GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אברהם מיכאלי: גברת בן-ארי, בואי ואגיד לך מה אני צופה פה שיקרה.
אברהם מיכאלי: ברוך השם, יש לנו שופטים טובי במערכת ויקחו 3 שופטים מתוך הקיימים ויכניסו אותם למחלקה הכלכלית.
אברהם מיכאלי: אבל בינתיים, שר המשפטים, כנראה, זה הסיכום, יצליח לתת 3 תקנים אחרים לאותו מחוז שיקחו לו את השופט, כך אני מבין.
אברהם מיכאלי: מר גושן, מה שאני מבין מההערה שלך, שהצו הזה בעצם הכל בהסכמה של המערכות, שר המשפטים לא לבד קובע וכו',.
אברהם מיכאלי: תמי, אני לא רואה פה הגבלה של שיקול דעת של שותפות.
לאה רקובר: הסמכות של השר היא הסמכות של השר.
לאה רקובר: כאשר השר מחליט הסמכות המינהלית זאת סמכות מינהלית שניתנת לו בעצם, אז הוא מפעיל אותה על פי הכללים המינהליים הרגילים.
תמי סלע: אבל אין לו חובה לא להתייעץ עם נשיא בית משפט עליון ולא לקבל את הסכמתו.
תמי סלע: אני רוצה להזכיר, שלא בכל התקופות גם נשיא בית משפט עליון ושר המשפטים תמיד ראו את הדברים עין בעין, וזה נותן פה איזה סמכות שהיא כן יכולה להביא להתנגשויות ולוותר על איזונים שהם כן חשובים במערכת כשהיא מתנהלת, זה שפתאום נותנים רק לשר לבד - - - אז יכול להיות מצב שכבר היתה מחלקה של שבעה כי שר קודם חשב - - -
אברהם מיכאלי: מה יקרה שלא יהיה צו כזה?
אברהם מיכאלי: שיבואו למערכת ויגידו אנחנו לא מתפקדים כי לא נתת לנו עשרה תקנים.
אברהם מיכאלי: הרי שר המשפטים רוצה פה שיהיה ברור למה מצפים, ועד איזה מקסימום היום המערכת מוכנה להקצות שופטים זאת בדיוק הנקודה.
אברהם מיכאלי: אני כרגע נכנס לשיקולים של כולם – לא שר המשפטים ולא נשיאת בית המשפט העליון אלא של כולם, נשיאת בית המשפט לא תוכל לבוא להגיד מחר, אני עכשיו לא יכולה לתפקד כי לא נתת לי הקצאה כך וכך.
זוהר גושן: לי אישית אין שום בעיה שזה יהיה בהתייעצות או בהסכמת נשיאת בית המשפט העליון, אין לי עם זה שום בעיה, אני רק מדווח על ההסכמה שאליה הגעתי והבאתי אותה לשולחן.
זוהר גושן: הדעה האישית שלי, אם אתם שואלים אותי, אין לי שום מניעה שיהיה אחרת, אבל זה לא מה שהסכמתי עם משה גל ועם שר המשפטים.
אברהם מיכאלי: נניח היום במערכת מי מייצג את נשיאת בית המשפט העליון בדיון הזה פה?
אברהם מיכאלי: הנהלת בתי המשפט, לכן אני מבין שמה שאתה אומר זה על דעת הנהלת בתי המשפט גם, ולכן מובן מאליו אצלי כשמודיעים כזאת הודעה שיהיה בהסכמה, כי אחרת בסוף כל החוק הזה לא יקודם.
לאה רקובר: אני מבינה זאת היתה הסכמה גם לי זה נודע רק בבוקר, ואחר כך התקשרתי לשופט משה גל וביררתי בדיוק את העובדות, אבל הייתי כן רוצה לאור הרעיון, שנשאיר פתוח ואני אדבר שוב.
אברהם מיכאלי: אין לי בעיה, המטרה מובנת לי, לעשות בהסכמה מקובל עליי.
אברהם מיכאלי: יחד עם זאת, תמי, אני עדיין שוב, לא רואה בקביעה כזאת היום בצו, בהסכמה, מה יקרה מחר עם נשיא בית המשפט העליון ושר המשפטים לא יעבדו אחד עם השני, כי אז המחלקה הזאת לא תתפקד מה לעשות.
לאה רקובר: מדובר פה בראשי המערכת, אמורים לעבוד אחד עם השני בכל מקרה, אז היה או לא היה זה לא משנה.
לאה רקובר: יש המון הוראות בחוק בתי המשפט ועוד הוראות, נשיא בית המשפט העליון ושר המשפטים הם מדברים ביניהם ועובדים, זה לא עניין אישי.
תמי סלע: בכל זאת יש סוג של סמכויות שניתנות לגורם כזה, ויש סוג של סמכויות שניתנות לגורם אחר.
תמי סלע: פה אנחנו קצת מערבים סמכות שהיא בעצם לגבי התנהלות המערכת והתמחויות במערכת – אנחנו מערבים גורם שהוא בדרך כלל לא זה שמוסמך לקבל את ההחלטות.
אברהם מיכאלי: תמי, קראנו את הסעיף הזה, את העניין של הצו אם רוצים פה להוסיף, אז אני משאיר לכם לבדוק את זה כדי שנביא פה משהו בהסכמה.
