GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד רותם: ועוד מעט גם יהיה תיקון 33, ובטח את זה יעבירו לתביעה המשטרתית- - -
לילך וגנר: לא צריך להעביר.
לילך וגנר: אלה עבירות עוון לפי החוק הזה.
דוד רותם: הוא בטח רוצה לחסוך עבודה של התביעה המשטרתית, אז הוא יפרסם את המודעות האלה.
דוד רותם: עלות הפרסום הזה היא לא כל כך גדולה שצריך לעשות עניין.
דוד רותם: כשנדבר על החוקים הבאים, אז נראה.
רפי עציון: בכל אופן זה פי עשרה מעלות פרסום מקובלת, כי זה עשרה ימים שונים.
רפי עציון: אני מסכים שזה יהיה הרבה יותר אפקטיבי מאשר פרסום חד-פעמי.
אורלי לוי אבקסיס: גם האינטרס הציבורי יותר חשוב.
רפי עציון: העלות מוכפלת פי עשרה.
אורלי לוי אבקסיס: ראינו בימים האחרונים שאי הבנת החוק גרמה להעסקה של- - -
רפי עציון: אני מפחד מהתקדים שבדבר.
דוד רותם: מתקדימים אל תפחד מסיבה אחת פשוטה, הוועדה הזאת לא מחויבת, לא בתקדימים שלה ולא בתקדימים של אחרים, והדמיון הפורה של יושב-ראש הוועדה הוא כל כך רחב, שהוא ימצא לכם- - -
רפי עציון: זה נכון, הדמיון פורה.
רפי עציון: בדיון הקודם היועצת המשפטית של הוועדה הביאה בתימוכין שלה בעד הפרסום דוגמאות אחרות של חוקים כמו חוק הבחירות.
חלי גיא-אלדר: אמרתי שיש מספר דוגמאות.
רפי עציון: הנה נוספה דוגמה אחת שבדיונים הבאים על פרסומים של חוקים אחרים תתווסף.
חלי גיא-אלדר: הדוגמה לא לנוסח, אלא לעצם הפרסום.
דוד רותם: אני לא יודע איפה יש פרסומים ואין פרסומים, וזה גם לא מעניין אותי.
דוד רותם: אנחנו מדברים פה במטריה הרבה יותר מדי רצינית.
דוד רותם: אני לא רוצה להרחיב בנושא הזה.
דוד רותם: כמה שנים החוק הזה כבר קיים?
רפי עציון: מ-2001.
דוד רותם: איזו שנה עכשיו?
מאירה בסוק: תשע שנים הוא לא מופעל.
דוד רותם: הפעילו אותו אי פעם?
דוד רותם: עשו אתו משהו?
דוד רותם: כי כששואלים, אומרים: אף אחד לא יודע עליו.
דוד רותם: אז עכשיו ידעו עליו.
רפי עציון: גם על זה דיברנו בדיון הקודם, וקרו כמה דברים מאז.
דוד רותם: בטח שקרו כמה דברים – ילדה היתה תחת פיקוח משטרתי בבית חולים- - -
אורלי לוי אבקסיס: ופדופיל נגע בה.
אורלי לוי אבקסיס: פדופיל מורשע בכמה עבירות.
מאירה בסוק: הנהג בפרדסיה, אותו דבר.
מאירה בסוק: אף אחד לא אוכף את החוק הזה.
רפי עציון: הבאת החוק לידיעת הציבור היא בדלת האחורית כאן.
רפי עציון: מה שמובא כאן לידיעת הציבור זה איזה תיקון לחוק.
רפי עציון: כפי שכבודו אומר, החוק העיקרי אולי אינו מספיק ידוע, ואלה דברים שגם משרד המשפטים וגם אנחנו עשינו, והעלינו לאינטרנט.
אורלי לוי אבקסיס: עצם זה יביא לידיעת החוק העיקרי.
דוד רותם: מה שיקרה, שברגע שאתה מפנה- - -
אורלי לוי אבקסיס: זה יביא גם לידיעת החוק העיקרי.
אורלי לוי אבקסיס: שתי ציפורים במכה.
דוד רותם: אתה מפנה את הציבור לאתר אינטרנט, ושם יהיו הוראות החוק ושם יהיו כל הדברים האלה, כי אתם ממילא מפרסמים את זה באתר האינטרנט.
אורי אריאל: אולי הוא רוצה להציע לפרסם עוד יותר...
דוד רותם: אני מודה לך, חבר הכנסת אריאל, הדמיון שלך היום עוד יותר פורה משלי, אני מוכרח לומר.
רפי עציון: ההערה האחרונה היא לגבי הנוסח שקראת "לפחות".
רפי עציון: אני מעדיף שלא תופיע המלה "לפחות".
דוד רותם: מה "לפחות"?
רפי עציון: יש שם "שני עיתונים יומיים לפחות".
רפי עציון: אם כבר יש הוראה כל כך מדוקדקת של שני עיתונים יומיים בשפות ובעשרה ימים נפרדים- - -
דוד רותם: אתה מפחד שאני אגיד לך אחר כך יותר.
דוד רותם: תמחקי את המלה "לפחות".
רפי עציון: לא אתה.
דוד רותם: מחקתי.
דוד רותם: הנה, אתה רואה, ניצחת אותי.
דוד רותם: גמרנו, ניצחת אותי.
דוד רותם: אין מה לעשות, המשרד לביטחון הפנים תמיד מצליח לנצח אותי.
