GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שירלי אבנר:
זה כבר משהו אחר.
רונית פרל:
ברגע שהשופט שומע שהקרן נתנה או תמכה זה משפיע על השיקולים שלו, ולכן אני חושבת שהבקשות לתמיכה צריכות להישקל בוועדה לאחר אישור השלב הראשוני של בית המשפט.
שירלי אבנר:
אבל אז נפספס את כל המטרה של הסיוע.
רונית פרל:
כמו שאמרת, את הסיוע אפשר לתת גם לאחר מכן, והסיוע הוא ממילא לא כל התקציב והוא צריך מימון.
רונית פרל:
האישור הרי הוא רק השלב הראשוני, אחרי זה יש הליכים שעולים הרבה כסף, גם כשהולכים לפשרות.
רונית פרל:
הכול לוקח זמן.
חלי גיא-אלדר:
האישור זו משוכה מאוד רצינית שצריך לעבור והרוב נופלים שם.
חלי גיא-אלדר:
לפעמים נדרשים להרבה מאוד עבודה, חוות דעת והכנה מאוד רצינית, שהעלות שלהם מאוד גבוהה ובגלל זה נזקקים הרבה פעמים לסיוע של הקרן עוד קודם.
יעקב אביעד:
אחרי שהתביעה תאושר כצודקת, לא צריך את הקרן בדרך כלל.
שירלי אבנר:
יש את כלי התובענות הייצוגיות מ-1992.
שירלי אבנר:
את מספר הבקשות לאישור תובענות ייצוגיות שאושרו אפשר לספור על שתי כפות ידיים, פחות או יותר, כי אנחנו יודעים טוב מאוד שבדרך כלל ההליכים האלה מסתיימים בפשרה.
יעקב אביעד:
יש כ-250 תביעות שמוגשות מדי שנה ומספר התביעות שמאושרות כייצוגיות זה באחוזים בודדים.
שירלי אבנר:
כן, אז זה יפספס את המטרה.
יעקב אביעד:
מאז שנחקק החוק, ב-2006, עוד לא הייתה תביעה אחת שעברה את כל המשוכות.
שירלי אבנר:
אבל כך או כך אנחנו לא שם.
שירלי אבנר:
אם נקבע את זה עכשיו בתקנות – זה נוגד את החוק.
דוד רותם:
אין סיבה שהיא תעבור את כל המסלול.
יעקב אביעד:
זה סדר גודל של עשר שנים בערך.
דוד רותם:
אין סיבה למה לעבור את כל המסלול.
דוד רותם:
אפשר להגיע להסדר פשרה ולקבל שכר טרחה יותר מהר.
יעקב אביעד:
זו אחת הבעיות הכי קשות שיש היום בפרוצדורה.
יעקב אביעד:
אין היום שום תמריץ ראוי לנהל תביעה ייצוגית עד הסוף.
יעקב אביעד:
אין בידול היום בין תביעות ראויות לבין תביעות לא ראויות.
יעקב אביעד:
בסופו של דבר הכול מסתיים בהסדרים שבהם הקבוצה לא מקבלת שום דבר מעשי, בדרך כלל, עורך הדין מקבל את חלקו וכולם מרוצים.
דוד רותם:
ואדוני מייצג את לשכת עורכי הדין, אז מה הבעיה בזה שעורך הדין מקבל את חלקו?
דוד רותם:
זה החשוב, לא?
יעקב אביעד:
כי אני חושב בשיקול דעת יותר רחב.
יעקב אביעד:
אני חושב שצריך, מצד אחד לתמרץ יותר את התביעות הראויות, כולל עורכי הדין, ומצד שני ליצור תמריץ שלילי להגשת תביעות לא מתאימות.
יעקב אביעד:
היום שני הקצוות יותר מדי קרובים אחד לשני.
דוד רותם:
צריך אותו עורך דין שמגיש תביעה טובה לנהל את התיק עד הסוף.
דוד רותם:
הרי אף אחד מאתנו לא יודע מה שכר הטרחה שיפסקו בתביעה.
יעקב אביעד:
בדיוק.
דוד רותם:
תנהלו את המשפט עד הסוף.
יעקב אביעד:
גם אז לא יידעו.
יעקב אביעד:
רק בסוף התהליך מוגשת המלצה לשופט והשופט מחליט בעשר דקות כמה לפסוק לעורך הדין.
דוד רותם:
זה כאשר מגיעים להסדר פשרה.
דוד רותם:
אני לא מדבר על הסדר פשרה.
דוד רותם:
תנהלו את התיק עד הסוף, תקבלו פסק דין ואז תראו מה השופט כתב.
יעקב אביעד:
גם אז לא ניתן לדעת.
יעקב אביעד:
היום הטווח של שכר הטרחה יכול לנוע מ-1% או 2% ועד 20%.
יעקב אביעד:
ממש לא ניתן לדעת.
יעקב אביעד:
מי ינהל עכשיו תביעה של 10 שנים או 15 שנים?
דוד רותם:
בשביל 20%?
דוד רותם:
תאמין לי, כדאי.
יעקב אביעד:
אבל הוא לא יודע את זה.
יעקב אביעד:
יכול להיות שהוא ינהל את זה 15 שנה בשביל 1%.
יעקב אביעד:
זאת הבעיה, כי זה תחום שהוא לא מספיק ברור ומוסדר.
יעקב אביעד:
אבל זה לא קשור לדיון עכשיו.
רונית פרל:
אבל אם כל התיקונים לתקנות חובת המכרזים עברו היום לשקיפות, כשהמכרזים הם באינטרנט, אין סיבה שבעניין הזה לא תהיה שקיפות מלאה.