תמי סלע: סעיף קטן (ג) – הוא זה שאומר איזה עניינים הם אלה שיידונו לפני שופטי המחלקה הכלכלית.
תמי סלע: נפרט מהם העניינים הכלכליים שיידונו בפניהם.
תמי סלע: יש פה הפנייה להגדרה שהגדרנו בסעיף הראשון בסעיף 40 של עניין כלכלי, שהיה בו פירוט של כל ההליכים האזרחיים לפי החוקים – חוק ניירות ערך, חוק החברות, העניינים הפליליים, תובנה ייצוגית וכו', לא אחזור על הכל.
תמי סלע: הטכניקה שבה עושים את זה, אני לא כל כך הבנתי עד הסוף את ההתנגדות לשנות אותה, היא לקחת את העניין הכלכלי, ולמעט עוד כמה תחומים שאמנם מוגדרים כעניין כלכלי בסעיף 40, אבל הם לא יהיו בסמכות המחלקה הכלכלית, אז יש גם את השאלה המהותית למה את אותם עניינים לא להכניס לסמכות השופטים במחלקה הכלכלית שעל זה אין לי ויכוח, אבל בכל זאת חשוב לשמוע את ההסבר, עניינים של חברה לתועלת הציבור, ויש שאלה של למה לא לקבוע הגדרה אחת מסודרת לעניין כלכלי שגם אחר כך כשבתי המשפט יצטרכו לפרש ולקיים דיונים על סמכות, על עניינים כלכליים, אני חושבת שבשיטה הזאת זה ייצור תסבוכת אבל זה עניין יותר טכני.
תמי סלע: אני חושבת שקודם אולי נדון בעניינן המהותי של מה ממעטים פה ולמה.
מרים אילני: מה שאנחנו רוצים למעט פה זה את כל הנושא של חברות לתועלת הציבור, כי הנושא הזה מבחינה משפטית מאוד דומה לעמותות, וגם את חוק העמותות אנחנו לא הכנסנו להגדרה של עניין כלכלי.
מרים אילני: אמנם יש בזה היבטים כלכליים אין ספק, אבל המהות היא אחרת, החברה הזאת היא לא למטרות רווח, העניינים העסקיים שם הם פחותים מאשר בחברה רגילה, החלטנו שבשלב הזה נכון להתמקד בנושאים של חברות בכלל ולא חברות לתועלת הציבור כדי לא להכניס לזה גם את העמותות, כי המשמעות היא שכל בית כנסת נכנס למדור הזה וכמובן שזה לא לעניין בשלב הזה לפחות.
תמי סלע: מי הגורם שמפקח על חברות לתועלת הציבור?
מרים אילני: רשם ההקדשות, זה לא קשור בכלל לרשות ניירות ערך.
מרים אילני: הנושא השני שמיעטנו, זה הנושא של סעיפים 350 ו351 בהליך של פשרה והסדר כשהמטרה היא העברת חברה.
מרים אילני: אני רוצה להבהיר פה, סעיף 350 עוסק בעוד עניינים שהם תקנוניים בהסדר בפשרה, העניינים האלה נשארים כעניין כלכלי, מה שהחרגנו כאן זה רק את הנושאים של החברות כיוון שזה מאוד דומה לדיני פירוק, ופקודת החברות גם כן לא נכנסה לתחום הזה, זה תחום שהוא ספציפי, אמנם הוא גם כלכלי, ויש עוד תחום כלכלי שלא הכנסנו, אבל תחום העיסוק פה הוא ייחודי, ולכן בשלב הזה החלטנו שלא להכניס להגדרה.
מרים אילני: זה כתוב בדברי ההסבר.
אברהם מיכאלי: בעצם העניינים האלה יורדים מהעיסוק של השופט הכלכלי הספציפי.
מרים אילני: כל שופט מחוזי יוכל לעשות את זה גם בתל אביב.
אברהם מיכאלי: הרי לאותו שופט כלכלי אישרנו לו אפשרות לעסוק מעבר לחלקה הכלכלית בתיקים אחרים, כך שהוא - - -
מרים אילני: אם יש לו התמחות ספציפית לעמותות אין מניעה.
תמי סלע: השאלה הטכנית יותר היא למה לא בהגדרה של מה עם עניינים כלכליים, למעט, למשל, את ענייני חברות לתועלת הציבור, בעצם אומרים פה זה לא רשות ניירות ערך שמפקחת עליהם, סוג התיקים זה לא בדיוק העניינים הכלכלים שהתכוונו לייחד אותם גם לשופטים מסויימים.
תמי סלע: אז נכון שזה בגלל חוק החברות שהוא כולו נדון בפני בית משפט מחוזי, זה נדון בפני בית משפט מחוזי, אבל זה לא חלק מהעניין שרצינו להגדיר אותם כעניינים כלכליים, פשוט נראה לי שזה יכול ליצור אי הבנה וגם איזשהו סיבוך לגבי כריכת עניינים כלכליים וענייניים אזרחיים, כי זה כן נחשב לעניין כלכלי, אגב, לא כל כך ברור – מנסה להיזכר לגבי סיטואציה שחשבנו שלפני שופטי המחלקה הכלכלית יש עניין כלכלי לפי הגדרה בסעיף הראשון אבל שהוא אחד מאלה שהוא כרוך בעניין כלכלי - - -
מרים אילני: זה לא אחד מהעניינים שאפשר לדון בהם בלי כריכה, אבל עם כריכה אין מניעה, אותה שאלה נשאלת על הרמת מסך, זה אותו נימוק, אותה שאלה.