חלי גיא-אלדר: הסעיף הבא.
דוד רותם: אנחנו נוסיף בסעיף 1 פה "מי שחוק זה חל עליו יגיש, בתוך 45 יום מיום מועד פרסומה של המודעה האחרונה שיפרסם השר לביטחון הפנים, על-פי סעיף 3, רשאי להגיש בקשה לוועדה המיוחדת- -
ורד וינדמן: רשאי או יגיש?
דוד רותם: רשאי להגיש.
דוד רותם: הוא לא רוצה להגיש, הוא רוצה שיפטרו אותו, מותר לו.
דוד רותם: - -והוראות סעיפים 2(ב) ו-(ג) יחולו על הבקשה כאמור".
דוד רותם: פתרתי לכם את הבעיה?
דוד רותם: יגישו בתוך 45 יום.
דוד רותם: אין לכם בעיה שיגישו את זה סמוך לסוף, כדי לא להאריך את התקופות.
חלי גיא-אלדר: מי שיגיש אחרי ה-45 יום האלה?
דוד רותם: מי שיגיש, לא יחולו עליו הוראות סעיפים קטנים (ב) ו-(ג).
חלי גיא-אלדר: אז הוא לא יוכל להגיש בכלל.
חלי גיא-אלדר: אתה רוצה רק לפטור מזה שלא יעסיקו אותו.
דוד רותם: לכן אמרתי "בהוראות".
לילך וגנר: צריך לחשוב על הניסוח.
לילך וגנר: יש פה כפילות מסוימת בין הסעיפים.
דוד רותם: אני רוצה שאדם יגיש את הבקשה בתוך 45 יום, ובשישה חודשים הוועדה תגמור את ההחלטות שלה, והאדם לא יפוטר אם ביקשו במקרה מיוחד להאריך את התקופה הזאת.
דוד רותם: מי שיגיש יותר מאוחר, לוקח על עצמו את הסיכון שהוועדה לא תגמור בתוך שישה חודשים ויפטרו אותו מהעבודה.
חלי גיא-אלדר: אני מדגישה שמה שיחול עליו זה למעשה הסיפה של סעיף 2(ב).
חלי גיא-אלדר: סעיף 2(ב) כולו עדיין יאפשר לגשת לוועדת המומחים, אבל לא ישמרו על מקום העבודה שלו ככל שהגיש את הבקשה אחרי 45 יום.
לילך וגנר: יש כפילות עם סעיף קטן (ג) שאומר "הגיש בגיר כאמור בסעיף קטן (ב) בקשה לוועדת מומחים עד מועד התחילה".
לילך וגנר: היה אפשר לכתוב את התיקון הזה "בתוך 45 יום מיום מועד פרסומה של המודעה האחרונה" וכו' במקום "עד מועד התחילה".
חלי גיא-אלדר: בכל מקרה, מה שהוא אומר זה לא רק שמי שהגיש בקשה בתוך 45 יום ידונו בתוך חצי שנה, אלא שלאלו יישמר מקום העבודה.
דוד רותם: מי שיגיש עד 45 יום, הוועדה תגמור בתוך שישה חודשים, וכל זמן שהיא לא גמרה, לא פיטרו אותו.
דוד רותם: מי שיגיש אחרי 45 יום- - -
רינת וייגלר: לא תחול עליו ההגנה הזאת.
דוד רותם: לא תחול עליו ההגנה הזאת.
לילך וגנר: ועדיין הוועדה תצטרך להחליט בתוך שישה חודשים?
דוד רותם: בתוך שישה חודשים מיום שהוא יגיש.
לילך וגנר: לא כתוב "מיום שהוא הגיש".
לילך וגנר: כתוב "מיום פרסומו של חוק זה".
דוד רותם: מיום שהוא הגיש.
ורד וינדמן: צריך להוריד את המלים "ככל הניתן".
דוד רותם: אין "ככל הניתן", אני קובע להם זמנים.
לילך וגנר: אני עדיין מבולבלת.
לילך וגנר: אם מורידים את "ככל הניתן" וכופים על הוועדה להחליט בתוך חצי שנה, למה יש בעיה וצריך לאפשר לוועדה לתת הארכה של העסקה.
לילך וגנר: ממילא אם היא מחליטה בתוך חצי שנה, הפיטורים בתוך חצי שנה.
דוד רותם: מכיוון שזה מיום הבקשה.
דוד רותם: הרי עד שאנשים יגישו את הבקשה ייקח להם זמן.
דוד רותם: אני לא רוצה שהוועדה תצטרך להחליט בתוך שלושה חודשים, ואני אומר שישה חודשים מיום התחולה, לכן אני רוצה שישה חודשים מיום הגשת הבקשה.
דוד רותם: אני אומר את זה רק לגבי התקופה הראשונה, כי פה תהיה בוכטה גדולה של אנשים שיגישו את הבקשות.
דוד רותם: אחר כך אני אומר דבר פשוט: אדם הגיש בקשה והוועדה לא הספיקה בתוך שישה חודשים, אני לא מגן עליו.
דוד רותם: הוועדה תקבל החלטה, אני רוצה בתוך שישה חודשים, אבל אם היא לא החליטה בתוך שישה חודשים, אז יפטרו אותו.
דוד רותם: אני לא נותן לו יותר הגנה להישאר שם.
לילך וגנר: הניסוח של סעיף קטן (ג) צריך אם כך להשתנות.
לילך וגנר: אני רוצה לראות את הניסוח הנכון.