שירלי אבנר:
יש הבדל בין מכרז לבין החלטות - - -
רונית פרל:
ועדות הפטור - --
שירלי אבנר:
הפרוטוקולים פשוט לא ישקפו את הדיונים, כי חברי ההנהלה לא יוכלו להתבטא בחופשיות בדיונים בקשר לבקשות.
רונית פרל:
זה הכול שיקולים מקצועיים.
יעקב אביעד:
יש החלטה של בית המשפט העליון בסוגיה שונה אבל דומה, של פרוטוקולים של ועדות רפואיות, מכוח חוק זכויות החולה.
יעקב אביעד:
גם שם המדינה תמיד רצתה סודיות כי היא אומרת שאף אחד לא יוכל להתבטא בוועדות.
יעקב אביעד:
זו סוגיה בעייתית, אבל מה שחשוב לצורך התביעה זו ההחלטה, פחות הנימוקים, וההחלטה לא תהיה סודית בפועל, לפי סעיף 12.
חלי גיא-אלדר:
זה שהמבקש יקבל את ההחלטה לא הופך אותה ללא סודית.
יעקב אביעד:
איך אמר חבר הכנסת רותם?
יעקב אביעד:
זה הרי יעלה בדיון.
יעקב אביעד:
ישאלו אותו אם קיבל מימון או לא.
יעקב אביעד:
ההחלטה לא תהיה סודית אף פעם.
יעקב אביעד:
כמו שיש את הקרן, יש את הרשות לניירות ערך, שיכולה לממן תביעות ייצוגיות בתחום ניירות ערך.
יעקב אביעד:
ההחלטות לא סודיות, זאת אומרת אם הרשות לניירות ערך מחליטה שהיא מממנת תביעה ייצוגית אז יש הודעה .
יעקב אביעד:
אין סיבה שההחלטה תהיה סודית.
רונית פרל:
למה השקיפות מפריעה לדבר?
רונית פרל:
זה שיקולים מקצועיים.
שירלי אבנר:
נכון, אבל עדיין שיקולים מקצועיים מאפשרים אחר כך תקיפה של חבר ההנהלה באופן אישי או פנייה והצקה לחברי הנהלה שהתבטאו בצורה מסוימת, שישנו את מה שהם אמרו.
שירלי אבנר:
אנחנו יודעים איפה אנחנו נמצאים.
דוד רותם:
אבל זה נכון בכל דבר.
שירלי אבנר:
כאן זה יותר קשה בגלל שמדובר בהמון כסף, מדובר בהליכים שמתנהלים בבית משפט - - -
דוד רותם:
איזה המון כסף?
דוד רותם:
את מדברת 1.3 מיליון שקלים בשנה.
שירלי אבנר:
לא, לא, אני לא מדברת על הכסף של הנהלת הקרן.
שירלי אבנר:
המון כסף זה בהליכים.
דוד רותם:
אבל זה לא קשור לפה.
שירלי אבנר:
זה כן קשור לפה, כי זה הופך למשחק.
דוד רותם:
בינינו – מה הרלוונטיות אם הקרן תמכה בי או לא תמכה בי?
דוד רותם:
את אותם דברים שאת חוששת מהם אני יכול לעשות גם בלי זה.
שירלי אבנר:
בואו לא נדבר על ההחלטות, כי ההחלטות זה דבר אחר.
שירלי אבנר:
נדבר על הפרוטוקולים.
דוד רותם:
פרוטוקולים.
דוד רותם:
הרי אני יכול להזמין כל אחד מחברי הנהלת הקרן לבית המשפט ולשאול אותו את השאלות האלה.
שירלי אבנר:
זה אחרת.
יעקב אביעד:
אז הם מתנגדים להתייצבות, ככה זה לפחות בנושא של זכויות החולה.
דוד רותם:
מה זה מתנגדים להתייצבות?
יעקב אביעד:
ברגע שאתה אומר שהנימוקים הם סודיים, המשמעות היא שאי אפשר לתקוף את ההחלטות.
דוד רותם:
לא, אני אומר שהפרוטוקולים הם סודיים.
דוד רותם:
אני לא אומר שהדיונים הם סודיים.
יעקב אביעד:
כרגע כתוב שגם הפרוטוקולים וגם ההחלטות הם סודיים.
שירלי אבנר:
אבל את ההחלטות הוא כן מקבל.
יעקב אביעד:
המשמעות היא שאי אפשר לתקוף את ההחלטות.
דוד רותם:
אבל אני יכול לשאול אותו: האם הצבעת בעד או נגד?
דוד רותם:
ולמה.
שירלי אבנר:
אבל יש הבדל בין לשאול חבר הנהלה האם הצביע בעד או נגד ולמה לבין פרוטוקול שמפרט את הדיון עצמו – מביאים שם את השיקולים השונים, חברי ההנהלה רוצים להתבטא בחופשיות.
שירלי אבנר:
אנחנו עוד לא יודעים כיצד הדברים האלה ייושמו.
שירלי אבנר:
ואם אחד מחברי ההנהלה יגיד בפרוטוקול שהוא חושב שהמבקש הוא פושע או שהוא חושב שהמבקש נוהג בחוסר תום לב, הוא יהיה אחר כך חשוף גם לתביעות בגין לשון הרע.
יעקב אביעד:
נניח שהחליטו לא לממן את התביעה כי נגמר התקציב, אבל לא יודעים את הסיבה.
יעקב אביעד:
הוא יכול להצטייר כמישהו שהתביעה שלו לא מספיק טובה.