מרים אילני: אדוני, הנושא פה זה עניין של טכניקה.
מרים אילני: לנו מאוד מפריע שיהיה כתוב בסעיף 40 שעוסק בכל הסמכויות של בית המשפט המחוזי, יהיה כתוב - שם "בית המשפט המחוזי לא יעסוק בחברה לתועלת הציבור, ולא יעסוק בסעיף 350", ובחוק החברות יהיה כתוב שבית המשפט המחוזי כן יעסוק בזה, מבחינת הטכניקה והנוחות למשתמש, אנחנו העדפנו את ההגדרות כמו שהן.
מרים אילני: נראה לי שזה לא הגיוני להחריג את זה פה בסעיף 40 ולהחזיר את זה בחזרה לסעיף, אבל זה ממש עניין של נוסח.
אברהם מיכאלי: מהותית הבנו שאין פה כוונה מצד אחד להכניס את זה למחלקה כלכלית את הסייגים האלה, מצד שני, גם לא מונעים מאותו שופט שעוסק ביתר הזמן שיש לו עוד לעסוק בזה גם.
אברהם מיכאלי: לגבי טכניקה, אין לי שום בעיה.
מרים אילני: התייעצתי עם - - - והיא חושבת שזה נכון.
אברהם מיכאלי: לגבי הטכניקות תגיעו להבנות עם הכנסת.
תמי סלע: אין לי הסברים, פשוט אני חושבת שזה יכול לבלבל בדיונים שיהיו בבתי משפט אחר כך על השאלה של הגדרת עניין כלכלי וחלוקת סמכויות - - -
לאה רקובר: - - - למחוזי אז השאלות לא תתקיימנה, אלא אם כן - - -
תמי סלע: אבל למחוזי יש עוד חוקים שמפנים למחוזי והם לא - - -
מרים אילני: את יודעת כמה פסקי דין בשנים הראשונות של בתי המשפט לעניינים מינהליים אם זה בכובע של מחוזי או בכובע של מינהלי, וכמה הגיעו לעליון?
תמי סלע: לא, לא כתוב שם כך.
מרים אילני: כל היום דנים בזה.
תמי סלע: כתוב מה זה עניין כלכלי א, ב, ג, ד, ויש עוד חוקים שבית המשפט המחוזי מוסמך לדון בהם והם לא - - -
אברהם מיכאלי: רבותיי, תגיעו להסכמה עם זה, אם לא, אנחנו נכריע פה בסוף.
תמי סלע: בעניין כלכלי מינהלי יש נוסח חדש שמוצע על ידי משרד המשפטים.
אברהם מיכאלי: נעשה פה פסק זמן עד לדיון הבא.
אברהם מיכאלי: אני מציע שאת השאלות שהשארנו כפתוחות לברר, אני לא יודע באיזה קצב נתקדם בישיבה הבאה, אבל אם נגיע בסוף להכרעה בנקודות שנותרו עדיין לליבון נוכל להכריע.
רחל בן ארי: אני רוצה להגיד מילת תודה על מי שמכין את החומר, ושמפורסם באתר, מאוד מקל על מי שרוצה להשתתף ולהתכונן לישיבה.
רחל בן ארי: תודה רבה.
אברהם מיכאלי: יש לנו מחלקה משפטית מאוד מיוחדת.
רחל בן ארי: גם ראוי להגיד.
קריאה: גם לתמי.
דוד רותם: מועצה מקומית פרדסיה, מה אתם רוצים מאתנו?
שלמה ולדמן: אנחנו מעוניינים לאשר לצורכי אכיפה מספר צווים של עבירות קנס, כדי שכך נוכל למצות את האכיפה בצורה אפקטיבית וטובה יותר.
שלמה ולדמן: יש פה מספר חוקי עזר שבמסגרתם אנחנו מבקשים לאשר מספר ספציפי של סעיפים שייכללו בצו.
דוד רותם: "ביום מנוחה לא יפתח אדם ולא ירשה לפתוח בית עסק או בית עינוג".
דוד רותם: מי יפקח על זה?
יפעת רווה: הרשות המקומית.
דוד רותם: אני רוצה להבין איך היא תפקח על זה.
דוד רותם: יש לה אישור להעסיק עובדים ביום המנוחה?
שלמה ולדמן: לא ידוע שיש אישור, אבל - - -
דוד רותם: פירושו של דבר שאנחנו מחוקקים חוק שאין אפשרות לאכוף.
שלמה ולדמן: רציתי לומר שברשויות שישנה בעייתיות בעניין הזה הדבר נעשה על יד פקחים ממונים - - -
דוד רותם: שזה לא יום המנוחה שלהם.
דוד רותם: יש לכם כאלה פקחים?
שלמה ולדמן: לנו אין בעת הזאת בעיה מהותית שמצריכה בצורה מיוחדת את ההעסקה הזאת.
שלמה ולדמן: כמובן שאם נצטרך לאכוף, אז נאכוף את זה על פי כל הכללים.
דוד רותם: יש לכם בעיה שמישהו פתח ביום הכיפורים בית אוכל, שמגישים בו אוכל בליווי שעשועים נגינה וכיוצא באלה?
שלמה ולדמן: בפועל לא היו עד היום, ברוך השם, בעיות בעניין הזה.
