GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד רותם: לא רק עורכי דין: משרד רואה חשבון, בעלי מקצועות חופשיים וכיוצא באלה "ביום ג' בשבוע בשעות שבין 14:00 לבין 6:00 למחרת, למעט בימים שלהלן, אם הם חלים ביום ג' בשבוע: כ"ו, כ"ז וכ"ח באלול, ח', י"ב וי"ג בתשרי - - -"
יפעת רווה: יש הסכמה להוריד את הסעיף הזה.
דוד רותם: מה שקורה זה שדווקא בערב פסח או ערב סוכות הם יכולים לעבוד.
דורית ואג: לתשומת ליבך, גם אין רופא בבאר יעקב.
יעקב מלמן: יש בזה הרבה מן ההיגיון, אבל זה יימשך עוד שלוש שנים עד שנקבל אישור - - -
דוד רותם: לא אוריד שום דבר, אבל אני מתחנן בפניכם - - -
יפעת רווה: מה שאתה אומר בעצם זה לבטל את השיטה של חוקי העזר.
דוד רותם: לא, זה לא לבטל את שיטת חוקי העזר, אלא לבטל את השיטה שכשבא יועץ משפטי של רשות מקומית למשרד הפנים ואומר שהוא רוצה לחוקק עזר, אז לוקחים חוק עזר מ-58' ואומרים לו: תעתיק ואז ילך מהר.
דוד רותם: גם אז זה לוקח לו שנה.
יעקב מלמן: שלוש.
דוד רותם: היום יש שיטה אחרת, אלמד אתכם.
דוד רותם: היום אם לא הודיעו לכם שפסלו את חוק העזר הוא מאושר אחרי 90 יום.
דוד רותם: אז מה שאתם צריכים לעשות זה ללכת ולקבל חותמת "נתקבל" כי הם אף פעם לא ישלחו לכם מכתב שזה התקבל.
דורית ואג: לפי זה אין אף רופא בבאר יעקב ביום שלישי מ-2:00 בצהריים.
יעקב מלמן: אין ויכוח שניתן לעשות משהו שיהיה פלטפורמה רצינית, שניתנה עליו הדעת בצורה מעמיקה ומזה לצאת הלאה.
דוד רותם: אתה מחכה לחוק עזר לדוגמה?
דוד רותם: בשנת 2019 יצא חוק עזר לדוגמה.
דוד רותם: סעיף 3: "בעל עסק או מחזיק בו יסיר ויסלק כל מפגע שנתגלה בנכס שבבעלותו או בהחזקתו.
דוד רותם: לעניין מחזיק, כבעלים לרבות שוכר השוכר את הנכס לתקופה העולה על חמש שנים".
מיכל צברי גולד: עכשיו הגענו לאיזה נוסח אחר, שזה יהיה: "לעניין מחזיק, כבעלים לרבות שוכר ובלבד שהמפגע בשליטתו וניתנה לו הודעה מראש".
מיכל צברי גולד: כלומר, זה יחול על השוכר רק אם המפגע הוא בשליטתו וניתנה לו הודעה מראש.
דוד רותם: אם הוא מחזיק אז זה בשליטתו.
דוד רותם: איך יכול להיות מחזיק שזה לא בשליטתו?
דוד רותם: מה פירוש "המפגע בשליטתו"?
יפעת רווה: יש דברים שהם באחריות בעל הבית.
יפעת רווה: אנחנו לא רוצים שתהיה אפשרות להטיל על שוכר דברים שהם באחריות בעל הבית.
יפעת רווה: אנחנו רוצים לעשות אבחנה, שהקנס לשוכר אם המפגע שלו.
מיכל צברי גולד: בעיות בתשתית שהן מאוד רציניות, בעיות בגג.
מיכל צברי גולד: לא נרצה שתהיה דרישה לשוכר שיתקן.
מיכל צברי גולד: הדרישה צריכה להיות לבעל הבית.
דוד רותם: אבל מי יחליט?
דוד רותם: מי יבדוק את החוזה ויגיד שזה בעל הבית, זה המחזיק וזה השוכר?
דוד רותם: זה לא שהמפגע הוא בשליטתו.
דוד רותם: יש ג'וקים בביוב – זו בעיה של תשתית או בעיה של המחזיק?
מיכל צברי גולד: צריך לבדוק באותו מקרה באופן עקרוני.
מיכל צברי גולד: אנחנו מנסים לסייג את זה בצורה מסוימת.
דוד רותם: מי יהיה הבודק?
דוד רותם: היועץ המשפטי של הרשות יבקש את החוזה ויתחיל לבדוק, ואז הוא ייכנס לבעיה כי יקבל בעל הבית את הדוח, יבקש בעל הבית ברירת משפט ויגיד - - -
יפעת רווה: האלטרנטיבה היא שהשוכר יקבל דוח בגלל בעיות רטיבות, שהוא לא יכול לעשות לגביהן כלום כי זה בתשתית הבית.
יפעת רווה: זה גם לא הוגן.
דוד רותם: אני מסכים, אבל אני אומר שאתם מכניסים את הרשות לבעיה, כי היא תצטרך לשלוח את עורך הדין שלה לבדוק את החוזה ואחר כך זה יגיע לבית המשפט כדי לבדוק אם הפרשנות שלו נכונה או לא נכונה.
דוד רותם: זה אסון.
מיכל צברי גולד: בגלל זה נותנים הודעה מראש.
מיכל צברי גולד: הכוונה היא למפגע של, למשל, רעש, ריח או זיהום אוויר.