שירלי אבנר:
ההחלטות מנומקות.
שירלי אבנר:
ההחלטות המנומקות זה תקנה 12, לא התקנה הזו.
שירלי אבנר:
התקנה הזו מדברת על הפרוטוקולים.
יעקב אביעד:
אז אני אומר שלפחות ההחלטות לא יהיו סודיות.
שירלי אבנר:
אז תהיה לכם בעיה של השפעה על הליכים.
דוד רותם:
רבותיי, אני צריך לסיים את הישיבה כי יש לי ועדת הפנים, נחזור לסעיף הזה.
דוד רותם:
נושא הסודיות – אני לא כל כך אוהב אותו.
שירלי אבנר:
אני מקווה שלישיבה הבאה שתיקבע יוכל להגיע גם יושב ראש ההנהלה, דוקטור בוקשפן, שהתנצל שלא יכול היה להגיע היום.
שירלי אבנר:
המון תודה.
דוד רותם:
הוא לא פרטנר בתקנות האלה, הוא לא צריך להופיע.
שירלי אבנר:
הלשכה המשפטית ביקשה.
דוד רותם:
הגשתי בקשה לוועדת הכנסת, אם אקבל אישור אז אקבע דיון בפגרה.
שירלי אבנר:
תודה רבה.
דוד רותם:
תודה לכם, אני נועל את הישיבה.
דוד רותם:
הקמת לשכות סיוע משפטי - למה ביטלתם את זה בזמנו?
דוד רותם:
מישהו יכול לבדוק את הרעיון הגאוני הזה?
פרץ סגל:
חיפשנו בתיקים ולא הצלחנו לגלות.
פרץ סגל:
יכול להיות שהסיבה היתה בגלל שינויי כתובת, שרצו לעשות את זה עם הכתובות המדויקות ובאותה שעה היו במעבר או שסתם היתה טעות סופר.
פרץ סגל:
אני לא יודע מה הסיבה, לא הצלחנו למצוא.
פרץ סגל:
על כל פנים, הזדמנה לידינו הזדמנות לתקן את זה, כי זה היה בקובץ תקנות- - -
דוד רותם:
לבטל, אתם לא צריכים אישור ועדת החוקה, רק לקבוע?
פרץ סגל:
כן.
דוד רותם:
זו הטעות.
פרץ סגל:
גם זה, התקנות אושרו על-ידי ועדת החוקה.
דוד רותם:
גם הביטול?
פרץ סגל:
גם הביטול, הכול נעשה במסגרת התקנות.
פרץ סגל:
היה תיקון כללי של תקנות, כולל הביטול בתוך אותן תקנות, וזה גם היה באישור ועדת החוקה.
דוד רותם:
אישרנו לכם.
דוד רותם:
פה אחד.
דוד רותם:
הודעה על הקמת לשכות סיוע משפטי לפי חוק הסיוע המשפטי, התשל"ב-1972, אושרה.
דוד רותם:
צו המועצות המקומיות (עבירות קנס) (תיקון מס'' ), התש"ע-2009 - מועצה מקומית גני תקווה - אישור
דוד רותם:
גני תקווה לא הגיעו.
דוד רותם:
מה אתם רוצים שנעשה?
מיכל צברי-דוד:
קודם כול, שתינו מבקשות להשמיט את אחד הסעיפים, הוא כנראה השתרבב לכאן בטעות.
מיכל צברי-דוד:
מבחינתי, ברגע שהסעיף יורד אין מניעה לאשר את הצו, אבל זה צו שלהם.
אפרת חקאק:
הם צריכים להסכים.
דוד רותם:
אתם, משרד הפנים, צריך לשים אתכם פעם אחת על העץ.
דוד רותם:
אני משתגע מזה.
דוד רותם:
בואי נלך לסעיף 7(א) - איסור להשליך פסולת או לכלוך – "לא ישליך אדם ולא ירשה למי שפועל מטעמו- - -".
דוד רותם:
את יכולה להסביר לי מה זה "מי שפועל מטעמו"?
מיכל צברי-דוד:
אם הוא שולח מישהו אחר, שולח את אחד העובדים שלו.
מיכל צברי-דוד:
לדוגמה, בעל מסעדה שולח אחד מהעובדים שלו.
דוד רותם:
הוא לא שולח אותו להשליך פסולת גושית בגן, הוא אומר לו: קח את הזבל, לך תזרוק אותו.
דוד רותם:
נגמר הסיפור.
דוד רותם:
הניסוח של העבירות האלה הוא כזה שבלתי אפשרי להוכיח.
דוד רותם:
אני זוכר מסדרי זיהוי של שקיות זבל.
דוד רותם:
אתם לא תאמינו, היו פקחים הולכים מסביב לצפרדעים הירוקות ומוצאים שקית בחוץ, היו לוקחים את השקית, מכניסים אותה לקופסה, באים למשרד, פותחים ורואים את המעטפות, לכבוד איזו משפחה, ואז היו רושמים דוח.
דוד רותם:
היו מגיעים לבית המשפט והיו עושים מסדר זיהוי זבל בגלל הסעיפים האלה.
דוד רותם:
תקראו את סעיף 7(ה) – "לא ישליך אדם, ולא ירשה למי שפועל מטעמו להשליך פסולת, פסולת בנין, פסולת רפואית, פסולת מסוכנת, זבל או אשפת צמחים על קרקע, בין פרטית ובין ציבורית, אלא בהסכמת המפקח בכתב ובהתאם להוראותיו, ועל פי כל דין".