שלמה ולדמן: הדבר הזה נועד כדי שאם וכאשר תתעורר בעיה כזאת לא נצטרך להתחיל את אותו תהליך, עד שמגיעים לפה.
דוד רותם: אתם כותבים: "בימי מנוחה שלא פורשו בסעיף קטן (א) לא יפתח אדם ולא ירשה לפתוח בית אוכל - (2) שלא פורש בפסקה (1) - בשעות שבין 22:00 לבין 10:00 ובין 15:00 לבין צאת הכוכבים".
דוד רותם: הכוונה פה ליום שישי או ליום שבת?
דוד רותם: יום המנוחה היום שבת, אז אם כתוב בין 22:00 זאת אומרת, במוצאי שבת בין 10:00 בלילה עד יום ראשון ב-10:00 בבוקר אסור לפתוח את העסק.
דוד רותם: בסדר, משרד הפנים עבר על זה ואישר את זה, נכון?
דוד רותם: ולמה הכוונה בסעיף (2)?
דוד רותם: אולי משרד הפנים יסביר לי, פשוט כדי שאבין מה שאתם מאשרים, כי זה שחוקי העזר מועתקים כבר 40 שנה בלי לבדוק ואף אחד כבר לא חושב – כבר הערתי על זה יותר מפעם אחת - ואחר כך משרד המשפטים מאשר את זה, זה קצת משונה כשחוקי העזר מתחילים להיות בלתי הגיוניים ובלתי מובנים, ואנחנו מדברים פה על עבירות פליליות.
יפעת רווה: הנחנו שהכוונה היא ליום שישי.
יפעת רווה: נכון שמילולית אדוני צודק, שאפשר לפרש את זה - - -
דוד רותם: לא אפשר לפרש את זה.
דוד רותם: יום שישי הוא לא יום מנוחה.
דוד רותם: ומתי נגמר יום שישי – בכניסת השבת או בחצות הלילה?
אפרת חקק: יש הגדרה של ימי מנוחה.
דוד רותם: אם התכוונתם ליום שישי, זאת אומרת ששבת הוא לא יום המנוחה.
דוד רותם: בין 22:00 ל-10:00 – זה לא מסתדר.
אפרת חקק: ימי מנוחה מוגדרים חצי שעה לפני שקיעת החמה בערבי ימי מנוחה עד יום למחרת.
דוד רותם: וסופה במוצאי יום המנוחה עם צאת הכוכבים, כולל תשעה באב.
דוד רותם: אז לא צריך את זה, זה גוזר על עצמו.
דוד רותם: חנות לממכר מזון בפרדסיה אכן סגורה בין 1:00 לבין 3:30 אחר הצהרים בקיץ ובחורף בין 13:00 לבין 15:00?
דוד רותם: יש אצלכם כלבו או סופרמרקט שפתוח 12 שעות ביום?
דוד רותם: יש לנו חוק בוועדת הפנים, שצריך למכור אלכוהול ביום חמישי בלילה כי כל הדתיים קונים דווקא ביום חמישי בערב יין לשבת, ואצלכם אין סופרים.
יפעת רווה: הממשלה לא הסכימה לזה.
דוד רותם: הממשלה לא הסכימה, רק ששר הפנים הצליח להוציא מתוך החוק והכל בסדר.
דוד רותם: יש אצלכם ביישוב אורוות?
זאב ובר: לא שידוע לנו.
ה: אז למה אתם קובעים הוראות לגבי אורוות?
זאב ובר: החוק הוא משנת 1958.
דוד רותם: אתם לא יכולים לתקן אותו?
זאב ובר: החוק הזה עלה לדיון במליאה המועצה ובגלל מחלוקות, בעיקר בנושא דת, שבת ומנוחה, החליטו לשמור על סטטוס קוו ולא לגעת בחוק.
דוד רותם: סטטוס קוו זה מצוין, אבל מה הקשר בין סטטוס קוו לבין אורוות?
דוד רותם: עוד לא הבנתי שאורוות זה פוגע בזכויות אדם וזה חוקתי או לא חוקתי.
דוד רותם: אגיד לך, זה מרגיז אותי כל פעם מחדש.
דוד רותם: משרד הפנים, כדאי שיום אחד המחלקה המשפטית במשרד הפנים, שהיא לא מחלקה קטנה, תעשה רביזיה בחוקי העזר כי זה הופך אתכם לחוכא ואטלולא.
דוד רותם: זו פשוט בדיחה הסעיפים שאתם מאשרים.
דוד רותם: העולם קצת התקדם וכדאי לבדוק אם יש אורוות, אם יש בורות זבל ואם יש אשפת צמחים.
דוד רותם: כל הדברים האלה הם פשוט בדיחה, זה בלתי ניתן להבנה איך משרד ממשלתי שמכבד את עצמו ועורכי דין שמכבדים את עצמם לא מעירים בדברים האלה.
דוד רותם: ומשרד המשפטים לא יותר טוב.
יפעת רווה: הצהרנו כמה פעמים שאנחנו מוכנים את החוקים עצמם, ככל שתיעשה רביזיה, לגייס לזה.
יפעת רווה: בשלב הזה, שלב של הפיכה לעבירות קנס, אנחנו מורידים את הדברים שהם בעייתיים לחלוטין אבל מעבר לזה – אני חושבת שאפילו יותר מדי מוקדש לזה, לא פחות מדי.