מיכל צברי גולד: רעש ברור שזה בשליטת השוכר ולא הבעלים.
מיכל צברי גולד: אם יש משהו שזה באחריות הבעלים, אז לו הודעה מראש ויש לו את הזמן.
יעקב מלמן: צריך להיות בעל בית אחד.
יפעת רווה: אנחנו רוצים למנוע מצבים של אכיפה לא הוגנת ואנחנו פתוחים לכל הצעה יותר טובה מזו.
מיכל צברי גולד: אין לנו בעיה שזה יהיה רק הבעלים.
מיכל צברי גולד: אתם רוצים שזה יהיה רק הבעלים?
יובל צמול: לא, אין בעיה גם וגם.
יובל צמול: אל תורידו לנו, כי גם ככה קשה לאתר.
דוד רותם: תסבירו לי את סעיף 12, איסור שפיכת נוזל.
דוד רותם: מה זה "למעט הרשאה לאחר ולמעט עניין מים"?
דוד רותם: זאת אומרת, אם הרשיתי לילדים שלי לשפוך מים אז זה מותר ואם אני שופך אז זו ברירת קנס?
מיכל צברי גולד: היה לנו דיון לגבי הרשאה לאחר.
מיכל צברי גולד: עשינו אבחנה בין בית עסק, למשל, שברור שאף אחד לא יפתח בית עסק אלא אם כן בעל העסק הרשה, לבין הוראה כזאת שהיא יותר בעייתית; אם אחותי הגיעה אליי הביתה והתחילה לשפוך מים ולא אמרתי כלום, אז הרשיתי לה?
דוד רותם: אבל אתם מסייגים את זה.
מיכל צברי גולד: נכון, כי יש בעיה להגיד: את לא הרשית לה.
מיכל צברי גולד: אני חושבת שההרשאה לאחר היא בעייתית.
מיכל צברי גולד: לתת לי קנס בגלל שלא אמרתי לאחותי לסגור את הברז - - -
דוד רותם: אז מה אתם כותבים פה?
דוד רותם: שהסעיף הזה יחול, למעט הרשאה לאחר.
מיכל צברי גולד: אם אני שפכתי זה יחול.
דוד רותם: ואם הילדים שלי שפכו זה לא יחול.
יפעת רווה: לא ייתנו לך קנס על זה, נכון.
דוד רותם: אתם אומרים גם: "למעט מים".
דוד רותם: זאת אומרת, רק אם שפכתי נפט או שמן.
דוד רותם: אם שפכתי מים זה בסדר.
יפעת רווה: אם שפכת קצת מים זה לא צריך להיות עבירה פלילית.
דוד רותם: זה מים בכמות שמשאירה שלולית או מים עומדים.
יפעת רווה: אז השאירו שלולית, גם בגשם יש שלולית.
יפעת רווה: אנחנו לא רואים בזה סיבה לעבירה פלילית.
דוד רותם: רוצה שאגיד לך משהו?
דוד רותם: את כל הסעיף הזה הייתם צריכים למחוק בהזדמנות הזאת.
יפעת רווה: ממש לא היינו צריכים למחוק.
יפעת רווה: אם שופכים שמן, למשל, זה גורם מפגע.
דוד רותם: אז תכתבי:
דוד רותם: לא ישפוך אדם ולא יאפשר לשפוך לרשות הרבים נוזל - - -
יפעת רווה: אני לא בשלב שאני כותבת את החוק.
דורית ואג: אבל משרד הפנים הוא בשלב.
מיכל צברי גולד: אנחנו לא בשלב הזה.
מיכל צברי גולד: אין לנו סמכות.
יפעת רווה: זה חוקי עזר.
דורית ואג: שמאושרים על-ידי משרד הפנים?
מיכל צברי גולד: ברגע שחוק כבר נחקק, אין לי שום סמכות לתקן את החוק.
דוד רותם: מתי אישרתם את החוק הזה?
מיכל צברי גולד: זה חוק משנת 2006.
דוד רותם: ואתם ב-2006 אישרתם אותו.
מיכל צברי גולד: ב-2006 אישרו את החוק הזה, זה גם חוק שעבר את האישור של המשרד להגנת הסביבה.
דוד רותם: הגנת הסביבה לא מעניינת אותי.
דוד רותם: את משרד הפנים?
דורית ואג: הם לא אישרו, הם פשוט לא פסלו.
דוד רותם: משרד הפנים, אישרתם את החוק הזה ב-2006?
דוד רותם: איך אישרתם את הדברים האלה ב-2006?
דוד רותם: זה מה שאני שואל.
מיכל צברי גולד: אני חושבת שיש הצדקה להגיד לאדם שהוא לא יכול לשפוך מים בכמויות גדולות לרשות הרבים.
דוד רותם: אז למה עכשיו את מסייגת את המים?
מיכל צברי גולד: יש הבדל בין לסייג את זה לעניין מתן קנס.
מיכל צברי גולד: זה ההבדל.
דוד רותם: את אומרת שיגישו כתב אישום וינהלו דיונים, כי לבתי המשפט אין מה לעשות, אין עומס.
מיכל צברי גולד: קודם כול, הפקחים פועלים על פי הנחיות.
מיכל צברי גולד: הם חייבים לפעול בסבירות ואם אדם שפך כמות קטנה של מים אני לא חושבת שיש מקום להגיש נגדו כתב אישום ובטח לא מתן קנס.