דוד רותם:
האם ראיתם פעם אחת אישור בכתב מהמפקח לזרוק זבל כזה?
מיכל צברי-דוד:
זה תלוי בכל רשות, אדוני.
דוד רותם:
אין דבר כזה.
דוד רותם:
"לא יעמיד אדם גרוטת רכב ברחוב".
דוד רותם:
תגדירו לי גרוטאת רכב.
דוד רותם:
אתם יודעים כמה משפטים ניהלתי על הסעיף הזה?
דוד רותם:
מה זה "גרוטאת רכב"?
מיכל צברי-דוד:
יש הגדרה, אדוני.
דוד רותם:
תגידי לי מה ההגדרה.
מיכל צברי-דוד:
אין לי פה החוק, אבל יש הגדרה בחקיקה ראשית.
דוד רותם:
היא בלתי אפשרית.
מיכל צברי-דוד:
זו החקיקה הראשית.
דוד רותם:
עשיתי טסט לאוטו, פירקתי את ארבעת הגלגלים, העמדתי אותם על בלוקים.
דוד רותם:
זה מרצדס חדש, רק אין לי כסף לנסוע אתו, לפעמים גם אין לי כסף לעשות עליו טסט.
דוד רותם:
זכיתי ברכב, הוא עומד ליד הבית שלי, זו גרוטאת רכב?
דוד רותם:
מהר מאוד הוא הופך להיות גרוטאת רכב לפי ההגדרה בחוק.
דוד רותם:
השלטון המקומי והעולם התקדמו בשנים האחרונות בצורה רצינית, וצריך יום אחד לשבת אצלכם ולנסח מחדש את החוקים.
דוד רותם:
אלה חוקים שהיו נכונים בזמן הטורקים, כי אז רכב היה חמור והיית קושר אותו ברחוב, אז עברת עבירה.
דוד רותם:
היום העולם כבר השתנה לגמרי.
דוד רותם:
הבעיה הגדולה שבדרך כלל בגרוטאות רכב בכלל לא רושמים דוחות, אלא משאירים התראה על החלון, ואחר כך גוררים את הרכב למגרש, ואז מתחילות התביעות נגד הרשויות.
דורית ואג:
כמה זמן לוקח עד שגוררים?
קריאה:
לי יש ליד הבית גרוטאת רכב, אמרו לנו בעירייה שלושה חדשים, וגם אז אם לא ימצאו את בעל הרכב.
קריאה:
אם מוצאים, הם רוצים לתת לו התראה, אם הוא עונה- - -
מיכל צברי-דוד:
זה לפי החוק.
דורית ואג:
פה, ברחוב ש"י עגנון, יש רכב שעומד בלי גלגלים, הוא עומד על בלוקים כבר חצי שנה.
דוד רותם:
תראו את סעיף 12 - איסור ללכלך את רשות הרבים – "לא ישליך אדם פסולת מכל סוג שהוא ברשות הרבים, או מרשות הרבים לרשות היחיד, ולא ילכלך את רשות הרבים בכל דרך שהיא".
דוד רותם:
אני עובר ליד הגינה שלך, אני ברשות הרבים רואה נייר על הרצפה, מרים אותו, זורק אותו אל תוך החצר.
דוד רותם:
מה זה עניינך?
מיכל צברי-דוד:
לתוך החצר?
דוד רותם:
כתוב "או מרשות הרבים לרשות היחיד".
דוד רותם:
יבוא בעל החצר אלי בטענות, למה את מתערבת שאני מלכלך לו את הגינה.
מיכל גולד:
הוראה דומה יש גם בצו סדר הדין הפלילי, בעבירת קנס שמירת הניקיון.
מיכל גולד:
גם השלכה ברשות הרבים או מרשות הרבים לרשות היחיד.
דוד רותם:
אין בזה היגיון.
דוד רותם:
מה אכפת לכם מה קורה אצלי בגינה?
דוד רותם:
בכל יום אני אוסף את הזבל שיש לפני הבית שלי וזורק את זה לגינה שלי, למה ככה אני רוצה.
דוד רותם:
אני עובר עבירה.
מיכל צברי-דוד:
אני לא חושבת שיש לאפשר לאדם ללכלכך רשות יחיד של מישהו אחר.
דוד רותם:
זה לא עניין של הליך פלילי, זה לא עניין של קנס.
דוד רותם:
מותר לי לאסוף את הגזם שיש ליד הגינה שלי, שהרוח מעיפה את העלים, ולזרוק את זה לחצר שלי?
מיכל צברי-דוד:
זה כן.
דוד רותם:
עברתי את העבירה הזאת, כי השלכתי מרשות הרבים לרשות היחיד.
דוד רותם:
לא כתוב פה בהסכמה או לא בהסכמה.
מיכל צברי-דוד:
אדוני, לא ייתנו על זה דוח, פה מדובר בעניין של סבירות.
דוד רותם:
הבעיה הגדולה היא שאת אומרת לא ייתנו, ויש איזה פקח שהחליט שהוא כן נותן.
דוד רותם:
הרי אנחנו מכירים שמגישים לפעמים דוחות על דברים שהם בלתי סבירים – זה כתוב בחוק.
דוד רותם:
"- - -קשור לבטח בקולרו, לפיו מחסום והוא מצוי תחת השגחה נאותה.
מיכל צברי-דוד:
זה צריך להשמיט, זה לא היה צריך להיות כאן.
דוד רותם:
מה זה "השגחה נאותה", עכשיו בואי ננהל על זה דיון.
מיכל גולד:
זה סעיף שבכל מקרה אנחנו מבקשים להוריד.