דוד רותם: לעשות בדיחות זה כבר יותר מדי.
יפעת רווה: אם יהיה צו כללי נתגייס לעניין.
דוד רותם: תעשו צו כללי אתם.
דוד רותם: אני מודיע לך, משרד הפנים לא ייגע בזה.
דוד רותם: אגיד לך יותר מזה; רבותיי, מתי אישרתם את הצווים האלה?
שלמה ולדמן: לפני שנתיים.
דוד רותם: שנתיים עד שמשרד הפנים בדק את זה והעביר אליכם.
דוד רותם: אז הם יעשו בזה תיקונים?
יפעת רווה: אם נקבל הסכמה עקרונית להאחדה אז - - -
דוד רותם: למה אתם צריכים?
יפעת רווה: מפני שזה חוקים של משרד הפנים.
יפעת רווה: הדברים האלה הם בהסכמת משרד המשפטים, אז אני לא יכולה לעשות משהו שאחר כך לא אקבל הסכמה עליו.
דוד רותם: את יכולה לעשות נורא פשוט, פעם אחת ולתמיד להודיע להם.
דוד רותם: אני אומר לכם, אני אעשה את זה בסוף.
דוד רותם: יגיעו אליי החוקים האלה, אתקע אותם ואגיד: עד שלא תעשו שינוי לא אאשר אותם.
דוד רותם: הבעיה היא שאז אני פוגע ברשויות המקומיות וזה לא בדיוק מעניין את משרד הפנים.
יפעת רווה: נבדוק את העניין.
דורית ואג: אני מציעה שפשוט ניקח את הפרוטוקול של הישיבה הקודמת על הצווים של רשויות אחרות.
יפעת רווה: הדברים האלה תמיד נאמרים, זה לא משהו חדש.
דורית ואג: אבל זה לא עוזר.
דוד רותם: זה פשוט משגע, ואתכם זה צריך לשגע יותר כי אתם אמונים על זה.
דוד רותם: סעיף 4 – איסור פגיעה בבעלי חיים, כדאי שתסתכלו עליו.
דוד רותם: "לא יפריע אדם לבעלי חיים שאינם בבעלותו או שהם בבעלות המועצה, להלך, לעוף או לשוט בגן, לא יטרידם, לא ייקחם ולא ינסה לקחתם או את ביציהם ולא יניח להם מלכודת".
דוד רותם: זאת אומרת, אני נמצא עם הילדים שלי בגן ומגיע לשם איזה כלב, אז אסור לי לעשות לו "קישטא" כי אני מפריע לו להלך בגן.
יפעת רווה: זה סעיף שיש בו הרבה היגיון, למנוע צער בעלי חיים.
יפעת רווה: לא חייבים לקחת את הדוגמה האבסורדית.
יפעת רווה: אפשר לנסח אותו יותר טוב, אבל דווקא הסעיף הזה הוא דוגמה לא טובה כי יש בו היגיון.
דוד רותם: יש בו היגיון, שלא אצוד - - -
יפעת רווה: וגם שלא תטריד אותו.
דוד רותם: שלא אטריד אותו, אבל לא שלא אפריע לו להלך.
יפעת רווה: אני מסכימה עם אדוני שאפשר לנסח את זה יותר טוב.
יפעת רווה: ולכלב אתה לא אמור לעשות "קישטא" כי אמור מישהו אחר, מכוח חוק עזר אחר, להחזיק אותו ברצועה.
דוד רותם: אבל מה שיקרה זה שאם מישהו לא מחזיק אותו אז הוא יחטוף דוח ויהיה מסדר זיהוי כלבים.
דוד רותם: הרי עסקתי בתחום.
יפעת רווה: יש מסדרי זיהוי כלבים?
דוד רותם: היו לי פקחים שהיו מצלמים את הכלב שמשוטט בלי חגורה.
דוד רותם: היו מגישים כתב אישום נגד בעל הכלב והוא היה אומר: זה לא הכלב שלי.
דוד רותם: אז היו מביאים צילומים והיה אומר: זה כן הכלב שלי וזה לא הכלב שלי.
דוד רותם: ועכשיו תעשה מסדר זיהוי כלבים.
זאב ובר: המצב השתנה היום.
זאב ובר: היום לכל כלב יש צ'יפ ואין יותר ויכוחים למי הוא שייך.
דוד רותם: אדוני ראש המועצה, איזה משחקים מותר לשחק בגן הציבורי ואיזה אסור?
דוד רותם: חתמת פעם על צו כזה?
דוד רותם: אתם מבינים את הבדיחות?
דוד רותם: אבל אני באמת לא חושב שאתם אשמים.
דוד רותם: מה זה השינויים שעשיתם עוד היום?
יפעת רווה: הורדנו "למעט הרשאה לאחר".
יפעת רווה: זה נבע מטעות.
יפעת רווה: הערנו לגבי דבר ספציפי, שלא התאימה הרשאה לאחר – נדמה לי שזה היה מקרה של הורים וילדים.
יפעת רווה: היה בעיתי להפוך לעבירה.
יפעת רווה: בטעות הובן שההערה שלנו בכל הדברים זה "למעט הרשאה לאחר", וזו לא הייתה ההערה.
יפעת רווה: זה עניין טכני.
דוד רותם: אישרתי לכם את הצו, פה אחד.
אפרת חקק: זה אושר בנוסח שיפעת שלחה היום.