מיכל צברי גולד: זה קשור לסבירות ומידתיות.
דוד רותם: אז תסבירי לי את הסעיף שאחרי זה.
דוד רותם: למה אם אני רוחץ את האוטו שלי כן צריך לתת לי עבירת קנס?
דוד רותם: בשניהם מדובר על שלולית ומים עומדים, אותה כמות מים.
דוד רותם: למה זה אסור?
מיכל צברי גולד: אני חושבת שאם רוחץ את רכבו במקום ציבורי, לא ברשות היחיד שלו, ומשאיר במקום הרחיצה שלולית או מים עומדים יש בעיה.
דוד רותם: איזו בעיה יש?
דוד רותם: הרי בשני המקרים מדובר על שלולית או מים עומדים.
מיכל צברי גולד: אם הרשות מעוניינת, בבקשה.
מיכל צברי גולד: שיוותרו על הסעיף הזה.
יעקב מלמן: לא מורידים כלום, משאירים הכול כמו שזה.
יעקב מלמן: נפיל את זה על 2006 ונמשיך הלאה.
יובל צמול: אחרי אישור חוק העזר פנינו לאשר את צו עבירות קנס, ואנחנו ב-2010.
יובל צמול: לחוק העזר חיכינו כמה שנים ולצו עבירות קנס אנחנו מחכים כבר שלוש שנים.
יובל צמול: אין לנו אכיפה ביישוב.
דורית ואג: אלינו זה נשלח לפני חודש.
יעקב מלמן: טוב לראות שיש מקומות שעובדים מהר.
אפרת חקק: הורדתם את 62(א)?
דוד רותם: אגרת פינוי פסולת, לפי מה היא נמדדת אצלכם?
דוד רותם: סעיף 7: "בעד פינוי פסולת בידי המועצה ישלם לה בעל מפעל או המחזיק בו, לרבות מי שפטור מתשלום ארנונה כללית ולא חלות עליו הוראות סעיף 6, אגרת פינוי פסולת בשיעור שנקבע בתוספת".
דוד רותם: מה כתוב בתוספת אצלכם.
יובל צמול: לפי כמויות.
דוד רותם: מודדים את הכמות כל פעם?
יעקב מלמן: מיכל שיש בו שבעה קוב - - -
דוד רותם: במיכל יש שבעה קוב, אבל שמתי רק שני קוב.
דוד רותם: על מה אני משלם?
יעקב מלמן: אתה משלם את הכול.
דוד רותם: משרד הפנים, זה חוקי על פי הפסיקה?
מיכל צברי גולד: בעניין של אגרת פינוי אשפה, אנחנו היום לא מאשרים לגבות בחוקי עזר חדשים.
דוד רותם: אז איך אתם מרשים לי להפוך את זה לברירת משפט כשאתם אומרים שזה לא חוקי?
מיכל צברי גולד: אני לא אומרת שזה לא חוקי.
דוד רותם: מה אומרת הפסיקה, לא מה את אומרת.
מיכל צברי גולד: הפסיקה לא מונעת.
דוד רותם: הפסיקה אומרת במפורש שזה שירות ולכן צריך למדוד את הכמות שאת מפנה לי ולא להגיד שאם יש 14 קוב בצפרדע יחייבו אותי על זה גם אם שמתי שם קוב אחד.
דוד רותם: זו הפסיקה.
יובל צמול: יש לנו ציפייה שבעל העסק יגיד מה הכמות שהוא מפנה.
יובל צמול: יש כאן כל מיני כמויות.
דוד רותם: זה קורה עד מצב נוראי, שאחרי שבע שנים מתעורר בעל עסק שמגיש נגדך תביעה אחורה על כל השנים כי הוא אומר שגבית לא כדין.
דוד רותם: פינוי אשפה - למי שפטור מארנונה ודאי - זה מחיר ולא אגרה.
דוד רותם: זה עבור שירות.
דוד רותם: שירות תגבה ממני לפי מה שעשית.
דוד רותם: טוב, מאושר גם הפעם.
דוד רותם: צו המועצות המקומיות (עבירות קנס) (תיקון מס' ), התש"ע-2010- מועצה מקומית מזכרת בתיה
דוד רותם: אנחנו עוברים למזכרת בתיה.
דוד רותם: תראו את סעיף 8(ג) ועכשיו תבינו למה שאלתי אם יש להם בריכת שחייה ואם יש שם קיוסק שמוכרים בו בקבוקים.
דורית ואג: "(ג) לא יכניס אדם בקבוקי זכוכית לשטח הבריכה, למעט בקבוקים הנמסרים לשתייה במקום בתוך שטח המזנון או ליד דלפקו".
דוד רותם: "בימים שאינם ימי מנוחה לא יפתח אדם ולא ירשה לפתוח קיוסק או מזנון לממכר שוקולדה, סיגריות, עיתונים או משקאות קרים ולא משכרים – בשעות שבין 23:00 לבין 6:00 למחרת; 3(א)(3) בימים שאינם ימי מנוחה או ערבי ימי מנוחה לא יפתח אדם ולא ירשה לפתוח (4) כל חנות שלא פורשה - - -".
דוד רותם: זאת אומרת, שבימי מנוחה אני כן יכול לפתוח בין 11:00 בלילה ל-6:00 בבוקר.
יפעת רווה: אבל יש איסור רק על ימי מנוחה בסעיף (ב).
דוד רותם: וזו לא ברירת קנס.
דוד רותם: באמת במזכרת בתיה סוגרים את החנויות בין 13:30 ל-16:00?