דוד רותם:
אם אני שולח ילד בן שמונה עם כלב, זו לא השגחה נאותה, כי הילד יברח לו מהיד.
מיכל צברי-דוד:
יש בחוק הסדרת הפיקוח על הכלבים גם הוראות, לגבי גיל 14 נדמה לי.
מיכל גולד:
לכן אנחנו רוצים להשמיט את זה, כי זה כבר מוסדר.
מיכל צברי-דוד:
זה מוסדר בחקיקה ראשית, אז זה גם לא יכול להיות בצו הזה.
דוד רותם:
בסעיף 20(ד) "לא ירשה אדם לבעל חיים שבהחזקתו לעשות צרכיו ברשות הרבים או בשטח פרטי שאינו שלו".
דוד רותם:
בזה יש כבר היגיון, אבל לא זה בעצם הסעיף.
דוד רותם:
כשאני הולך לטייל עם הכלב שלי, הוא לא מודיע לי: אדוני, אני צריך לעשות צרכים.
דוד רותם:
תגידו: אדוני, תנקה.
דוד רותם:
לא תנקה – עברת את העבירה.
דוד רותם:
כלבים לא מודיעים מראש.
דוד רותם:
גם סעיף 39, דבר מדהים.
מיכל גולד:
צר לי שהם לא פה, כי זה צו שלהם.
דוד רותם:
"לא יזרוק אדם, לא ישאיר, לא יניח, לא יחזיק ולא ירשה למי שפועל מטעמו לזרוק, להשאיר, להניח או להחזיק חפצים מיושנים ברשות הרבים או היחיד, אלא אם כן- - -".
דוד רותם:
מה קורה אצלי בבית?
דוד רותם:
יש לי גינה גדולה, הכיסאות מתיישנים, שמים בגינה, אפשר לשבת עליהם.
דוד רותם:
אני עובר עבירה, כי אני מחזיק חפצים מיושנים ברשות היחיד.
מיכל צברי-דוד:
חוק העזר מותאם לחוק שמירת הסדר והניקיון, הוא מותאם לחקיקה הראשית.
מיכל צברי-דוד:
כשאני בודקת את חוקי העזר, אני הולכת בצמוד לחקיקה הראשית.
דוד רותם:
אבל גם החקיקה הראשית לא נכונה.
מיכל צברי-דוד:
כל עוד היא לא תתוקן, אדוני, אני לא יכולה לעשות משהו בעניין.
דוד רותם:
מתי חוקקו את החקיקה הראשית?
מיכל צברי-דוד:
חוק שמירת הסר והניקיון ב-1984, אבל יש לו המון תיקונים.
דוד רותם:
מרבית האנשים גרו אז בבתים משותפים, שמו בחצר של כולם ויצרו סכסוכים.
דוד רותם:
היום, כשאנשים כבר גרים בבתים פרטיים, צריך לחשוב על זה שדברים משתנים.
מיכל צברי-דוד:
אין ספק, אבל מרבית האוכלוסייה היא עדיין בבתים משותפים.
דוד רותם:
מה זה "חפצים מיושנים"?
דוד רותם:
בגינה שלי אסור לי לשים מה שאני רוצה?
מיכל צברי-דוד:
גם על זה יש ויכוח.
מיכל צברי-דוד:
אני חייבת לומר שבמשרד הפנים יש על זה ויכוח האם כל מיני חוקי עזר של ניקוי מגרשים- - -
דוד רותם:
ניקוי מגרשים זה משהו אחר, משום שאת לא רוצה שיבואו לשם חולדות ואת לא רוצה שיבואו עכברים.
מיכל צברי-דוד:
הנה, אדוני.
מיכל צברי-דוד:
אני שואלת את השאלות האלה כשאני באה לאשר היום חוקים חדשים של 40 עמודים, חוקים שמגיעים אלינו, אני באמת שואלת אם יש הסמכה או אין הסמכה.
מיכל צברי-דוד:
בחוק שיש אצלי עכשיו, של מעלה עירון, הם כתבו הוראות בקשר לבתי עינוג, ושם כתבו:
מיכל צברי-דוד:
כל בית עינוג לא יכניסו ולא יעשו ולא יפריעו, לא יכניסו בקבוקי זכוכית, בקבוקי פלסטיק.
מיכל צברי-דוד:
אין לי ספק שזה פשוט מועתק מחוקים אחרים.
מיכל צברי-דוד:
שאלתי, מה העניין?
מיכל צברי-דוד:
אם זה במקום פרטי, מה עניין לקבוע הוראות כאלה בחוק עזר?
מיכל צברי-דוד:
פקח של העירייה יבוא לבית קולנוע פרטי ויבדוק את זה?
מיכל צברי-דוד:
דרשתי להוריד את זה ולבוא ולומר שאך ורק במקומות ששייכים למועצה.
מיכל צברי-דוד:
באו ואמרו לי: אם את פותחת פתח כזה עכשיו, את צריכה לפתוח גם לעניין המגרשים, גם לעניין בתים פרטיים.
מיכל צברי-דוד:
יכול להיות שבאמת צריך לעשות.
מיכל צברי-דוד:
אני אישית, כשאני בודקת, אני כן מבצעת את ההבחנה הזאת.
מיכל צברי-דוד:
יש לנו בעיה עם חוקי עזר חדשים, אנחנו צריכים לבוא ולתפוס אותם, עם חוקי עזר ישנים יש בעיה, כי אני לא יכולה לומר לרשות: תבטלי את החוק.
מיכל צברי-דוד:
זו הבעיה שלנו.