חלי גיא-אלדר: 45 יום מיום פרסום המודעה האחרונה, האם זה לא פותר איזה חוסר ודאות לגבי המועד- - -
אורלי לוי אבקסיס: הוא אמר:
אורלי לוי אבקסיס: בתוך עשרה ימים.
חלי גיא-אלדר: עשרה ימים לא רצופים, במהלך החודש הראשון.
חלי גיא-אלדר: כלומר, המודעה האחרונה יכולה להיות בסוף החודש ויכולה להיות גם בחודשיים.
מאיר ברקוביץ: זה ייקח עוד שבועיים.
דוד רותם: רבותי, אני לוקח את המועד האחרון שלו.
מאיר ברקוביץ: תתעלם ממועד הפרסום.
מאיר ברקוביץ: תגיד זמן קבוע.
מאיר ברקוביץ: לא 45 יום, אז תגיד 60 יום.
מאיר ברקוביץ: מה זה משנה מתי מועד הפרסום?
דוד רותם: הבנתי, בתוך 60 יום.
קריאה: בתוך 60 יום ממתי?
לילך וגנר: מיום הפרסום.
דוד רותם: אני רואה שהממשלה רצה.
דוד רותם: מה מטריד את הממשלה?
דוד רותם: ראיתי גם את העוזר של אלקין.
לילך וגנר: אנחנו מנסים להבין את הניסוח גם של סעיף קטן (ג) וגם של- - -
חלי גיא-אלדר: בסעיף 2(ב) אנחנו מוספים את המשפט "הגיש אדם בקשה כאמור לוועדת מומחים", אבל צריך לראות איך לנסח את זה כך שהסעיף הזה יחול רק על הסיפה, כי אנחנו עדיין נותנים להם לגשת לוועדת מומחים.
חלי גיא-אלדר: בסעיף קטן (ג) אנחנו אומרים "הגיש בגיר כאמור בסעיף קטן (ב) בקשה לוועדת מומחים עד מועד התחילה, תדון הוועדה ותחליט בעניינו בתוך שישה חודשים מיום הגשת הבקשה".
חלי גיא-אלדר: כלומר, מורידים את "ככל הניתן", ועושים את זה לא מיום פרסומו של החוק, אלא מיום הגשת הבקשה.
מאיר ברקוביץ: בשישה החודשים האלה אתם מסדירים את דרך עבודת הוועדה הזאת לא רק על ההרחבה.
חלי גיא-אלדר: כל מה שאנחנו עוסקים בו עכשיו מדבר רק על אלה שמועסקים ונכנסים בגוף אחר.
דוד רותם: מי שכבר מועסק.
מאיר ברקוביץ: זה לא הגיוני.
רינת וייגלר: ההגבלה על שישה חודשים תחול בעתיד על כל ההחלטות.
חלי גיא-אלדר: לא, לפי זה, זה חל רק על הבגירים.
דוד רותם: זה רק על בגירים שעובדים היום.
חלי גיא-אלדר: אנחנו אומרים "הגיש בגיר כאמור בסעיף קטן (ב)", וסעיף קטן (ב) עוסק רק בבגירים שמועסקים היום.
חלי גיא-אלדר: אז כל ההגבלה של החצי שנה הזאת עוסקת רק בבגירים שמועסקים ונכנסים- - -
רינת וייגלר: רק על אלה שייכנסו.
דוד רותם: רק אלה שמועסקים.
חלי גיא-אלדר: רק מי שמועסק, בדיוק.
דוד רותם: מי שלא מועסק, אסור לקבל אותו עד שהוא לא מביא את האישור מלכתחילה.
דוד רותם: זה לא משנה ממילא, אחרי השישה חודשים- - -
מאיר ברקוביץ: לפי אותו היגיון, אדם שלא מועסק, והוא רוצה לפנות לוועדה- - -
דוד רותם: שיפנה לוועדה לפני שהוא מתחיל לעבוד.
מאיר ברקוביץ: אבל למה אז היא לא מוגבלת בשישה חודשים?
מאיר ברקוביץ: כמה הוא צריך לחכות?
מאיר ברקוביץ: הוא לא רוצה להתחיל לעבוד עד שהוא לא יסדיר- - -
אורלי לוי אבקסיס: קודם כול צריך להסדיר את מי שכבר נמצא בעבודה.
מאיר ברקוביץ: הוא מקבל שירות, הוא צריך לקבל אותו- - -
דוד רותם: סליחה, ההערה שלך נכונה.
דוד רותם: אני לא מי שצריך לדאוג לסדרי העבודה של ועדה כשאני לא בעסק.
דוד רותם: אתם מנהלים את הוועדה הזאת.
דוד רותם: אני לא יודע מי זה.
דוד רותם: שר האוצר?
מאיר ברקוביץ: שר המשפטים.
דוד רותם: שר המשפטים יקבע את הכללים לוועדה.
דוד רותם: אני פה עוסק בסוגיה של אנשים שכבר עובדים, ואתם אני צריך להתמודד, כי אני רוצה גם לשמור על מקום עבודה של אנשים.
דוד רותם: מי שלא התחיל לעבוד, רבותי, שר המשפטים יורה לוועדה להתכנס כל יום מהשעה 08:30 בבוקר, להתחיל לשמוע את התיקים – לא תזכורות, לא קדמי משפט, לא סיפורים – עד 18:00 בערב מיום ליום.
דוד רותם: אני רוצה לשמור על מקומות עבודה של אנשים שכבר עובדים, לתת להם את האפשרות להסתדר.