גילה ליבוביץ: אני מניחה שכן.
גילה ליבוביץ: לצערי, אין פה נציג של המועצה.
דורית ואג: הם יכולים לסגור כל הזמן, יש שני מטר מהם את צומת ביל"ו שפתוח כל השבוע, כולל שישי-שבת.
יפעת רווה: גם בימי מנוחה.
דוד רותם: טוב, זה אושר.
דוד רותם: יפעת, אל תביאו לי את חוקי העזר האלה כי אפסיק לאשר את זה.
דוד רותם: לא סתם, אני גם אודיע לראשי המועצות למה אני לא מאשר את זה, שמשרד הפנים יתמודד עם זה.
דוד רותם: כל פעם זה אותו דבר.
דוד רותם: בדרך כלל משרד הפנים אומר: מה אתה רוצה מאתנו?
דוד רותם: משרד המשפטים אישר.
דוד רותם: משרד המשפטים אומר: משרד הפנים אישר.
דוד רותם: תודה, אני נועל את הישיבה.
דוד רותם: אנחנו ממשיכים בדיון בהצעת חוק לתיקון פקודת האגודות השיתופיות (ועדות קבלה ביישובים קהילתיים בגליל ובנגב).
דוד רותם: אני חושב שסיימנו לדון בחוק.
דוד רותם: יש את החוק שהוגש ועבר את הקריאה הטרומית ואני חושב שאני יכול להצביע.
דוד רותם: מה אומרת גבירתי?
דוד רותם: יש לי כאן רוב.
דוד רותם: אפשר לקבל את החוק פה אחד, כמות שהוא.
סיגל קוגוט: הכנסנו את ההערות מהדיון הקודם ואני אומר אותן בקצרה, אבל הן כולן מופיעות בנוסח.
סיגל קוגוט: כרגע זה פתוח, אבל הרוח שהסתמנה היא לוותר על הגדרה טריטוריאלית ומחקנו אותה.
דוד רותם: כמו שכתבתם כאן
דוד רותם: עם ההדגשה הצהובה, זה נותר פתוח כי חבר הכנסת חסון בהחלט חושב שהבעיה צריכה להישאר.
סיגל קוגוט: השארנו את זה פתוח.
קריאה: הייתה הערה להוסיף את זה גם ליהודה ושומרון.
סיגל קוגוט: אם זה יהיה הגליל והנגב.
דוד רותם: בכל מקרה יהיה כתוב יהודה ושומרון, גם אם לא יהיה כתוב רק הגליל והנגב.
דוד רותם: יהיה כתוב שהוראות אלה יחולו גם על הישובים ביהודה ושומרון.
סיגל קוגוט: לגבי זכויות המקרקעין.
סיגל קוגוט: הוספנו את הזכות להירשם כחוכר.
דוד רותם: שיניתם כאן את ההגדרה של ועדת קבלה שגם על זה אנחנו צריכים לדון.
סיגל קוגוט: כן, כי זה אחר כך.
סיגל קוגוט: כלומר, ההרכב הוא בסעיף אחר.
סיגל קוגוט: כאן אנחנו רק הפנינו.
סיגל קוגוט: הטמענו בתוך ישוב קהילתי את ההרחבות בלי להגדיר ישוב כפרי.
דוד רותם: למה מחקתם את השימוש?
דוד רותם: צריך להשאיר את זה בזכויות במקרקעין.
אורי זליגמן: שימוש, זאת לא הגדרה של זכות אלא זה התוכן של הזכות.
דוד רותם: זאת זכות שנקבעה.
אורי זליגמן: זה בגדר הרשאה.
דוד רותם: אני לא בטוח שזאת הרשאה.
דוד רותם: בית המשפט העליון בפסק דין שעסק בעניין של מיסוי מקרקעין, מחסרי, שם הוא קבע ששימוש ברשות זה לא נושא.
אורי זליגמן: תסתכל בסוף חוק השכירות, כתוב לך זכות שימוש.
ארז קמיניץ: לעניין זכויות במקרקעין, אם כבר נגעתם בזה, שאלת השכירות, אני לא בטוח שלכל חוזה שכירות נדרשת שכירות קצרת מועד של שנה.
דוד רותם: לא שכירות אלא שימוש.
ארז קמיניץ: המצב היום בשטח הוא שזה לא נעשה בזכויות שכירות.
ארז קמיניץ: אני לא בטוח שזה מה שרוצים.
קריאה: כל חוזה בהתיישבות.
ארז קמיניץ: אם כך, אנחנו מתנגדים כי אני לא רואה את היעילות שבדבר, שחוזה שכירות לשנה, ועדת הקבלה תצטרך לאשר אותו.
ארז קמיניץ: אני לא חושב שזה נעשה היום בפועל.
ארז קמיניץ: אני די בטוח שזה לא נעשה היום בפועל, בוודאי לא בהרחבות, גם לא בישובים קהילתיים.
ארז קמיניץ: לפחות החלטת המועצה נוגעת רק לחוזים שנחתמים אל מול המתיישב, שאלה חוזי חכירה.
ארז קמיניץ: נראה לי די מופרך לרצות שעל כל חוזה שכירות לשנה אנחנו נבקש אישור של ועדת הקבלה לעניין הזה.
ארז קמיניץ: זאת הגבלה מאוד משמעותית על המתיישבים.
דוד רותם: מה עם שכירות לעשר שנים?
ארז קמיניץ: שכירות לעשר שנים, זאת כבר חכירה.