דוד רותם:
של איזה עיר החוק הזה?
מיכל גולד:
גני תקווה.
דוד רותם:
איפה זה גני תקווה?
דורית ואג:
על יד סביון.
מיכל צברי-דוד:
על יד קריית-אונו.
מיכל צברי-דוד:
אסור לעבור לקריית אונו או למקום אחר עם המכונית כשהרדיו דולק, אם אני עובר בין 14:00 ל-16:00.
מיכל צברי-דוד:
לדעתי, רק אם זה רעש בלתי סביר.
דוד רותם:
סליחה – "לא יקים אדם רעש ולא יפעיל כלי נגינה, מקלט רדיו, טלוויזיה, וידיאו, פטיפון, רשם קול, מגביר קול או מכשיר כיוצא בהם בין השעות 14:00 לבין 16:00 ובין השעות 23:00 לבין 07:00 למחרת ובין השעות 23:00 בערב יום מנוחה לבין 08:00 ביום מנוחה, באחד המקומות" הבאים: "תחת כיפת השמים; במקום שאינו תחת אולם אינו סגור מכל צדדיו או שדלתותיו, חלונותיו או פתחיו האחרים אינם סגורים כולם.
מיכל צברי-דוד:
זה מותאם לתקנות הרעש שהתקין השר להגנת הסביבה.
דוד רותם:
אתם מבינים שאנחנו מגיעים לאבסורדים, וצריך פעם אחת לפקוח את העיניים ולהגיד: רבותי היקרים, במכונית נוסעים עם חלון פתוח, הפעלת את הרדיו, תכתבו רעש סביר, אני מבין, אבל אסור לי להדליק את הרדיו.
דוד רותם:
עוצר אותי הפקח – אדוני, הפעלת את הרדיו, בצ'יק דוח.
דוד רותם:
כמה זה?
דוד רותם:
430 שקל.
דוד רותם:
לא רע.
מיכל צברי-דוד:
בהקשר לתקנות הרעש, היום המשרד להגנת הסביבה רוצה לעשות בהן שינוי.
דוד רותם:
הוא צודק.
דוד רותם:
תיקונים ושיפוצים.
מיכל צברי-דוד:
לדעתי, דווקא הוא רוצה להרחיב.
מיכל צברי-דוד:
הרבה יותר איסורים, זה מה שאני שמעתי.
דוד רותם:
אתמול בערב הגעתי הביתה ב-23:00 בלילה, יש לי ברז מטפטף.
דוד רותם:
יצאתי החוצה, סגרתי, החלפתי ברז.
דוד רותם:
אם היה תופס אותי הפקח לפי סעיף 95, הוא היה אומר לי: אדוני, עשית עבודות שיפוץ או תיקון.
דוד רותם:
לא עשית רעש, זה נכון, אבל לא כתוב בחוק שצריך שיהיה רעש, כתוב שאסור לעשות עבודות תיקון.
מיכל צברי-דוד:
הכול מדובר על סבירות.
מיכל צברי-דוד:
אין שום מניעה, אז אולי- - -
דוד רותם:
אני לא מאמין לסבירות של אף אחד בעולם.
דוד רותם:
"לא יעמיד אדם רכב ברשות הרבים במקום אחד לתקופה העולה על ששים ימים.
דוד רותם:
" נסעתי עכשיו למשך חודשיים וחצי לטיול בחוץ-לארץ, הרכב שלי עומד ליד הבית, עברתי עבירה.
דוד רותם:
מה אתם רוצים שאני אעשה?
דוד רותם:
שאני אזיז אותו חצי מטר לכאן או חצי מטר לשם?
מיכל צברי-דוד:
זו הוראה שנועדה ליצור תחלופה של התנועה.
דוד רותם:
השאלה, אם יש היגיון.
דוד רותם:
אני חונה במקום מותר, יש לי תו חניה, הכול בסדר.
דוד רותם:
אתם צריכים לדאוג שמישהו אחר יבוא לחנות שם?
מיכל צברי-דוד:
תו חניה ששולם?
דוד רותם:
תו חניה אזורי.
דוד רותם:
אני רוצה להעמיד שם את האוטו שלי, לא רוצה לנסוע.
דוד רותם:
זה גם דבר שאי אפשר לפקח עליו.
דוד רותם:
תבואי ותגישי נגדי- - -
מיכל צברי-דוד:
זה נכון.
מיכל צברי-דוד:
לדוגמה, בחולון אישרנו חוק עזר, והוא השמיט את הסעיף הזה, והוא אמר לי: מיכל, אני יודע שאני לא יכול לפקח, אני מוריד את זה, אף-על-פי שיש לו, לפי חקיקה ראשית.
דוד רותם:
איך אפשר להוכיח דבר כזה?
דוד רותם:
תעמידו לי דוח, אני אטען:
דוד רותם:
הזזתי אותו 10 ס"מ קדימה.
דוד רותם:
תתחילו לנהל משפטים עם מדידות, עם מודדים, עם שמאים, כן הזזת, לא הזזת.
דוד רותם:
חבר'ה, הזזתי אותו רבע גלגל, נגמר הסיפור, הוא לא במקום אחד.
מיכל צברי-דוד:
ברגע שזה קבוע בחקיקה ראשית, ורשות מבקשת לקבוע את זה בחוק עזר, אני לא יכולה לומר שלא.
דוד רותם:
אני מסכים אתך, אבל צריך לומר: רבותי, החקיקה הראשית מטומטמת.
דוד רותם:
המחוקק הוא לא החכם הכי גדול בעולם, גם לא בחקיקה הראשית.