אפרת חקק: 2.
אפרת חקק: צו המועצות המקומיות (עבירות קנס) (תיקון מס' ), התש"ע-2010 – מועצה מקומית באר יעקב
דוד רותם: אנחנו עוברים לבאר יעקב.
דוד רותם: יש לכם בריכת שחיה?
דוד רותם: יש קיוסק בבריכת השחייה?
דוד רותם: יש שם סודה?
יעקב מלמן: אני משער שיש.
דוד רותם: אז זו עבירה על החוק, כי כתוב בסעיף 15: "לא יכניס אדם לשטח הבריכה בקבוקי זכוכית" וסודה זה הולך בבקבוקי זכוכית.
יעקב מלמן: כנראה שאין סודה.
יעקב מלמן: אם הסעיף אוסר, אני משער שאין בקבוקים.
דוד רותם: גם הפחית הזאת, שאני שותה ממנה עכשיו, מסוכנת לציבור.
דוד רותם: אם כך, אין לכם שום שתייה שם.
דוד רותם: יש לכם מכשיר לבדיקת רעש בלתי סביר?
דוד רותם: אתם קובעים ברירת קנס: "לא יקיים אדם רעש בלתי סביר בבריכה".
דוד רותם: תסבירו לי מה זה "רעש בלתי סביר".
יעקב מלמן: הייתה לנו תלונה של שכנים לפני מספר שנים שיש מוזיקה, ילדים שבאים.
יעקב מלמן: כנראה שזה נגזר אל תוך חוק העזר, שבמקרה שיש תלונה או התייחסות לרעש בלתי סביר אנחנו מביאים חברה שמודדת דציבלים המותרים והיא עושה את המדידה.
דוד רותם: אבל הילדים כבר לא נמצאים.
דוד רותם: הרי לא אותם ילדים באים כל יום.
יעקב מלמן: העניין הוא שאסור לו לעשות פעילות כזו או אחרת, מוסיקה או כל מיני אירועים שהוא עושה שם.
יעקב מלמן: זה מהחיים, היה מקרה ספציפי שנתקלנו בבעיה הזאת.
דוד רותם: של מי הבריכה?
גילה ליבוביץ: בריכה ציבורית.
דוד רותם: אז אולי תסבירו לי את סעיף 12: "איסור שימוש שלא לצורכי ציבור".
יעקב מלמן: הבריכה היא בריכה של המועצה.
דוד רותם: אז איך אני יכול לעשות שם אירוע פרטי?
דוד רותם: איך אני יכול להשתמש בשטח הבריכה לצרכים פרטיים.
יעקב מלמן: אנחנו אוסרים את השימוש.
דוד רותם: אבל למה צריך חוק?
דוד רותם: אני בא עם הנכדים שלי לבריכה ועושה יום הולדת לנכד שלי.
דוד רותם: אני עובר על החוק?
יעקב מלמן: הבריכה מופעלת על-ידי קבלן שזכה להפעיל אותה X שנים.
יעקב מלמן: אנחנו לא רוצים שיהפוך את זה למקום שעושים בו אירועים או שמחות ומכאן הצורך של הדבר הזה.
יעקב מלמן: לי אין מציל או מישהו שמפעיל, הוצאתי מכרז להפעלת הבריכה לתקופה מסוימת, ואנחנו רוצים לחשק את הזכיין בצורה כזאת שלא יעשה שם בר מצווה, חתונות וכל מיני אירועים.
דוד רותם: אז את הזכיין תחשק באמצעות הסכם במכרז ולא בדרך של חוק, כי הסעיף הזה גם אוסר עליי לעשות יום הולדת לנכד שלי, אם באתי אתו לבריכה.
דוד רותם: למה מחקתם את סעיף 17?
יפעת רווה: הפרעה לפקח זה יכול גם להגיע לאלימות, זה דברים יותר חמורים ולהבנתנו צריך להגיש כתב אישום.
יפעת רווה: בדרך כלל לא עושים את זה בדוח של עבירת קנס.
דוד רותם: תסבירו לי את ההסתייגות של "למעט" בחוק עזר לבאר יעקב (שילוט).
יפעת רווה: זה דבר שנולד בוועדה הזאת בעבר.
דורית ואג: לא בקדנציה הזאת.
יפעת רווה: לא בקדנציה הזאת.
דוד רותם: כבר הערתי על הסעיף הזה.
יפעת רווה: אבל אנחנו חושבים שהוא מוצדק.
דוד רותם: מוצדק?
דוד רותם: יש לי מסעדה ויש שם תפריט על החלון - עבירה ששווה 430 שקל?
דוד רותם: יותר גרוע - יש לי תפריט על הקיר מול הדלת, זה נראה בחוץ.
דוד רותם: עבירה על החוק?
דוד רותם: אם אני תולה שלט על הבית שלי "למכירה", זו לא עבירה על החוק.
יפעת רווה: האם אדוני מציע שנבטל את זה לגמרי?
דוד רותם: אני חושב שצריך לשנות את כל הסיפור הזה.
דוד רותם: היום העולם עובד אחרת.
דוד רותם: יש הבדל בין שלט לבין מה שאני תולה בעסק שלי.
דוד רותם: כשאתם עושים את זה כל כך כללי אז גם תפריט, גם שעות הפתיחה, גם תעודת ההכשר – כל הדברים האלה הם עבירה פלילית.
