארגנות שיש בה אנשים עם השקפת עולם שמאלית, אתה לא יכול להכניס אנשי ימין.
ג'מאל זחאלקה: אתה פוסל אותי בגלל שייכותי הלאומית, לא בגלל דעותיי.
ג'מאל זחאלקה: עוד יותר גרוע.
דוד רותם: אם אני אגיש בקשה להתקבל לישוב שנקרא להבות חביבה, והם לא יקבלו אותי בגלל דעותיי, הם צודקים, כי יש שם דעות מאוד מגובשות של קבוצת אנשים שאומרת:
דוד רותם: אנחנו פה כך רוצים לחיות.
דוד רותם: ואם אני אבוא לשם, זה יהיה רק כדי להרגיז, ואני לא רוצה את המרגיזנים.
דוד רותם: לא אגיש בקשה ללהבות חביבה, לא רוצה שאתה תגיש בקשה להתקבל לישוב שלי.
חנא סוייד: אבל ההנחה כאן שאנשים דווקא מחפשים מקומות מגורים, ולא מחפשים דווקא להרגיז.
דוד רותם: אנחנו דיברנו על דוגמה ספציפית.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו מחפשים את הדרך לסתום את הפרצה שקוראת לגנב.
ג'מאל זחאלקה: יש פה פרצה שקוראת לגנב, אני חושב שזו הבעיה פה.
ישראל חסון: בהיעדרך התנהל פה דיון ביני לדב.
ישראל חסון: אני מבקש ממך, בוא נתקדם בהקראה ונדון בסעיפים.
ישראל חסון: אי אפשר להחזיר את הדיון לדיון הכולל.
דוד רותם: זה מה שאנחנו נמצאים.
חנא סוייד: אבל זה לב העניין.
דוד רותם: אני לא בורח מזה.
דוד רותם: חבר הכנסת זחאלקה, אם אני אוסיף סעיף ספציפי, ואומר שלא יידחה אדם רק בשל דתו, מינו, מוגבלותו או גזעו או השתייכותו הדתית?
דוד רותם: סעיף כללי כזה.
ג'מאל זחאלקה: ללא הבדל דת, גזע ומין.
דוד רותם: ללא הבדל דת, גזע ומין, כאשר זו הסיבה לדחות אותו, רק בשל זה.
דוד רותם: כלומר אם יבוא ערבי לישוב כמו אמירים, שזה ישוב טבעוני, והוא טבעוני, אסור יהיה לדחות אותו, כי יגידו: הוא ערבי.
דוד רותם: ואני אומר: לא ידחו אותך כי אתה ערבי אלא כי אתה לא טבעוני.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ייתכן בגלל שיש לו עיניים כחולות?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש מקומות שאולי לא ייקחו אותי בגלל העיניים- -
דוד רותם: אם לא יקבלו אותך בגלל העיניים, אז אני לא מוכן לזה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז למה החוק?
דוד רותם: לא בשביל עיניים כחולות.
דוד רותם: כדי לאפשר לקבוצה להגיד: אנחנו רוצים להתאגד על בסיס מסוים.
דוד רותם: אם מישהו ירשום אגודה שיתופית של בעלי העיניים הכחולות, אז היא לא תירשם.
דוד רותם: פותר את הבעיה?
חנא סוייד: לא פותר את הבעיה.
דוד רותם: מצמצם את הבעיה?
חנא סוייד: יכול במעט לצמצם את הבעיה, אבל הוא לא פותר את הבעיה, כי הבעיה זה תכונות חברתיות וכלכליות ותרבותיות, שנגזרות מהשתייכות אתנית או דתית.
דוד רותם: אין מה לעשות.
דוד רותם: שוב - אני גם חושש מהמרגיזנים.
דוד רותם: לכן שאלתי את זחאלקה.
דוד רותם: אמרתי לו: הקמתי ישוב בגוש עציון, ויש כאלה שמוכנים לקנות את הבית שלי בפי שניים, רק שאני אמכור להם.
דוד רותם: מה אעשה עם ערבים?
ג'מאל זחאלקה: איש שמאל תדחה באותה מידה, לא?
דוד רותם: מי שהציע לקנות את הבית שלי, ערבי, אומר:
דוד רותם: אני לא אגור בו יום אחד, רק תן לי להיות הבעלים שלו.
דוד רותם: והציע לי הרבה כסף.
דוד רותם: כי הוא אחד המרגיזנים.
דוד רותם: עוד, רבותיי?