דוד רותם: הוועדה תחליט קודם – תחליט קודם, תחליט אחר כך – לא בסדר.
דוד רותם: אני לא יכול לעשות את זה פרט לחקיקה הזאת.
דוד רותם: מה יקרה להבא?
דוד רותם: אני לא קובע את סדרי העבודה של הוועדה.
דוד רותם: לא יודע, יכול להיות שמחר לא תהיה בכלל ועדה, לא יהיה כסף לשלם להם, כי אני לוקח את כל הכסף לפרסום.
דוד רותם: זה לא משרד המשפטים, זה בסדר.
חלי גיא-אלדר: ככל שעושים עכשיו בתוך שישה חודשים מיום הגשת הבקשה, אתם רוצים להשאיר את זה על שישה חודשים?
חלי גיא-אלדר: זאת תקופת זמן לא קצרה.
לילך וגנר: חשבנו להשאיר שישה חודשים מראש כדי גם לאפשר למי שהחוק חל עליו, והוא לא ימשיך לעבוד ולא פונה לוועדת מומחים, זמן התארגנות בחיפוש אחר מקום עבודה חלופי.
לילך וגנר: זו הסיבה שמלכתחילה נתנו מועד של חצי שנה וקיווינו שניצור הסדר שבתוך המועד הזה גם יהיה אפשר לפנות לוועדת מומחים ולפתור את העניינים של מי שרוצה לפנות.
דוד רותם: נשאיר שישה חודשים.
לילך וגנר: אני עדיין לא מבינה את ההסדר.
לילך וגנר: כמו שהבנתי, ההצעה של כבוד היושב-ראש תיכנס כסעיף קטן (ד) בסעיף 2.
דוד רותם: אני אסביר לך מה אומר כבוד היושב-ראש.
דוד רותם: נורא פשוט.
דוד רותם: אני אומר: רבותי, אדם שעובד היום, יקרא בעיתון שיש בעיה, יפנה, יגיש בקשה בתוך הזמן הקובע.
דוד רותם: הוועדה עד סוף שישה החודשים מיום תחילתו של החוק, צריכה לקבל החלטה לגביו.
לילך וגנר: מיום הגשת הבקשה החלטנו.
לילך וגנר: תיקנו את זה.
לילך וגנר: אדוני הציע שנתקן.
לילך וגנר: אנחנו כתבנו באמת מיום פרסומו של החוק, אבל אדוני הציע מיום הגשת הבקשה.
דוד רותם: אם זה מיום הגשת הבקשה, זה לא יהיה שישה חודשים.
לילך וגנר: לכן חשבנו שבמקום שנתחיל מיום הגשת הבקשה, נאפשר להם בתוך שלושה חודשים עד יום התחילה להגיש את הבקשה, ובתוך שישה חודשים הוועדה תחליט.
דוד רותם: את מאריכה את התקופה.
דוד רותם: זה תשעה חודשים.
לילך וגנר: שישה חודשים מיום הפרסום.
דוד רותם: זאת אומרת, שהם יגישו את הבקשה בתוך שלושה חודשים.
מאיר ברקוביץ: את משאירה לוועדה שלושה חודשים.
דוד רותם: את משאירה לוועדה שלושה חודשים, כשאני משאיר לה חמישה חודשים.
דוד רותם: אני דואג לוועדה שלכם.
דוד רותם: אני צריך להתחשב בוועדה, זה שופט בדימוס, אני לא יודע מי, אין להם זמן.
מאיר ברקוביץ: זה שופט מכהן.
דוד רותם: שופט מכהן אז בכלל.
דוד רותם: מחר מורידים לי את הראש: לקחת לנו שופט ליומיים בשבוע לדון בבקשות כאלה.
מאיר ברקוביץ: שופטת נוער.
דוד רותם: אורי אריאל, בוועדה למינוי שופטים יצטרכו למנות שופט מיוחד לעניין זה.
אורי אריאל: אני אדבר עם הקולגה שלי שידאג לזה.
אורי אריאל: ..
לילך וגנר: חשבנו שלא צריך ליצור את ההסדר הנוסף שהיושב-ראש הציע לגבי בגיר שיגיש בתוך 60 יום, כי אנחנו נתנו לו שלושה חודשים להגיש.
חלי גיא-אלדר: נתנו לו חצי שנה למעשה.
לילך וגנר: לא עוד חצי שנה, נתנו לו עוד שלושה חודשים.
דוד רותם: הם פוחדים.
דוד רותם: זה מה שאומר ברקו וגם מה שאמרתם קודם, מה יקרה אם כולם יגישו בחודש האחרון, ואז אתה משאיר לוועדה פחות מחודש להחליט, או חודש להחליט.
לילך וגנר: הם צריכים להגיש שלושה חודשים מיום פרסומו של החוק.
חלי גיא-אלדר: לפי הנוסח המקורי שהצעתם יכול אדם להגיש אחרי חמישה חודשים.
דוד רותם: בנוסח המקורי שלכם יכול אדם להגיש אחרי חמישה חודשים.
לילך וגנר: אבל אז הוועדה לא תהיה מחויבת להחליט בתוך חצי שנה.
דוד רותם: יפטרו אותו או לא יפטרו אותו?
דוד רותם: בואי נשים את המציאות על השולחן.
דוד רותם: אדם הגיש בקשה- - -
לילך וגנר: אחרי חמישה חודשים, יפטרו אותו אחרי חצי שנה.