דוד רותם: מהי שכירות לארבע שנים?
ארז קמיניץ: אני לא יודע.
ארז קמיניץ: אולי מעל חמש שנים.
דוד רותם: אתה מתנגד למה?
ארז קמיניץ: קודם כל אני מתנגד לזכות שכירות.
ארז קמיניץ: אם מתחילים לדבר על שכירות מעל חמש שנים שהיא שכירות הטעונה רישום בפנקסי המקרקעין, אולי על זה אפשר לדבר למרות שהדבר הזה בעיניי, אני לא בטוח שהמתיישבים רוצים בו וחפצים בו.
ארז קמיניץ: אני חושב שכדאי לשמוע את המתיישבים עצמם בעניין הזה כי זוהי הגבלה מאוד מאוד משמעותית על היכולת שלהם לקיים איזה שהם שימושים נורמליים בזכות הקניין שלהם.
ארז קמיניץ: לגבי הרשאות.
ארז קמיניץ: הבנתי שהיה דיון בנושא הזה בוועדה הקודמת ואני רוצה לדעת על איזה הרשאות אנחנו מדברים, ואם אנחנו מתכנסים לישובים קהילתיים ולהרחבות, איזה ברי רשות יש כי מהמידע שיש אצלי לפחות ומבירור עם המינהל, אנחנו לא כל כך מכירים את ברי הרשות האלה בישובים הקהילתיים ובהרחבות.
ארז קמיניץ: יכול להיות שמדובר על איזה שהם בתי עזר שזה משהו מאוד מאוד ישן.
דוד רותם: כמה בתי עזר אתה מכיר?
ארז קמיניץ: לא משקי עזר.
דוד רותם: לא בתי עזר ולא כלום.
דוד רותם: אתה מכיר את הנושא של הקצאת מקרקעין לסוכנות ולהסתדרות הציונית?
ארז קמיניץ: כן, אבל זה לא נמצא בהרחבות ובישובים קהילתיים.
דוד רותם: זה נמצא בדיוק בישובים הקהילתיים.
ארז קמיניץ: לא, אבל בישובים הקהילתיים, זה שאתה צריך את אישור הסוכנות, כזה או אחר, כדי לקבל את חוזה החכירה, בסופו של יום נחתם אל מול המתיישב חוזה חכירה.
דוד רותם: נחתם חוזה בר רשות.
ארז קמיניץ: המינהל יודע משהו אחר.
דוד רותם: המינהל לא יודע.
ארז קמיניץ: המינהל חותם על החוזים.
ארז קמיניץ: הוא הצד השני לחוזים ולא רשם האגודות השיתופיות.
דוד רותם: לא רשם האגודות השיתופיות אבל מי שחותם זאת לדוגמה הסוכנות היהודית או ההסתדרות הציונית והם חותמים על הצהרת בר רשות.
ארז קמיניץ: בישובים קהילתיים?
דוד רותם: בישובים קהילתיים.
דוד רותם: גם בישובים קהילתיים.
ארז קמיניץ: אולי ביהודה ושומרון.
דוד רותם: גם בישראל.
ארז קמיניץ: אני מבקש לבדוק את הדבר הזה לעומק.
דוד רותם: תבדוק.
קריאה: הלוואי שזה היה נכון מה שאתה אומר.
ארז קמיניץ: זה מה שאני מכיר.
ארז קמיניץ: אלה העובדות שאני מכיר ואני מבקש לבדוק את זה.
לאה שלם: בניגוד למה שאמר הדובר הקודם, אני חושבת שכל מי שנכנס גם לשכירות, ראוי שייכנס בדלת הראשית דרך ועדת הקבלה, משום שאדם שבא ומצהיר שהוא בא לשנה אחת, מאוד יכול להיות שאחרי שנה ירצה להישאר יותר ובעתיד ירצה לרכוש מגרש ולבנות את ביתו.
לאה שלם: אין הגיון לעשות לו ועדת קבלה אחרי שהוא יושב חמש שנים בישוב.
לאה שלם: ועדת הקבלה צריכה להיות כאשר אדם נכנס לגור בישוב בפעם הראשונה, בצורה מסודרת, בין אם הוא בא לשכירות ובין אם הוא בא לרכישה ומגורי קבע.
דוד רותם: יש לי בית בישוב קהילתי ואני רוצה להשכיר אותו.
דוד רותם: השאלה היא האם השוכר שלי צריך לעבור ועדת קבלה.
קריאה: מה פתאום?
ישראל חסון: מי רוצה את זה?
קריאה: בפועל זה קיים היום.
ארז קמיניץ: זה לא קיים היום.
ארז קמיניץ: זה לא נכון.
ישראל חסון: אם יש לי בית בבית לחם הגלילית, מי שישכור ממני את הבית יצטרך לעבור ועדת קבלה.
ישראל חסון: של מי ההצעה הזאת?
דוד רותם: זה מה שכתוב בהצעת החוק.
קריאה: זאת ההצעה שלך.
ישראל חסון: שלי?
ישראל חסון: אם כן, אני מתנצל.
דוד רותם: אתה רוצה לתקן, אבל אני לא רוצה.
ישראל חסון: אני רוצה לתקן בהצעת החוק שלי.
דוד רותם: בהצעה שלי אני לא רוצה לתקן.
דוד קוכמן: נכון להיום יש ישובים שמקיימים את ההליך הזה.