רוני פלמר: שני דברים: אחד, חסר לי בהחלטה, גם ברוח שלה וגם בפרקטיקה שלה, הנושא של הקצב.
רוני פלמר: בסוף אנחנו נמצאים במציאות שיש כ-300 ישובים – אני שנייה מדבר על הנגב והגליל, כפריים בנגב ובגליל.
רוני פלמר: 30 נמצאים בתת אכלוס, וחוץ מזה סדר גודל של עוד שליש משאר הישובים הכפריים נמצאים במצב שברמת הקליטה לישוב זה לא הקצב וזה לא הכוונה של ההתיישבות, ואני חושב שגם ברוח- -
דוד רותם: איזה קצב?
דוד רותם: רוני פלמר: אתה מקים ישוב לפני 20 שנה, לפני שנה או לפני 60 שנים, ואתה מגיע למצב שגרות בו ארבעים משפחות אחרי 60 שנה.
דוד רותם: אני אומר: בחוק שקשור לאגודות שיתופיות ולוועדות קבלה צריך לראות איך בונים מנגנון, שמעודד את הישוב לקלוט עוד משפחות.
דוד רותם: ישראל, תגיש הצעת חוק שמעודדת את ההתיישבות.
רוני פלמר: הביטוי שלמשל, יכול להיות פה, זה קודם כל: בוועדת הקבלה.
רוני פלמר: אני חושב שלא יכול להיות באמת רוב של הישוב עצמו, ואני מקווה שזה יישאר בפורמט הקיים, כי יש ישובים שאם זה יהיה תלוי רק בישוב עצמו, יכול להיות שיתאים להם עכשיו לא לקלוט חמש שנים משפחות.
רוני פלמר: לכן חשוב שיישמר רוב דווקא לגופים שהם חיצוניים לישוב.
רוני פלמר: זה פעם אחת.
רוני פלמר: פעם שנייה, אפשר לקבוע תבחין, שאם, למשל, חמש שנים אותו ישוב לא קלט, יכול להיות שבכלל יפקיעו ממנו לתקופה מסוימת- -
רוני פלמר: דבר שני, אני חושב שההצעה שלך – גם בג"ץ פסק, ואין בה היום לדחות על בסיס דת שונה, ואני אחמיר, אנחנו לא צריכים להתחבא מאחורי הישובים הכפריים, ואין בעיה להגיד לאדם: לא התקבלת בגלל הגיל שלך או בגלל הדת שלך או בגלל הדעה שלך.
דוד רותם: כך אתם נוהגים?
דוד רותם: תמשיכו לנהוג איך שאתם רוצים.
דוד רותם: אני לא אכניס את זה לחוק.
גיל גן מור: מספר הערות.
גיל גן מור: דבר ראשון, בסעיף 4, חוות דעת מקצועית, זה גם יכול להיות גרפולוג או דברים מהסוג הזה?
דוד רותם: חוות דעת מקצועית, שהוועדה תחליט שהיא טובה לה.
דוד רותם: חוות דעת מקצועית.
גיל גן מור: יש ישובים שלוקחים כל מיני חוות דעת, בדיקות מוזרות.
גיל גן מור: לגבי סעיף 6, אני חושב שהוא סעיף מאוד עמום ורחב, ולדעתי, הוא כבר נכלל בסעיף 5 ממילא, כי אם אנחנו בודקים את ההתאמה למרקם חברתי תרבותי, זה מן הסתם כולל גם את המאפיינים הייחודיים של הישוב הקהילתי.
דוד רותם: כיוון שאתה ממילא סבור שכל החוק הזה מיותר, כי לא צריך אותו, ושמענו את זה בדיון הראשון- -
גיל גן מור: אני שמח שאתה אומר את זה, שיהיה בפרוטוקול, שאנחנו מתנגדים לכל החוק.
דוד רותם: לא מתנגדים.
דוד רותם: אתם חושבים שהוא מיותר, לא צריך אותו.
דוד רותם: אז יהיה עוד סעיף מיותר אחד.
גיל גן מור: בסעיף נוסף אני חושב שחשוב שיוכנס, אם מסדירים את הנושא הזה, אולי כסעיף ג לסעיף 6, זה הנושא של מתן החלטה מנומקת – הוועדה תיתן החלטה מנומקת לפונה, כולל את פרוטוקול הדיון – דבר שהיום לא תמיד קורה.