יפעת רווה: זה "למעט", זה מה שאנחנו ממעטים.
דוד רותם: נכון, אבל אתם כותבים: "ואינם נראים אל מחוץ להם".
יפעת רווה: אז יכול להיות שיש עוד כמה דוגמאות שצריך למעט ובזמנו לא כללנו אותן, אבל זה לא אומר שצריך לבטל בכלל.
דוד רותם: בזמנו כעסתי נורא כי היה כתוב: "המופנים כלפי פנים", "המופנים כלפי חוץ".
דוד רותם: שאלתי איזה היגיון יש בדבר הזה.
יפעת רווה: אז זה שונה בהתאם להערה שלך.
דוד רותם: נכון, אבל אני גם התנגדתי "לנראים מבחוץ", כי אמרתי שאתם לא מבינים מה אתם עושים.
דוד רותם: את מכירה מסעדה אחת בארץ שלא מודבק שם תפריט?
יפעת רווה: אפשר למעט עוד, אבל אני לא חושבת שצריך בגלל זה לבטל לגמרי את העבירה כי העבירה של השילוט, אני חושבת שגם אדוני מסכים, שהיא מוצדקת.
יפעת רווה: אפשר למעט ממנה דברים שהם לא מוצדקים, זה מה שניסינו לעשות עד עכשיו.
יפעת רווה: אם יש דוגמאות נוספות אפשר להוסיף אותן.
דוד רותם: העבירה של השילוט מוצדקת כאשר מדברים על שלטי חוצות, כשאדם מדביק על לוח המודעות.
דוד רותם: ניהלתי משפטים על אנשים ששמו שלט על הבית שלהם "להשכרה" בגלל הסעיפים האלה.
דוד רותם: זה דברים שדי, אנחנו במאה ה-21, לא במאה ה-16.
דוד רותם: בסעיף 10: "הוא חוסם דלת, חלון, יציאת חירום או פתח אחר או מפריע למעבר בו".
דוד רותם: בעסק שלי יש שלושה חלונות והחלטתי לסגור חלון אחד מהם, שמתי עליו שלט.
דוד רותם: מילא מעבר חירום, אני מבין.
דוד רותם: אני אוסף את הדברים האלה כדי להראות לכם את האבסורד.
יפעת רווה: אין ויכוח שיש פה דברים אבסורדים.
דוד רותם: בסעיף 15, למה הוספתם "ובלבד שניתנה לבעל הנכס הודעה מראש"?
דוד רותם: זה לא נכס, זה בעל שלט.
מיכל גולד: נכון, אבל בסעיף (ב) נאמר שאם לא מוצאים את בעל הרישיון זה יחול על בעל הנכס.
דוד רותם: לוחות המודעות למי שייכים?
יעקב מלמן: לרשות.
דוד רותם: כלומר תשלחי לרשות: תנקה את השלט שמודבק על הלוח שלך כי לא מצאנו את בעל העסק.
יפעת רווה: הרשות היא זאת שאוכפת.
דוד רותם: ואם הרשות עוברת עבירה שאפשר לאכוף אותה אז מה קורה?
דוד רותם: הרשות צריכה לאכוף את זה גם על עצמה.
דוד רותם: אין לרשות פרוטקציה.
יפעת רווה: אני עוד לא שמעתי שהם אכפו על עצמם, אבל אשמח לשמוע דוגמאות.
דוד רותם: זה החמור בעניין, שכשהם צריכים לבצע זאת לא עבירה אז לא עושים את זה.
דוד רותם: הרי סעיף (ב) יכול ליפול עליהם או צריך ליפול עליהם.
דוד רותם: סעיף 20, כבר הגיע מזמן הזמן שתשימו אותו על לוחות המודעות הרשמיים ולא על כל מודעה, כי לפי סעיף 20 אסור לי להוריד שלט שאני שמתי.
מיכל צברי דוד: אדוני, אני מפנה אותך להוראות סעיפים 14 ו-15 לחוק העזר, שם גם מדובר על שינוי שילוט ואחזקת שילוט.
דוד רותם: אני לא מדבר על זה, אני מדבר על סעיף 20.
דוד רותם: שמתי שלט על החנות שלי ועכשיו אני רוצה להוריד אותו.
מיכל צברי דוד: אז יש לך אפשרות לעשות זאת מכוח סעיף 16.
יפעת רווה: כי כתוב: "אלא אם כן הותרה הסרתם כדין".
דוד רותם: איפה כתוב בסעיף 16 שאני יכול להוריד אותם כדין?
מיכל צברי דוד: "סעיף 16 – חובת הסרת שילוט.
מיכל צברי דוד: בעל רישיון שילוט יהא אחראי להסרת השילוט עם פקיעת תוקף רישיון השילוט או ביטולו, או עם הפסקת פעילותו של העסק שבעבורו התפרסם השילוט".
דוד רותם: שום דבר מאלה לא קרה.
דוד רותם: המסעדה ממשיכה לעבוד, שמתי שלט "מבצע", גמרתי את המבצע והעסק ממשיך לעבוד.
דוד רותם: לא ביקשתי רישיון כי אני לא צריך רישיון, הכול טוב ויפה.
יובל צמול: אדוני, אז יש את סעיף 4, כל הנושא של תוקף הרישיון.
דוד רותם: אני מדבר על שלט שלא צריך לגביו רישיון.