דוד קוכמן: יש ישובים שהחליטו שהם עושים את זה בצורה וולנטרית והם מקיימים את ההליך הזה גם בגלל הסיבה שלאה שלם ציינה קודם לכן.
דוד קוכמן: יש אנשים שבאים לשנה ואחרי כן נשארים לכמה שנים.
דוד קוכמן: יש לנו מקומות שם אנשים שוכרים דירה לשנים רבות וחלק מהם בסופו של דבר רוכש בית בישוב עצמו ומבקשים לקשור את גורלם בישוב.
דוד קוכמן: לכן יש משמעות לעניין הזה שכל יהיה איזשהו הליך של קליטה.
ישראל חסון: תרשום בבקשה שאני מבקש בהצעת החוק שלי להוריד את המונח שכירות.
דוד רותם: ממשיכים.
דבי גילד-חיו: כתוב שהדיון בסעיף אחד הסתיים, אבל לא דיברנו על העניין של מספר היחידות.
סיגל קוגוט: עוד לא הגענו לזה.
סיגל קוגוט: אנחנו עוד בהערות להגדרה.
דוד רותם: מה שהסתיים, הסתיים.
סיגל קוגוט: ארז, לא הבנו מה אתה רוצה לבדוק בבר-רשות.
סיגל קוגוט: אתה מוכן להבהיר את זה?
ארז קמיניץ: אני אסביר עוד פעם.
דוד רותם: הוא רוצה לטעון טענות.
דוד רותם: הוא יבדוק ויאמר לנו.
ארז קמיניץ: כן, אמרתי, אני אבדוק.
ארז קמיניץ: הבנתי שאנחנו מצטמצמים לישוב קהילתי ולהרחבה.
ארז קמיניץ: המידע שיש ברשותי הוא שיש מעט מאוד חוזים שנמצאים על תקן של בר-רשות, משהו מאוד היסטורי שאפשר לדייק אותו בצורה הרבה יותר משמעותית בנוסח.
ארז קמיניץ: אם אכן המידע שברשותי נכון, ואני אבדוק את זה – לא יצא לי להעמיק בבדיקה – ואני מבין מהחברים שהמידע שברשותי הוא לא נכון, אני רוצה לבדוק את זה.
ארז קמיניץ: אם המידע שברשותי הוא נכון, אני אבקש לדייק את הנוסח משום שאין צורך בהכנסה של מושג שהוא מושג בעייתי - הרשאה, בר-רשות, לא ברור שיש זכות כזאת בכלל – לשיטות כאלו ואחרות.
ארז קמיניץ: לא הייתי רוצה להכניס לחוק מונח שהוא לא מדויק.
דוד רותם: אתה מוכן לבוא לבית המשפט ולומר שאין מושג כזה?
דוד רותם: שזאת לא זכות?
דוד רותם: מדינת ישראל, כאשר מדובר במיסוי, טוענת שזאת זכות ברורה, היא מביאה תצהירים של חנה ג'אנו כדי לומר שמעולם לא ויתרנו ולכן זאת זכות של למעלה מ-25 שנים.
ארז קמיניץ: אדוני, יכול להיות שלענייני מיסוי יש הכרה במשמעויות של הזכות הזאת.
ארז קמיניץ: אנחנו עוסקים בענייני קניין.
ארז קמיניץ: בהיבט הקנייני המונח בר-רשות הוא מונח בעייתי.
ארז קמיניץ: אמרתי את זה אגב דיונים אחרים שהיו כאן, אם אדוני זוכר.
דוד רותם: כן, אבל אתה יודע שחוק מס שבח מקרקעין עוסק רק בזכויות במקרקעין.
ארז קמיניץ: אבל הוא עוסק בזכויות במקרקעין לעניין המיסויי.
ארז קמיניץ: כאשר מדינת ישראל רוצה לגבות מסים, היא מתייחסת לזכויות מסוימות שהתוצר שלהן הוא ההנאה מהנכס.
דוד רותם: מאחר שהחוק הזה יחול גם על ישובים קהילתיים ביהודה ושומרון, שם הכל הוא בר-רשות.
סיגל קוגוט: אני רוצה עכשיו להבין במיוחד נוכח הדעות שנשמעו כאן.
דוד רותם: הוא רוצה לבדוק.
סיגל קוגוט: כן, על השימוש.
דוד רותם: בינתיים זה נשאר.
סיגל קוגוט: אנחנו שמים כאן הערה, אבל לגבי השימוש.
ארז קמיניץ: אפשר להגדיר הרשאה כחזקה בשימוש.
ארז קמיניץ: אפשר להגדיר את זה.
ארז קמיניץ: זה לא מופרך.
ארז קמיניץ: נאמר כאן, ואני חושב בצדק, שלפי חוק השכירות, המונח שימוש או חזקה ושימוש מופיע וזה אפשרי.
ארז קמיניץ: אם רוצים להגדיר את זה כך או להגדיר את זה אחרת, צריך לחשוב על זה, אבל זה יותר ברמת הנוסח ופחות ברמת המהות.
ישראל חסון: אני רוצה לשאול שאלה.
ישראל חסון: ארז יצא כאן מנקודת הנחה שאנחנו לא מדברים על ישוב כפרי ואני לא בטוח שאנחנו יוצאים מאותה נקודת הנחה.
ישראל חסון: שמענו את האדון שמייצג את הקיבוצים.
דוד רותם: הם ביקשו שנוציא אותם.
ישראל חסון: הם ביקשו, בסדר.
דוד רותם: אתה לא רוצה להוציא אותם.