גיל גן מור: זה, כמובן, חשוב גם כדי שאדם יוכל לפנות לוועדת ערר ולהבין על מה הוא נדחה, ושתהיה איזושהי משמעות לוועדת הערר, ולכן חשוב להוסיף סעיף בנושא הזה, שפונה שנדחה יקבל החלטה מנומקת, שכוללת גם את פרוטוקול הדיון ואת חוות הדעת שעליה התבססו כדי שיוכל אחרי זה לבחון אותה ולפנות לוועדת הערר.
גיל גן מור: אחרת אין שום טעם לוועדת הערר, אם אדם לא יודע על מה הוא נדחה.
גיל גן מור: אלה הערותיי לסעיף הזה.
דוד רותם: ארז.
ארז קמינץ: שתי הערות.
ארז קמינץ: ביחס לדיון שהתקיים פה, רק הערה אחת ביחס לעמדת בית המשפט העליון, כפי שהיא בוטאה במספר פסקי דין שלו – בית המשפט העליון הכיר בעובדה שבמצבים מסוימים צריך להכיר בזכות לקהילתיות גם של קהילות שיש להן מאפיינים ייחודיים רבים, ומשכך גם בישובים של בדואים באחד המקרים, גם לעניין ערים חרדיות – בית המשפט הכיר בעובדה שיש סוגים של קהילות, בעיקר קהילות מיעוט, שלגביהן זכות הקהילתיות יותר חזקה.
ארז קמינץ: גם החלטת המועצה בהקשר הזה לוקחת את העובדה הזו בחשבון.
ארז קמינץ: נכון שיש קהילות שיש להם מאפיינים ייחודיים יותר משמעותיים מקהילות אחרות, לכן זו תחילתה של תשובה לחבר הכנסת חסון לעניין המכרזים.
ארז קמינץ: אני לא מכיר את הנתונים, כמה מכרזים יש לבני מקום בעדות השונות, אבל הדברים האלה קיימים גם, בין היתר, משום שבית המשפט העליון הכיר בעובדה שיש קהילות שהן עם מאפיינים ייחודיים יותר משמעותיים מקהילות אחרות.
ארז קמינץ: אני לא מצדיק נתונים כאלה או אחרים, אני רק מסביר.
ישראל חסון: אני מבין שבית המשפט העליון רוצה, או ההמלצות שלכם אומרות מצד אחד: אני, בית המשפט העליון, מכיר בעובדה שיש ייחודיות, וכשאני בא פה ואומר: אני רוצה להכיר בעובדה שישנה איזושהי ייחודיות, אז זה לא תקף.
ארז קמינץ: הערה נוספת היא שלעניין סעיף 6, הואיל ומדובר, כמו שאמרנו בתחילת הדרך, הן בשאלה של קהילתיות והן בשאלה של הקצאת קרקע, מי שצריך לאשר את המאפיינים הייחודיים של הישוב לא צריך להיות רק רשם האגודות השיתופיות אלא גם רשות מקרקעי ישראל.
ארז קמינץ: אני רק מזכיר.
ארז קמינץ: רשות מקרקעי ישראל לא תהיה מחויבת לחתום על חוזה עבור מישהו שעבר ועדת קבלה.
דוד רותם: כתוב במפורש בסעיף 6ד: אין באמור בהוראות סעיפים 6ג ו-6ג כדי לחייב להקצות זכויות- -
ארז קמינץ: אז במילא זה יקרה.
סיגל קוגוט: זה ההפך.
ארז קמינץ: אני יודע.
ארז קמינץ: הבעיה, שאנחנו מונעים מאנשים להיכנס- -
סיגל קוגוט: רשם האגודות השיתופיות הוא גם גוף ציבורי, שיש עליו אילו כללים.
ארז קמינץ: זה נכון מאוד, אלא שמה שעומד לנגד עיניו בהקשר הזה, וזה בסדר, כי מה שהוא מייצג זה בעיקר את ההיבט הקהילתי, ומה שיעמוד לעיניו יותר הוא הזכות לקהילתיות, ולעומת זאת, הנושא שאנחנו עוסקים בו אינו שייך רק לשאלת- -
דוד רותם: הורדת הידיים בין הרשם לבין המינהל לבין משרד המשפטים, באמת לא בוועדה הזאת נפתור.
דוד רותם: זו הורדת ידיים.
דוד רותם: הרי אני מכיר את חוות הדעת, תאמין לי שראיתי אותן.
דוד רותם: את המשחקים האלה, באים בחשבון ופותרים אותם במקומות אחרים, לא בוועדה הזו.