דוד רותם: המעביד לא יפטר אותו, הרי אתם יודעים את זה, ואתם לא תפקחו על זה.
דוד רותם: הרי אנחנו יודעים מה המציאות.
מאיר ברקוביץ: מעביד לא יפטר אותו, אני דווקא חשבתי הפוך.
לילך וגנר: המעביד חייב לפטר אותו אחרי חצי שנה.
לילך וגנר: אלה הוראות החוק.
דוד רותם: כמו שהמעביד פיטר עד היום מישהו.
מאיר ברקוביץ: הוא לא ידע.
דוד רותם: הנציג של המשרד לביטחון הפנים מתנגד שנפרסם בעיתונים, כי הוא אומר: מה פתאום, כולם יודעים.
רפי עציון: זה לא היה הנימוק.
לילך וגנר: בשבועות האחרונים פעלנו לפרסום יותר אינטנסיבי של החוק, בלי שום קשר לתיקון, באתרי האינטרנט של המשרדים השונים.
דוד רותם: אני לא רוצה להכניס את הוועדה לסד בלתי אפשרי.
דוד רותם: לכן אני רוצה שאדם יגיש את הבקשה שלו בתוך 60 יום מיום פרסומו של החוק.
חלי גיא-אלדר: ואז הוא יהיה- - -
לילך וגנר: סעיף קטן (ג) יהיה "הגיש בגיר כאמור בסעיף קטן (ב) בקשה לוועדת מומחים" – לא "עד מועד התחילה" – "בתוך 60 יום"- - -
דוד רותם: "בתוך 60 יום מיום פרסום החוק".
לילך וגנר: "תדון הוועדה ותחליט בעניינו בתוך שישה חודשים מיום הגשת הבקשה.
לילך וגנר: "
דוד רותם: אנחנו עושים את זה בתוך ארבעה חודשים.
טל פז מזרחי: תחזור על הנוסח שוב, כי זה לא ברור.
דוד רותם: תיכף יהיה נוסח סופי.
דוד רותם: אם הוא הגיש את זה בתוך שישה חודשים, אז הוא מוגן בפני פיטורים עד להחלטת הוועדה.
רינת וייגלר: עוד ארבעה חודשים.
ורד וינדמן: החלטת הוועדה גם היא מוגבלת בזמן.
מאיר ברקוביץ: הוא מוגן בפני פיטורים מהסיבה הזאת.
דוד רותם: בוודאי מהסיבה הזאת.
דוד רותם: אז לא יחולו עליו הוראות הפיטורים האלה.
לילך וגנר: אולי לא כדאי לקבוע את זה בסיפה של (ב), אלא להעביר את זה.
חלי גיא-אלדר: נעשה את זה בנפרד כדי שזה יהיה ברור, כי ה-60 יום האלה מתייחסים רק לעניין ההגנה מפיטורים.
דוד רותם: הגנה מפיטורים בגין חוק זה.
חלי גיא-אלדר: עדיין בגיר שמועסק בגוף אחר יוכל בחצי השנה הזאת להגיש בקשה, ועדיין ההוראות של המועדים של דיון ועדת המומחים יחולו עליו.
חלי גיא-אלדר: הדבר היחיד החריג שמבדיל את אלה שמגישים ב-60 יום זו ההגנה מפיטורים לפי החוק.
לילך וגנר: אנחנו רוצים לראות נוסח.
דוד רותם: אני מצביע עכשיו.
לילך וגנר: ההצעה, לפחות בינינו לבין המציעים, אמורה להיות מתואמת, ואנחנו רוצים לראות את הנוסח.
דוד רותם: תתאמו ביניכם את ההצעה, אחר כך אני אצביע.
חלי גיא-אלדר: נעשה חמש דקות הפסקה.
דוד רותם: נעשה חמש דקות הפסקה ותנסחו.
דוד רותם: (הישיבה נפסקה בשעה 12:15) (הישיבה נתחדשה בשעה 12:25)
דוד רותם: אפשר לחזור לדיון?
דוד רותם: תקראי הכול.
חלי גיא-אלדר: הצעת חוק למניעת העסקה של עברייני מין במוסדות מסוימים (תיקון מס' 6) (הרחבת התחולה על מוסדות נוספים), התש"ע-2010 תיקון סעיף 1 "1.
חלי גיא-אלדר: בחוק למניעת העסקה של עברייני מין במוסדות מסוימים, התשס"א–2001, בסעיף 1, בהגדרה "מוסד", אחרי פסקה (3) יבוא: "(4) גוף אחר, שבין עיסוקיו מתן שירותי חונכות, הדרכה, הוראה, בידור או אבחון לקטינים או לבני אדם עם מוגבלות שכלית או התפתחותית, טיפול בקטינים או בבני אדם עם מוגבלות שכלית או התפתחותית, השגחה עליהם או ליווי שלהם בהליכים משפטיים; תחילה והוראות מעבר 2. (א) תחילתו של חוק זה שלושה חודשים מיום פרסומו (להלן – יום התחילה).
דוד רותם: זה שלושה חודשים או שישה חודשים?
חלי גיא-אלדר: שלושה חודשים, התחילה הרגילה כלפי כולם.
חלי גיא-אלדר: עכשיו לשינויים.
חלי גיא-אלדר: (ד) הגיש אדם בקשה לוועדת מומחים כאמור בסעיף קטן (ג) והציג אישור על כך מהוועדה למעסיק, לא תופסק העסקתו בשל הוראות החוק העיקרי עד למתן ההחלטה בבקשה.