ישראל חסון: אני שאלתי אותו את השאלה שעדיין לא קיבלתי עליה את התשובה.
דוד רותם: אתה לא שאלת אותו שאלה.
דוד רותם: אתה איימת עליו.
ישראל חסון: אני שאלתי אותו שאלה ועדיין לא קיבלתי עליה תשובה.
ישראל חסון: על פי מה שאני יודע, מתגלגלת החלטה במינהל, במועצת המינהל, בה אדם יוכל לרכוש זכות בשטח כזה או אחר בלי להיות חבר באגודה.
דוד רותם: זאת בעיה שלך?
דוד רותם: של מי הבעיה הזאת?
ישראל חסון: מה זאת אומרת?
דוד רותם: למי יש את הבעיה הזאת?
ישראל חסון: לאותה אגודה.
דוד רותם: הקיבוצים אומרים לך שלהם אין בעיה עם זה.
ישראל חסון: אני ביקשתי שהוא יבדוק את הדבר הזה.
דוד רותם: אחר כך דבר אתו והוא יאמר לך מה הוא בדק.
ישראל חסון: לכן אמרתי שלא נצא כאן מהנחה שהוא מחליט.
דוד רותם: אנחנו מחליטים.
דוד רותם: אפילו לא היועצים המשפטיים.
ישראל חסון: רציתי להזכיר לך את זה על הבוקר.
סיגל קוגוט: הסעיף האחרון שנדון בדיון הקודם הוא ההגדרה של הגודל.
סיגל קוגוט: היו כאן שתי פסקאות מצטברות.
סיגל קוגוט: הראשונה, במקום יחידות דיור, דיברנו על בתי אב, שזה גם ביטוי שקיים ברפורמה האחרונה וגם זה הרציונל של החוק, לגונן על המספר המצומצם של המשפחות שגרות.
סיגל קוגוט: לכן זה הביטוי שבחרנו בו.
סיגל קוגוט: לגבי הפסקה השנייה, אני אנמק למה זה נראה סביר למחוק אותה.
סיגל קוגוט: זה היה צריך להיות תנאי מצטבר לפסקה הראשונה.
סיגל קוגוט: מחד גיסא, היא לא דיברה על גודל אלא היא דיברה רק על זה שזה בתוכנית מאושרת.
סיגל קוגוט: מצד שני, אנחנו יודעים היום, לפי התמ"א, שפחות או יותר זה האקוויוולנט, 500-600 יחידות דיור, זה מה שנחשב היום לישובים כאלה וזה לא חזון נפרץ לשנות תמ"א וזה לא סביר שיום אחד יחליטו שישובים כאלה הם 5,000 יחידות דיור.
ישראל חסון: למה את לא משתמשת בהגדרות של התמ"א?
סיגל קוגוט: לכן אני מוחקת את זה.
דוד רותם: למה אתה מפריע?
דוד רותם: אתה יודע שאתך אי אפשר לגמור חוק?
דוד רותם: אתה לא חבר בוועדה.
סיגל קוגוט: רציונל בהתחלה, אנשים הציעו שאלה יהיו תנאים מצטברים, היה שמצד אחד מגוננים על המצב בשטח של 500 בתי אב ומוסיפים על זה שזה רק בישובים שגם התמ"א היא מגבילה.
סיגל קוגוט: כלומר, שזה כאילו סוגר עוד יותר את התנאי הראשון.
סיגל קוגוט: מאחר שהתנאי השני הוא לא מאוד משמעותי, אפשר להסתפק בתנאי הראשון.
סיגל קוגוט: אז הייתה מתעוררת גם בעיה פרשנית של מה קורה בישוב יותר גדול אבל שהוא מוגבל בדרך עד שהוא מגיע ל-600, מה קורה ממספר 1 עד מספר 500, כאשר התכנון הוא שזה יהיה 700.
סיגל קוגוט: עדיף לא לעסוק בדבר הזה שממילא הוא בשוליים וללכת רק על התנאי הראשון.
סיגל קוגוט: בכל מקרה, לומר שאלה תנאים חלופיים ולא מצטברים, בניגוד למה שהייתה ההצעה – ההצעה הייתה שזה יהיה מצטבר – ואם כבר להשאיר את זה, זה צריך להישאר מצטבר כי אם עושים את זה חלופי, התנאי השני גורם לזה שזה היולי לגמרי, שבעצם החוק לא אומר בכמה בתי אב נדבר אלא הוא מאפשר ברבות השנים לשנות את זה בדרך אחרת לפי חוק אחר.
סיגל קוגוט: אם כן, עדיף למחוק את הפסקה הזאת.
סיגל קוגוט: אנחנו נשמח לשמוע הערות.
ארז קמיניץ: לנו אין הערות.
ארז קמיניץ: אנחנו חושבים שזה נכון לשנות.
סיגל קוגוט: עד כאן היה הדיון בפעם הקודמת.
סיגל קוגוט: עכשיו אנחנו מגיעים לשאלה על איזה הקצאה ועל איזה זכויות החוק הזה חל.
דבי גילד-חיו: לגבי סעיף קטן (1), בכל זאת רציתי לשאול שני דברים.
דבי גילד-חיו: האחד, טענה יותר מהכיוון המגדרי, האם ניתן להשתמש בביטוי משפחות במקום בתי אב?
סיגל קוגוט: אם זה לא משנה.
דבי גילד-חיו: אלא אם תאמרו שמבחינת הנוסח זה בלתי אפשרי.