דוד רותם: הסעיף הזה מדבר על הסרת שלטים באופן כללי, לאו דווקא שלט עם רישיון.
דוד רותם: "לא יעמיד אדם ולא ירשה לאחר מטעמו להעמיד או להחנות מונית ברחוב לזמן העולה על הדרוש להעלאת נוסעים או להורדתם, אלא בהתאם להוראות חוק עזר זה והוראות כל דין".
דוד רותם: אני נהג מונית, סיימתי את העובדה ואני הולך לישון ומחנה את מכונית שלי ליד הבית.
דוד רותם: באיזה דין כתוב שמותר לי להחנות רכב כזה?
דוד רותם: יכול הפקח בלילה לחפש את בעלי המוניות ולשים להם דוחות בכיף.
דוד רותם: את האבסורדים שאתם מחוקקים, זה פשוט לא יאומן.
מיכל צברי דוד: מותר לו להעמיד את הרכב במקום הזה, אלא אם כן זה נאסר בתמרור.
יובל צמול: למונית יש פריבילגיה על פי החוק.
דוד רותם: סעיף 13(ב) לא מדבר על תחנת מוניות, הוא מדבר העמדה ברחוב, מה שעושה כל נהג מונית כשהוא הולך לישון.
גילה ליבוביץ: אפשר לקבוע שזה בשעות פעילותו.
דוד רותם: אפשר לקבוע המון דברים, רק צריך לקבוע.
דוד רותם: מהו תחום המועצה של באר יעקב?
יעקב מלמן: כמעט 12,000 דונם, עם הרבה קוצים.
דוד רותם: יש גם שטח חקלאי?
דוד רותם: בל"ג בעומר אני אוסף את הקוצים ומדליק ליד הבית קומזיץ – זו עבירה על החוק.
יעקב מלמן: אם הוא מבקש אישור - - -
דוד רותם: כמה אנשים מבקשים אישור לעשות קומזיץ?
דוד רותם: ילדים?
דוד רותם: מה זה סעיף 29 לעניין צמח מוגן?
דוד רותם: זה לא עניין צמח מוגן, זה כל צמח.
יפעת רווה: עבירת הקנס היא רק לעניין צמח מוגן.
דוד רותם: אני חושב שזו טעות.
דוד רותם: כל החוק הזה בא כדי להגן על הצמחייה בגן.
דוד רותם: אם זה רק צמח מוגן, פירושו של דבר שאני יכול ללכת בגן סאקר ולקטוף את כל השושנים, הם לא מוגנים.
דוד רותם: אין על זה ברירת קנס.
יפעת רווה: מצד שני, כשקוטפים חמציצים או כל מיני דברים שהם זוטות זה הופך להיות עבירה פלילית.
דוד רותם: בשביל זה יש פקחים חכמים.
דוד רותם: הפקחים הם לא טמבלים.
יפעת רווה: זה סותר את מה שאמרת לפני זה, שמנסים לשאוף שהעבירות יהיו הגיוניות כמה שאפשר.
דוד רותם: זה נכון, לכן ההיגיון הוא שכאשר הרשות שותלת צמחים בגן אף אחד לא יתעסק אתם.
דוד רותם: זה נכון שלפעמים ילד קטן קוטף פרח – בסדר, אף פקח לא ירשום על זה דוח.
דוד רותם: אבל אני יכול לקטוף את כל שיח השושנים וגמרתי את הגינה.
דוד רותם: אין בזה היגיון.
יעקב מלמן: אם זה צמח שהמועצה שתלה, שושנים או משהו אחר, זו פגיעה ברכוש המועצה.
יעקב מלמן: זה סעיף אחר לחלוטין על פי הבנתי.
יעקב מלמן: אבל אם הוא הולך ברחוב וקוטף חמציץ, שהוא לא צמח מוגן, אני חושב שלזה מתייחסים פה.
יעקב מלמן: על צמחים מוגנים לא אנחנו מגנים.
דוד רותם: אבל פה רוצים לכתוב לכם שזה רק לעניין צמחים מוגנים.
יעקב מלמן: על צמחים מוגנים יש חוק שהוא לא של הרשות.
יעקב מלמן: יש צמחים מוגנים בהגדרה במדינת ישראל, כמו שאני לא יכול לעקור עץ ולהעביר אותו בלי לקבל אישור.
יעקב מלמן: אם זה צמח של הרשות, אם זה אותם ורדים או שושנים בגן, אז הוא פוגע ברכוש הרשות – זו התייחסות אחת; ואם הוא הולך בשדה וקוטף חמציץ, שהוא לא צמח מוגן – לעניות דעתי, הוא יכול לעשות את זה.
מיכל צברי דוד: אז במה אתה עוסק פה?
יעקב מלמן: רק בדברים מוגנים.
דוד רותם: יש לכם סופר או כלבו גדול ביישוב?
יעקב מלמן: לא.
יעקב מלמן: יהיה עוד מעט, כי אנחנו בשלבי גדילה.
דוד רותם: אז זו בעיה, כי לא תרשו לו לפתוח ביום חמישי אחרי 22:00.
דוד רותם: איזה משרדי עורכי דין סגורים ביום שלישי אחרי הצהריים?
דוד רותם: אפילו בתקנות לשכת עורכי הדין זה תוקן.
דוד רותם: אתם עושים פה עבירה של ברירת קנס לעורך דין שעובד במשרד שלו ביום שלישי אחרי הצהרים.