סיגל קוגוט: בקשר ל-6, רציתי לשאול את הרשם, בגלל שיושב ראש הוועדה רצה לשקול להוסיף לנושא של מאפיינים ייחודיים, גם תנאי קבלה.
דוד רותם: הוסיף.
סיגל קוגוט: האם בתקנונים אתה מאשר גם תנאי קבלה, או אתה מאשר רק מאפיינים ייחודיים?
סיגל קוגוט: גם תנאי קבלה לישוב?
אורי זליגמן: כן.
סיגל קוגוט: בתקנון חוץ ממאפיינים ייחודיים יש גם תנאי קבלה?
סיגל קוגוט: מכוח מה מקבלים ממרשם פלילי של אדם?
אורי זליגמן: הוא מצהיר שאין לו.
ארז קמינץ: הוא מאשר תקנונים.
סיגל קוגוט: יש כאן תוספת שהוחלט עליה קודם בוועדה, של-6 יתווסף מאפיינים ייחודיים של הישוב הקהילתי או תנאי קבלה.
דוד רותם: רבותיי, אנחנו רק בקריאה ראשונה.
דוד רותם: הרי הדיון הזה יתקיים עוד פעמיים כשנגיע לקריאה שנייה ושלישית.
דוד רותם: את כל הדברים האלה נפתור עד הקריאה השלישית, תאמינו לי.
דוד רותם: בסעיף 6ד כתוב שאתם לא חייבים להקצות מקרקעין, גם אם הוא אושר בוועדת הקבלה.
ארז קמינץ: השאלה של נקודת האיזון של החוק הזה, מה הוא יותר, שאלה של קהילתיות או שאלה של הקצאת קרקע, אני מעדיף לא להיכנס לשאלה, מה הוא יותר.
ארז קמינץ: אני מעדיף להשאיר את זה ברמה של גם וגם.
ארז קמינץ: ואם זה גם וגם, אז גם לרשות מקרקעי ישראל יש איזושהי אמירה ביחס לשאלה, למי היא מקצה קרקע ולמי לא.
ארז קמינץ: ולא רק אמירה שלילית.
דוד רותם: כתבתי שאתם לא חייבים.
דוד רותם: אל תקצו.
ארז קמינץ: אני לא מהמינהל.
דוד רותם: אתה מדבר בשם המינהל.
ארז קמינץ: לא.
ארז קמינץ: אני מדבר בשם העניין.
דוד רותם: אז שהמינהל לא יקצה.
חנא סוייד: אז איך תבנה ישוב?
דוד רותם: יש לי גם דרכים אחרות לפתור בעיות, לא רק דרך חוק.
דוד רותם: בחוק בתי המשפט לעניינים מינהליים בתוספת הראשונה יוסיף: התיישבות – החלטה של ועדת ערר לפי סעיף 6ג לפקודת האגודות השיתופיות.
דוד רותם: תחילתו של חוק זה 30 יום מיום פרסומו.
דוד רותם: הוראות חוק זה יחולו על הליכי קבלה לחברות בישוב קהילתי, שיחלו לאחר יום התחילה.
ארז קמינץ: לאחר בדיקה שנעשתה אצלנו במחלקה שאחראית לעניין בתי משפט מינהליים, צריך לקרוא לוועדת הערר ועדת השגות.
ארז קמינץ: מעבר לזה, אם נחזור לעניין הזה, לגבי יושב ראש הוועדה, לא הבנתי את מה שהיושב ראש מציע.
סיגל קוגוט: ששר המשפטים ימנה את איש הציבור, והיו"ר יהיה - - והוסיפו עוד שני חברים.
ארז קמינץ: לעניין היו"ר, ופה, למיטב הבנתי, זו עמדת הממשלה באופן כולל, הואיל וביקשתם ששר המשפטים ימנה, ואנחנו מסכימים לזה, אני חושב ששר המשפטים ימנה אדם בעל שיעור קומה, כזה בהחלט מתאים שיהיה היושב ראש.
דוד רותם: שר המשפטים ימנה את איש הציבור, והוא יהיה יושב ראש הוועדה.
ארז קמינץ: לגבי הרחבה של הוועדה- -
דוד רותם: כבר החלטנו על זה.
ארז קמינץ: אפשר ללכת עם זה גם לשנייה-שלישית, אין לי בעיה, אני רק רוצה להעלות את הטיעון: אנחנו מדברים בשאלה של אדם רוצה להיכנס לישוב- -
יצחק וקנין: אני אגיש הסתייגות- -
דוד רותם: אין הסתייגויות בקריאה ראשונה.