דבי גילד-חיו: אם אפשר, הייתי שמחה אם תשקלו זאת.
דבי גילד-חיו: הדבר השני הוא לגבי המספר של הבתים שכאן עומד על 500 ובלי לחזור לוויכוח אם המינהל קבע כך או אחרת.
דבי גילד-חיו: אני מדברת רק על ההגיון של ההתייחסות למספר קטן יותר או לפחות לעשות פיצול בהתייחסות.
דוד רותם: דבי, עם כל הכבוד, אנחנו לא נפתח כל ישיבה את הדיון בסעיפים הקודמים.
דבי גילד-חיו: עוד לא דנו בזה.
סיגל קוגוט: הפיצול יהיה רלוונטי בעילות.
דוד רותם: אנחנו דנו בזה.
סיגל קוגוט: בעילות את יכולה לדבר על זה, אבל עכשיו לא כדאי.
דוד רותם: דנו וסיכמנו.
דוד רותם: אנחנו עוברים לסעיף 6(ב).
סיגל קוגוט: אני אקרא את הסעיף המקורי, כי על כל מונח שלו צריך להבין על מה הוא חל.
סיגל קוגוט: הקצאת זכויות במקרקעין לאדם (להלן – מועמד) בישוב קהילתי, לרבות מכוח הדין, ובכלל זה מכוח ירושה על פי דין או צוואה או רכישת זכויות במקרקעין על ידי המועמד בישוב קהילתי מותנית בהמלצה של ועדת קבלה.
סיגל קוגוט: כאן זה מגוון מאוד גדול של זכויות שמכפיפים את הזכות הקניינית ולא רק את זכות השימוש, גם את ההקצאה הראשונית וגם את ההקצאות המשניות וגם מכוח דין להחלטה של ועדת קבלה.
דוד רותם: אם וכאשר הוקצו המקרקעין ואין כאן עניין שמחייב מישהו להקצות את המקרקעין.
דוד רותם: זאת אומרת, הקצאה ראשונית לא חלה כאן כי יכול המינהל או מי שמקצה את הקרקע לומר שבתנאים האלה הוא מסרב להקצות את הקרקע.
דוד רותם: זה בדיוק מה שכתוב.
סיגל קוגוט: כתוב כאן הקצאת זכויות.
סיגל קוגוט: זאת הקצאה ראשונית.
סיגל קוגוט: בוא נפצל.
סיגל קוגוט: מותנית בהמלצה של ועדת קבלה.
סיגל קוגוט: כלומר, הכפפת שיקול הדעת של המינהל.
דוד רותם: אם הוא לא יקצה לי קרקע, אני לא יכול להקים את הישוב כי אין לי קרקע.
סיגל קוגוט: נכון, אבל הוא לא יכול לא להקצות.
דוד רותם: למה הוא לא יכול לא להקצות?
דוד רותם: הוא לא חייב להקצות לי כלום.
דוד רותם: המינהל יכול לעשות מה שהוא רוצה.
דוד רותם: הוא לא חייב להקצות לי שום דבר.
דוד רותם: אני מקים אגודה שיתופית, קובע את הכללים, אני בא למינהל ואומר שהאגודה הזאת רוצה להקים ישוב, אומר לי המינהל שלא מוצא חן בעיניו והוא לא רוצה להקצות לי קרקע כי, ראשית, הוא לא מתכוון להקים שם ישוב, שנית, אין החלטת ממשלה, שלישית, עוד לא נעשה התכנון המדויק לכמה משפחות יהיה הישוב ועוד לא קבעו איזה מעמד מוניציפאלי יהיה לו ואין את כל הנחיות היועץ המשפטי על איך מקימים ישוב.
דוד רותם: לא התקיימו הדברים ולכן הוא לא מקצה לי קרקע ואז כל הסיפור הזה איננו.
דוד רותם: מכיוון שזה המצב הקיים, אבל הוא קיים בפועל ולא בהגדרה חוקית, הסעיף הזה בא לעגן את המצב הקיים בהוראת החוק.
סיגל קוגוט: אנחנו הצענו לשקול להבחין כאן, במיוחד כאשר אתה מדבר על העברה משנית של זכויות לפי דין או צוואה, בין השימוש ובין הזכות הקניינית.
סיגל קוגוט: אני לא מבינה, אולי הרשם יודיע איך זה הולך היום.
דוד רותם: על פי הגדרת בעלות בחוק המקרקעין, אי אפשר לעשות הפרדה כזאת.
סיגל קוגוט: אתה פוגע בזכות הקניינית, אבל לא בצורה מושלמת אלא בצורה חלקית.
דוד רותם: לא יכול לפגוע.
סיגל קוגוט: אם מישהו יורש, אתה יכול לנסות לעשות איזה מנגנוני פיצוי אבל כאן אתה תאמר שבעצם הוא לא יורש?
סיגל קוגוט: יש סעיף בחוק הירושה, אבל נניח שזה לא עומד בתנאים.
אורי זליגמן: הוא צריך או להתקבל לחברות באגודה ---
סיגל קוגוט: אבל כאן אתה נכנס לחוקים אזרחיים שקובעים זכויות.
אורי זליגמן: יש לו זכות קניינית.
סיגל קוגוט: כאן זה פוגע בזכות הקניינית.
סיגל קוגוט: לא על זה אני מדברת.
סיגל קוגוט: לא על זה שהוא יגור שם ויהיה שם.
דוד רותם: הוא יכול למכור את הבית כי הזכות הקניינית שלו לא נפגעת.