דוד רותם: יש אישור על כך, וקודם הם אמרו לי שהוועדה לא נותנת אישורים.
לילך וגנר: דיברנו על כך במהלך ההפסקה והגענו למסקנה שאין די בכך שהמועסק יצהיר שהוא הגיש בקשה כדי שהמעסיק לא יפטר אותו, צריך שהוא יציג אישור כלשהו, ואנחנו נעביר נהלים בנידון לוועדת המומחים.
דוד רותם: אתם תגרמו לכך שהוועדה תיתן אישור?
לילך וגנר: כל פתרון אחר חושף את פרטיותו של האדם בפני המעסיק, והרצון לצמצם למינימום את הממד של החשיפה.
לילך וגנר: הוא לא יכול להציג בפניו את הבקשה, יש בה הרבה עניינים אינטימיים, אני מניחה, שהמעסיק לא צריך להיות מודע להם.
דוד רותם: אז אתם צריכים לקבוע שנותנים אישור.
חלי גיא-אלדר: זה תקבעו בנהלים.
חלי גיא-אלדר: פרסום והודעה
דוד רותם: כדי למנוע כל ספקות, שיירשם לפרוטוקול שזה לא תקדים, זה לא יהיה בחוקים אחרים.
דוד רותם: זה בחוק הזה, משום שלחוק הזה יש חשיבות מיוחדת בהבאתו לידיעת הציבור, ולכן המשרד לביטחון הפנים לא צריך לחשוש, לא נעשה לו את זה גם בחוקים הבאים.
רפי עציון: תודה על ההבהרה.
דוד רותם: זה מחייב גם את היושב-ראש שיבוא אחרי.
חלי גיא-אלדר: "(ב) מוסד כאמור בסעיף 1 לחוק זה יודיע בסמוך ליום פרסום חוק זה לבגיר המועסק אצלו בעבודה על הוראות החוק, לרבות האמור בסעיף 2(ב); ההודעה תהיה- - -" – כמובן זה יהיה בהתאמה, זה לא יהיה בסעיף 2(ב), זה יהיה בסעיף 2(ב) ו-(ג).
מאיר ברקוביץ: אני רוצה עוד פעם להבין את החובה הזאת של ההודעה.
מאיר ברקוביץ: אנחנו מטילים את חובת ההודעה רק על המוסדות שנוספו עכשיו?
אורלי לוי אבקסיס: על כולם.
חלי גיא-אלדר: זה חל רק על גוף אחר.
מאיר ברקוביץ: זה חל רק על הגוף הזה, זה לא הגיוני.
דוד רותם: משום שהגופים האחרים- - -
אורלי לוי אבקסיס: כבר נכנסו לחוק.
מאיר ברקוביץ: התחלנו מהמקום שזה לא מתבצע.
מאיר ברקוביץ: עכשיו אנחנו נותנים תרופה לזה שזה לא מתבצע – אתה שלא ביצעת, אומרים לך: תדע שאתה חייב לתלות מודעה כדי לבצע.
מאיר ברקוביץ: עכשיו את זה אנחנו מחילים רק על הדברים החדשים.
מאיר ברקוביץ: אין היגיון.
דוד רותם: נגיד שאנחנו מחילים על הכול, אני צריך לתת שישה חודשים, את הבקשות וכל הדברים האלה.
מאיר ברקוביץ: החובה שכל מי שמועסק במוסד הזה צריך לקבל אישור העסקה.
מאיר ברקוביץ: בכל מקום שחל עליו החוק הכולל, צריך לתלות את המודעה, אם הולכים על המתכונת של מודעה.
מאירה בסוק: ואז תהיה אכיפה, הלוא היום אין אכיפה בשום מקום.
דוד רותם: פה, אלה אנשים שמועסקים, ואני מאפשר להם בגלל החוק הזה לפנות לוועדה.
מאיר ברקוביץ: אנחנו עושים חצי עבודה, כי אנחנו עכשיו סותמים את החורים שהיו בחוק הקודם בהגדרות המוסדות.
מאיר ברקוביץ: לחלק הקטן שסותם את החורים שם אנחנו יוצרים פרסום, וכל השאר ממשיכים את המצב כמות שהוא.
דוד רותם: מה אתה רוצה שאני אודיע?
מאיר ברקוביץ: אם יש חובה לתלות את המודעה הזאת, המודעה הזאת תהיה בכל מוסד שחל עליו החוק.
דוד רותם: פה אני צריך להודיע: אדוני, יש לך ארבעה חודשים לפנות לוועדה וכו', אחרת אתה בחוץ.
מאיר ברקוביץ: אני רוצה להציע משהו אחר.
מאיר ברקוביץ: אני חושב שהפרוצדורה שאתה צריך בתוך 45 יום להגיש וכל הדברים האלה שחלים רק על המקרים החדשים, נראה לי שווה ציבורית להקריב את החלק הזה.
מאיר ברקוביץ: הוא לא צריך להיות במודעה, הוא יהיה בכל הפרסומים שדיברנו עליהם, ובלבד שהמודעה תהיה מודעה אחידה והיא תהיה בכל המוסדות שצריך ונרוויח מזה הרבה-הרבה יותר.
דוד רותם: על-פי החוק הישן המוסדות היו צריכים להודיע?
מאיר ברקוביץ: כלום.
מאיר ברקוביץ: אין להם שום חובה מעבר לאיסור עצמו.