מיכל צברי-דוד:
אדוני, דווקא משום שאמרת, למשל, שבניקוי מגרשים אתה כן מבין את הרציונל שלא יהיו חולדות, מקובל עלינו.
מיכל צברי-דוד:
למה דווקא בבית משותף?
מיכל צברי-דוד:
אני, למשל, גרה בבית משותף, השכנים שלי עכשיו יתחילו לזרוק בחצר של הבית המשותף כל מיני חפצים מיושנים, זה בעייתי.
מיכל גולד:
זה בחצר פרטית.
מיכל צברי-דוד:
נעשה הבחנה בחוק בין בית פרטי לבית משותף?
דוד רותם:
זה בית שלי.
מיכל צברי-דוד:
החצר שלי גובלת בחצר של אדם אחר, זה גם מפריע לעניין שלי.
דוד רותם:
במקום להוציא לגינה, הם ישימו את זה במרפסת, וישימו בסלון שלהם, והעכברים יגיעו, את לא יכולה לעשות שום דבר.
דוד רותם:
במגרש ציבורי אני רוצה לשמור על חזות פני העיר, אני לא רוצה שיהיו לי באמצע העיר מגרשים עם הרי זבל.
דוד רותם:
זה ההבדל.
דוד רותם:
אגב, גם החקיקה ההיא בזמנו חלה על אזורים כפריים, שאנשים החזיקו מגרשים של דונמים, והיה בלאגן.
דוד רותם:
אגב, בעברית אין דבר כזה "לא יקטוף אדם, לא יעקור ולא יגדע ולא ישחית צמח בגן".
דוד רותם:
לא גודעים צמחים, גודעים רק עצים.
מיכל צברי-דוד:
לגדוע, זה רק עצים?
דוד רותם:
רק עצים גודעים.
דורית ואג:
גם שיחים.
דוד רותם:
שיחים גוזמים.
דוד רותם:
עצים וידיים, זה שני הדברים היחידים שגודעים.
דוד רותם:
רבותי, מה נעשה?
אפרת חקאק:
צריך לחכות להם לאשר את זה.
דוד רותם:
אני מוכן לאשר, אני לא מאשר את סעיף 20(ב).
דוד רותם:
אני מאשר את כל היתר, חוץ מסעיף 20(ב).
מיכל צברי-דוד:
יהיה צריך לקיים דיון נוסף?
אפרת חקאק:
הם צריכים להסכים לזה.
דוד רותם:
הם לא צריכים להסכים.
דוד רותם:
אני מאשר עד סעיף 20(א), 20(ד) לא רוצה.
דוד רותם:
הכול מאושר, את זה אני לא מאשר.
דוד רותם:
הם רוצים, שיבקשו עוד דיון.
דוד רותם:
מקסימום, הם יבקשו דיון על הסעיף הזה.
דורית ואג:
אתה מאשר?
דוד רותם:
אני מאשר למעט סעיף 20(ב).
דוד רותם:
צו המועצות המקומיות (עבירות קנס) (תיקון מס' ), התש"ע-2009, מועצה מקומית גני תקווה, מאושר, בכפוף לתיקונים.
מיכל צברי-דוד:
אדוני, אני רוצה לסכם את הדיון.
דוד רותם:
אתם צרכים לקחת את זה בצורה רצינית, לקחת מישהו, להטיל עליו לשבת על החקיקה הראשית, לשבת על חוקי העזר ולתקן אותם.
מיכל צברי-דוד:
הבעיה של החקיקה הראשית, שבחוק שמירת הסדר והניקיון זה השר להגנת הסביבה, זו לא הסמכות שלנו.
דוד רותם:
תפנו אליו, תגידו לו: אדוני, יש בעיות א', ב', ג'.
דוד רותם:
לא יתקן אותן, תמצאו חבר כנסת, תגידו לו: לך תקן.
דוד רותם:
בוקר טוב, רבותי.
דוד רותם:
אנחנו נעסוק בתקנות חובת המכרזים (התקשרויות מערכת הביטחון) (הוראת שעה).
דוד רותם:
מי רוצה להציג לנו את התקנות?
אחז בן-ארי:
לפי תקנות חובת המכרזים (התקשרויות מערכת הביטחון) יש עילת פטור להתקשרות של מערכת הביטחון עם האגודה למען החייל.
אחז בן-ארי:
לפני מספר שנים, על יסוד הפטור הזה, התקשרה מערכת הביטחון עם האגודה למען החייל ועם חברת שיר"ן, שהיא חברה בבעלותה המלאה של העמותה, כדי לספק את שירותי הקנטינה לצה"ל.
אחז בן-ארי:
ההתקשרות הזאת הביאה, לאחר זמן, עתירה של חברת דדש, שניסתה לחלוק על החוקיות של הפטור הזה.
אחז בן-ארי:
בית המשפט המחוזי בתל-אביב קיבל את העתירה וקבע כי הפטור שניתן לאגודה למען החייל איננו חל על שיר"ן, ולכן מן הדין לבטל את כל ההתקשרות.
אחז בן-ארי:
המדינה הגישה ערעור לבית המשפט העליון על ההחלטה הזאת, והוא קבע בפסק דין קצר שיש עדיין לדחות את הערעור ושהמצב המשפטי שמצטייר מן התקנות איננו מאפשר התקשרות עם שיר"ן.
אחז בן-ארי:
בעקבות פסק הדין של בית המשפט העליון קיימנו שימוע, גם לאגודה למען החייל ושיר"ן, ומצד שני גם לחברת דדש, והחלטנו להמשיך קודם כול במסלול של התקשרות עם חברת שיר"ן והאגודה- - -
דוד רותם:
אדוני, מה פירוש "קיימנו שימוע"?