יצחק וקנין: בכל מקרה- -
ארז קמינץ: אנחנו רוצים ועדה מהירה, שתחליט בצורה מהירה.
ארז קמינץ: ההרכב של חמישה הוא קצת, מניסיון, קצת אטי מדי.
ארז קמינץ: אפשר להמשיך עם זה כך לשנייה-שלישית.
דוד רותם: אפשר לעשות דבר נורא פשוט: במקום נציג מינהל מקרקעי ישראל, שמה הוא מבין בדברים האלה, נכניס שם את נציג משרד העבודה והרווחה.
ארז קמינץ: אני חוזר שוב- -
דוד רותם: אתם מתנגדים לזה.
דוד רותם: בוא נאמר כך: כל זמן שאנחנו שם, זה בסדר.
ארז קמינץ: אין בעיה, לא התנגדתי.
דוד רותם: שמעתי את הדברים.
דוד רותם: אני מצביע על החוק.
דוד רותם: מי בעד בקריאה ראשונה?
דוד רותם: הצבעה בעד – 4 נגד – 1 נמנעים - אין החוק אושר לקריאה ראשונה
דוד רותם: תודה רבה, החוק אושר לקריאה ראשונה.
דורית ואג: אנחנו מבקשים מכל המוזמנים להתפנות מהר, כי יש לנו עכשיו סעיף אחר.
דורית ואג: 3.
דורית ואג: הצעת חוק בתי המשפט (תיקון מס' 59)(סמכות בעניינים כלכליים), התש"ע-2010 – בקשה לרביזיה - הצבעה
דוד רותם: רבותיי, אני ביקשתי רביזיה על סעיף אחד - הצעת חוק בתי המשפט (תיקון מס' 59)(סמכות בעניינים כלכליים).
דוד רותם: אני ביקשתי רביזיה לגבי סעיף אחד, והוא הסעיף שעוסק בתאריך התחולה.
דוד רותם: הוועדה אישרה שתאריך התחולה הוא 90 יום מיום הפרסום.
דוד רותם: 90 יום מיום הפרסום זה בעצם - עוד שבוע יהיה פרסום, אז זה תחילת נובמבר.
דוד רותם: הצבעה בעד – 3 נגד – אין נמנעים – אין הרביזיה התקבלה.
דוד רותם: תודה, הרביזיה התקבלה.
דוד רותם: ההצעה היא להוסיף תאריך.
דוד רותם: אני מציע שנקבע 15 בדצמבר כיום התחולה.
אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, בפשרה שעשינו לגבי תאריך אמרנו כמה דברים שוויתרנו כאילו למערכת.
אברהם מיכאלי: אמרנו: תיקים פתוחים – תשאירו.
דוד רותם: אדוני, אני רוצה שבית המשפט הזה, כשאני קובע לו תאריך, הוא יהיה תאריך, ולא שאחר כך- -
אברהם מיכאלי: השאלה, אם נחזיר אחורה את העניין הזה, אז תיקים שממילא- -
דוד רותם: לא מחזיר אחורה שום דבר.
דוד רותם: אני ביקשתי רביזיה רק על סעיף אחד.
דוד רותם: אתה רוצה לבקש רביזיה על סעיפים אחרים?
דוד רותם: אני לא בדקתי את כל החוק.
אברהם מיכאלי: השאלה היא, שהדבר הזה יובהר – אז אותם תיקים שאישרנו מחוץ- -
דוד רותם: הכול נשאר בחוץ, שום דבר לא משתנה, הכול נשאר אותו דבר חוץ מהתאריך.
דוד רותם: מי בעד שינוי התאריך ל-15 בדצמבר?
דוד רותם: הצבעה בעד – 3 נגד – אין נמנעים – אין השינוי אושר.
דוד רותם: והחוק, שנייה-שלישית בנוסח המקובל?
דוד רותם: אנחנו עכשיו מאשרים את הכול עם התאריך החדש.
דוד רותם: הצבעה בעד – 3 נגד – אין נמנעים – אין אושר.
אברהם מיכאלי: אני פותח את ישיבת ועדת החוקה, חוק ומשפט בנושא הצעת חוק לנשיאת עונש מאסר במדינת אזרחותו של האסיר (תיקון מס' 3) (הרחבת ההגדרה מדינה אחרת), התש"ע – 2010.
אברהם מיכאלי: קיימנו ישיבה לפני כמה חודשים בעניין הזה.