דוד רותם: אני מקבל את מה שברקו אומר.
לילך וגנר: נצטרך לעשות הסדר אחר.
לילך וגנר: בנוגע לפרסום של החוק עצמו, לא ראוי כרגע לגעת בכל המצבים הקיימים.
לילך וגנר: אפילו דנתי בכך עם היועצת המשפטית- - -
חלי גיא-אלדר: בנושא אחר.
לילך וגנר: הפרסום הכוונה שלו לא פטור מהאיסורים הפליליים, זאת אומרת, אי-פרסום אין המשמעות שלו פטור.
לילך וגנר: כרגע מתן חובה לפרסם את החוק לא רלוונטי לתיקון הנוכחי, אלא רלוונטי לחוק באופן כללי.
לילך וגנר: אני חושבת שזה לא נושא שאנחנו צריכים להכניס כרגע בדלת האחורית לתיקון מאוד מסוים.
לילך וגנר: החוק הזה יעבור עוד סדרה של תיקונים וגם אותם נפרסם.
לילך וגנר: אני מבקשת לא להתייחס לזה.
מאיר ברקוביץ: אני לא מדבר על הפרסום עכשיו.
דוד רותם: מדינת ישראל מדברת פעם אחת.
דוד רותם: זו מדינת ישראל, ברקו, מה אני יכול לעשות, תשכנע אותם.
מאיר ברקוביץ: חבל, זה נראה לי פספוס גדול.
לילך וגנר: נעשה את זה בתיקון הבא.
מאיר ברקוביץ: מאחר שלא היה על זה שום דיון קודם, ואנחנו מתדיינים פה- - -
לילך וגנר: לכן זה נושא חדש.
אורלי לוי אבקסיס: דנו בו, הוא לא נושא חדש.
לילך וגנר: הנושא של פרסום החוק עצמו.
דוד רותם: משרד המשפטים, מה אכפת לכם?
דוד רותם: אני מקבל את העמדה שלכם.
דוד רותם: אם תעמדו עליה, אני מקבל אותה.
דוד רותם: למה אכפת לכם שכל הוראות החוק, ההוראה להודיע לעובד גם אם הוא עובד במוסדות הישנים שצריך להודיע: אדוני, תדע לך, אסור לך לעבוד פה, אלא אם כן אתה מביא איזה אישור – למה שלא יהיה?
לילך וגנר: הטריגר של הפרסום הוא לגבי המוסדות החדשים שנוספו, ולכן קבענו שהוא יודיע בסמוך ליום פרסומו של חוק זה לבגיר שמועסק אצלו בעבודה.
לילך וגנר: אין מצב כזה בעיקרון לגבי המוסדות הקיימים.
רינת וייגלר: אין שינוי לגבי המוסדות הקיימים.
דוד רותם: היא צודקת, ברקו, ואני אגיד לך למה היא צודקת.
דוד רותם: אם אני אודיע פה, ומחר ירצו להעמיד מישהו לדין, הוא יגיד: רבותי, עד התיקון הזה זו לא היתה עבירה פלילית, עובדה שעכשיו עשיתם את זה.
לילך וגנר: אני לא רוצה לעשות הסדר שלילי.
חלי גיא-אלדר: אלא אם נוסיף סעיף נפרד בחוק.
לילך וגנר: זה מה שאני אומרת.
לילך וגנר: יכול מאוד להיות שצריך לבחון את זה, אבל את זה נבחן בבמסגרת תיקונים אחרים שברקו כמובן יהיה שותף להם.
דוד רותם: תמיד ברקו שותף, כי הוא היוזם.
דוד רותם: ציפי חוטובלי הגישה עוד הצעת חוק.
דורית ואג: זה הלך לוועדת הכנסת לקביעת ועדה.
לילך וגנר: ההצעה הזאת נדחתה ב-90 יום, כדי שנוכל להוציא את התזכיר.
דוד רותם: זה ילך לוועדת העבודה והרווחה.
דורית ואג: היא רוצה את זה אצלה.
דוד רותם: שילך אליה.
דוד רותם: צודקת, זה צריך להיות אצלה.
דוד רותם: עוד משהו?
דוד רותם: הצבעה בעד - פה אחד אושר להעביר את הצעת חוק למניעת העסקה של עברייני מין במוסדות מסוימים (תיקון מס' 6) (הרחבת התחולה על מוסדות נוספים), התש"ע-2010, בכפוף לשינויים.
דוד רותם: נתקבל.
דוד רותם: על סדר היום: תקנות העבירות המנהליות (קנס מינהלי – הגנת הפרטיות) (תיקון), התש"ע-2010.
דוד רותם: מי מהרשות רוצה להסביר לי את ההיגיון במה שאתם רוצים?
עמית אשכנזי: אני היועץ המשפטי של הרשות.
עמית אשכנזי: מאז הקמתה של הרשות היא עוסקת ברענון בתחום הרגולאציה בתחום הפרטיות.
עמית אשכנזי: לרענון הזה יש שני חלקים.
עמית אשכנזי: חלק אחד שהוא הגברת הבהירות הנורמטיבית, עדכוני הנחיות, עדכוני תקנות, תיקוני חקיקה, פעילות הדרכה והיוצא באלה.
עמית אשכנזי: אלה דברים שאנחנו עושים.
עמית אשכנזי: חלק משמעותי מהדבר הזה נעשה בשנה האחרונה בפרויקט מאוד גדול במימון האיחוד האירופי בנושא של שיתוף פעולה עם רשות הגנת הפרטיות הספרדית, שהיא הרשות החזקה ביותר באירופה.