דוד רותם:
זו מין פרוצדורה שאני לא מכיר.
אחז בן-ארי:
בית המשפט העליון הציע שנבדוק את העניין הזה.
אחז בן-ארי:
אין לי כאן את פסק הדין עצמו, אבל הוא הציע שנראה לאיזה כיוון אנחנו צועדים.
אחז בן-ארי:
וההחלטה הפנימית של מערכת הביטחון היתה, שלעת הזאת נמשיך בהתקשרות עם שיר"ן, כמו שהיה – דיברנו על התקשרות לשנתיים עם אופציה להארכה של שנתיים –ובמשך התקופה הראשונה של ההתקשרות הראשונה נבחן אם בכל זאת יש מקום לבצע מכרז, ואז לא נעשה את ההארכה של ההתקשרות.
אחז בן-ארי:
עקב ההחלטה הזאת הניח שר הביטחון בקשה לאישור הוועדה לתיקון תקנות חובת המכרזים (התקשרות מערכת הביטחון) (הוראת שעה) באופן שמאפשר למערכת הביטחון להתקשר בפטור ממכרז לא רק עם האגודה למען החייל, אלא גם עם חברה לתועלת הציבור בבעלותה המלאה של האגודה למען החייל.
אחז בן-ארי:
וכאן אנו נמצאים.
דוד רותם:
אחז, שני דברים אני רוצה שתסביר לי.
דוד רותם:
אל"ף, תסביר לי למה בשימוע החלטתם את מה שהחלטתם.
דוד רותם:
אני ראיתי, שוב בתקשורת, וגם בתשובה שנתתם לעתירה שהגישה שיר"ן בעניין של שירות בתי הסוהר, שהמחירים בשיר"ן גבוהים יותר מהמחירים במקומות אחרים, עד כדי כך שחיילים מקיימים שק"מיות פרטיות.
אחז בן-ארי:
תיכף ניתן לעניין הזה תשובה מפורטת.
חנה גנאור:
אני מייצגת את משרד הביטחון.
חנה גנאור:
אני ראש החטיבה להרכשת שירותים, ובאחריותי זיכיון הקנטינות.
חנה גנאור:
ובכן, לעניין המחירים.
חנה גנאור:
המחירים בקנטינה מפוקחים על-ידי משרד הביטחון, על-ידי חברה חיצונית, וכך היה גם בעבר.
חנה גנאור:
הנתונים שמתפרסמים לעניין המחירים בבתי הסוהר, שהם יותר נמוכים מהמחירים לחיילים, זו אמירה שלא הוכחה.
חנה גנאור:
בבתי הסוהר כל ההתקשרות שונה – המחירים שונים, האסירים קונים טונה של חומוס, אין לזה שום קשר למחירים שלנו.
חנה גנאור:
הדוגמאות שניתנו על-ידי חברת דדש היו של פחיות קולה.
דוד רותם:
התקשורת זה לא חברת דדש.
חנה גנאור:
צוטטו טיעונים לעניין המחירים.
דוד רותם:
דיברו גם על רשתות השיווק.
חנה גנאור:
אני חוזרת, מבנה המחירים שלנו שונה ממבנה המחירים בהסכם עם שירות בתי הסוהר.
חנה גנאור:
נפגשנו עם שירות בתי הסוהר, בדקנו את זה באופן רציני, לקחנו חברה חיצונית לבדוק.
חנה גנאור:
המחירים שלנו הם לא יותר גבוהים מהמחירים לאסירים, ואפשר להעביר מסמכים לוועדה, מתי שתרצו.
חנה גנאור:
בכל מקרה, בשבע השנים האחרונות אנחנו מפקחים עם חברה חיצונית, היא עושה לנו סקר.
חנה גנאור:
עוד אציין, שמחירים ל-50 מוצרים הכי מבוקשים על-ידי חיילי צה"ל, להבדיל מאסירים שצורכים מוצרים שונים, הם מחירים שנקבעו על-ידי מערכת הביטחון.
חנה גנאור:
זאת אומרת, לא שיר"ן החליטה על המחירים של מוצרים אלה, אלא מערכת הביטחון, שהסתמכה על סקר, וזה כדי לסבסד ולהוזיל את המחירים לחיילי צה"ל על מוצרים המועדפים על ידיהם.
חנה גנאור:
ולכן אנחנו סמוכים ובטוחים שהמחירים שלנו הם מחירים הוגנים, נבדקים, והם בהתאם לקביעות שלנו בהסכם עם חברת שיר"ן.
דוד רותם:
האם אני יכול לקבל הצהרה של משרד הביטחון שהמחירים שהמוצרים נמכרים לחיילי צה"ל לא יותר גבוהים מהמוצרים שנמכרים לאסירים בשירות בתי הסוהר.
חנה גנאור:
אני, חנה גנאור, מצהיר בזה כבר עכשיו, וגם תקבל בכתב.
דוד רותם:
משרד הביטחון, לא "אני, חנה גנאור"- -
חנה גנאור:
משרד הביטחון.
דוד רותם:
- -עם כל הכבוד.
חנה גנאור:
חנה גנאור זה תפקידה.
דוד רותם:
משרד הביטחון מצהיר שאלה המחירים?
חנה גנאור:
התשובה היא כן.
דוד רותם:
דבר שני.
דוד רותם:
מה אתם עושים אם אני לא מאריך את התקנות, לא מתקן את התקנות?