עמית אשכנזי: בחלק השני אנחנו עוסקים בהגברת האכיפה כי בלי אכיפה, הציות לחוק הרבה יותר נמוך.
עמית אשכנזי: מבחינת התובנה הזאת, שהאכיפה היא היסוד החיוני ברגולאציה, היא תובנה שכמובן מקובלת אצל רגולאטורים אחרים.
עמית אשכנזי: לאחרונה, בדוח גדול מאוד של נציבות האיחוד האירופי על הרגולאציה של הפרטיות באירופה, זה גם עלה כמסקנה.
עמית אשכנזי: בהקשר הזה, כלי הרגולאציה הקיימים היום בחוק הגנת הפרטיות, דרך המכשיר של חוק העבירות המנהליות, הדבר הזה משקף את התובנה שאכיפה מנהלית היא יעילה יותר בהרבה מאוד מובנים מאכיפה פלילית דרך בתי המשפט, בעצם הכלי הזה כבר קיים היום בחוק הגנת הפרטיות.
עמית אשכנזי: סעיף 31(א) לחוק הגנת הפרטיות בעצם קבע עבירות של אחריות קפידה, שאינן דורשות מחשבה פלילית, מתוך הבנה שיש צורך באכיפה יותר יעילה פה.
עמית אשכנזי: האתגרים של אכיפה בתחום הגנת הפרטיות במאגרי מידע הולכים וגדלים, הם לא דומים בכלל למה שהיה כשחוקקו את החוק הזה בשנות השמונים כשהיינו בין הראשונים בעולם, בגלל התפוצה המאוד מאוד רחבה של מחשבים אישיים ויכולת המחשוב ויכולת העברת המידע.
עמית אשכנזי: נתון מאוד חשוב לגבי מידע הוא, שמרגע שהוא דולף החוצה, אי-אפשר להחזיר אותו אחורה.
עמית אשכנזי: כלומר, הצורך בהסדרה ובמניעה ובמלחמה בשימוש לרעה בו, הוא מאוד מאוד מסובך.
עמית אשכנזי: בדומה לתחומים אחרים, למשל, איכות סביבה, אנחנו רוצים לגרום למי שבמסגרת הפעילות שלהם מנהלים מידע על אנשים, מפנימים לתוך קבלת ההחלטות שלהם את החובה שלהם להגן על המידע ולציית לעקרונות החוק שכרגע הם כתובים בספרים.
עמית אשכנזי: בסקרים שנערכו עבור הרשות במסגרת פרויקט ה"twinning", הנושא הזה מטריד אנשים.
עמית אשכנזי: אנשים מוטרדים ממידת ההקפדה על פרטיות אצל מי שמעבד עבורם מידע.
עמית אשכנזי: על רקע האתגרים בהגברת האכיפה בנושא הזה, בא הצו הנוכחי שמטרתו להעלות בצורה משמעותית את הקנסות, בתוך המסגרת שקבועה בחוק העבירות המנהליות כרגע.
עמית אשכנזי: צריך לומר עוד דבר, שכוח האדם של הרשות, ועל זה רבקי יכולה להרחיב, הוא מוגבל.
עמית אשכנזי: כתוצאה מזה, סדרי עדיפויות באכיפה יכוונו לאזורים שבהם התועלת האכיפתית גבוהה או הסיכון הציבורי גדול או יש עניינים אחרים שבהם אנחנו נתעסק.
עמית אשכנזי: זאת סנונית ראשונה קטנה במהלכים יותר רחבים שאנחנו עושים, גם בזרוע הראשונה שהיא הבהרת הדין.
עמית אשכנזי: יש מסמכים פומביים שלנו, שהם טרום שימוע פומבי בנושא של תקנות אבטחת מידע לפי החוק, שמטרתן הסדרת הרגולאציה מהצד של איך צריך להתנהל ושמירה על מידע.
עמית אשכנזי: יש לנו בקנה עוד תיקונים לגבי נושא של העברת מידע לחו"ל עדכון הרגולאציה, תקנות עיון ותיקון, כל רגולאציה שחלה על עיבוד מידע אישי.
עמית אשכנזי: אני לא נכנס לרקע החוקתי, שבתי המשפט בישראל הם שגרירים מאוד טובים שלו, במובן הזה שפסיקת בתי המשפט, גם בעליון וגם בערכאות יותר נמוכות, עומדות וחוזרות ועומדות על הזכות לפרטיות כזכות חוקתית.
עמית אשכנזי: בדרך-כלל, הדיון בבתי המשפט הוא אחרי שקרה איזה נזק והתפקיד שלנו כיחידת רגולאציה, כמו באיכות סביבה, ליצור מצב שאנשים מתנהלים באופן אחראי ביחס למידע שהם מנהלים במסגרת פעילות עסקית.
עמית אשכנזי: רוח הרשות כרשות רגולאציה, היא רוח של שיתוף פעולה עם הסקטור העסקי, מתוך הבנה שעיבוד מידע הוא חלק בלתי נפרד מהפעילות.
עמית אשכנזי: בתוך הרשות, לצד מחלקת רישום ופיקוח שרבקי עומדת בראשה, יש גם מחלקת אכיפה שמטרתה ביצוע חקירות פליליות בכלים פליליים ממש, כלפי גורמים שפועלים במחשבה פלילית ושם רגולאציה מנהלית היא פחות רלוונטיות.