GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גרשון גונטובניק:
זה כמובן הרף המינימלי.
גרשון גונטובניק:
מובן שבהליך תחרותי אפשר אפילו לשאוף שהלכה למעשה הרף יהיה עוד מתחת לזה.
גרשון גונטובניק:
זה קו אדום, מה שאומרות התקנות.
גרשון גונטובניק:
מובן שהליך תחרותי יכול להוריד את הרף עוד מתחת לזה, שזה, בסופו של דבר, המטרה העליונה.
דוד רותם:
גרשון, אתה מכיר את הסיפור על אחד שנכנס לחנות של בייגלך, והוא רואה שלט "בייגלה עם גבינה במחיר של 2.5 שקלים", אז הוא אומר: תן לי בייגלה עם גבינה.
דוד רותם:
הוא עונה: אין לי.
דוד רותם:
אז הוא נכנס לשכן שלו והוא אומר לו: זה עולה 5 שקלים.
דוד רותם:
הוא אומר לו: רגע, למה אצלך 5 שקלים ואצל השכן שלך זה 2.5?
דוד רותם:
אז הוא אמר לו: תקנה אצל השכן.
דוד רותם:
אז הוא אומר: אין לו.
דוד רותם:
זאת אומרת, כשלי אין, זה חינם.
גרשון גונטובניק:
נקודה נוספת.
גרשון גונטובניק:
רק הייתי רוצה לסבר את אוזנה של הוועד הנכבדה, גם כן לגבי המציאות בשטח.
גרשון גונטובניק:
עד כמה שאנחנו יודעים, ותקנו אותי, עמיתי ממשרד הביטחון, הלכה למעשה בשטח הרבה פעמים השירות מופעל בין השאר על-ידי זכייני משנה, שהם זכיינים פרטיים לכל דבר ועניין.
גרשון גונטובניק:
זאת אומרת, הרעיון שהשירות מסופק רק על-ידי גופים שאין שום קשר בינם לבין שוק, או שיקולי רווח כאלה ואחרים, הוא רעיון שלא מתקיים הלכה למעשה היום.
דוד רותם:
זה נכון, אחז?
אחז בן-ארי:
גם על-ידי זכייני משנה.
דוד רותם:
ואותם זכיינים הם גם כן רק לרווחת החיילים ולא מעניין אותם רווח?
דוד תדמור:
זה לא המוצרים, אדוני.
צביקה גולדנברג:
270 נקודות מופעלות ישירות על-ידי חברת שיר"ן לחיילים, כאשר יש זכייני מזון מהיר שנותנים פתרון בשרי וחלבי רק בבסיסים גדולים, לא במקומות נידחים, תחת פיקוח.
צביקה גולדנברג:
מחירים שקובע משרד הביטחון.
צביקה גולדנברג:
מגוון המוצרים מפוקח, הם לא יכולים לעשות מה שהם רוצים.
דוד רותם:
הזכיינים האלה שעושים את זה באותם בסיסים הם גם כן עושים את זה לרווחת החיילים ולמטרות קודש, ואין להם רווח?
אחז בן-ארי:
הם קבלני משנה.
אחז בן-ארי:
יש להם איזה רווח.
דוד תדמור:
אם אתה לוקח מישהו שמוכר המבורגרים, וזה מה שהוא עושה, הוא לא יכול שלא יהיו לו המבורגרים, הוא לא יכול למכור שם צנצנות דבש- - -
דוד רותם:
שאלתי אם הוא מרוויח או לא מרוויח.
דוד תדמור:
הוא מרוויח, לא הרבה.
דוד תדמור:
יש הבדל גדול בין זה לבין מכירה של מוצרים.
דוד תדמור:
מדובר בבסיסים גדולים.
דוד תדמור:
בין זה לבין החזקת נקודת מכירה בקנטינה איפשהו בדרום, מבודדת, עם מספר מוצרים גדול שאי-אפשר לפקח עליו, בשעות שאי-אפשר לפקח עליהן, יש הבדל גדול.
דוד תדמור:
ויותר מזה, אדוני, שם יש לפעמים תקלות.
דוד תדמור:
וכשיש תקלות, כמו שהיתה תקלה עם חברת דדש, סוגרים להם את המקום אחרי זמן.
דוד תדמור:
זה גם לא היה כל כך פשוט.
דוד תדמור:
כשיש תקלה אפשר להחליף זכיין מקומי.
דוד תדמור:
אתה לא יכול להטיל אותה רמת פיקוח על מישהו שהוא זכיין ארצי.
דוד רותם:
אתה שם לב, דודי תדמור, אתה כל הזמן מדבר מה בדדש, מה בדדש, כשאתה בעצם אומר:
דוד רותם:
גם אצלי יש תקלות, אבל גם אצל דדש היו תקלות.
אילן כהן:
אני מנכ"ל חברת דדש.
אילן כהן:
שמעתי פה הרבה דברים שקשורים למחירים ולהשוואות.
אילן כהן:
אל"ף, אנחנו מוכרים לא רק לאסירים, אנחנו מוכרים גם לשוטרי משמר הגבול ולשוטרי משטרת ישראל ומגיעים למקומות נידחים וכדומה.
אילן כהן:
לא ניכנס פה כרגע למסע מחירים והשוואות, כי קנטינה יכולה להיות מופעלת על-ידי כל גוף, להוציא את דדש ואת שיר"ן.
אילן כהן:
לגבי הזכיינים בשיר"ן.
אילן כהן:
אם אתה רוצה לקנות בורקס או סנדוויץ' או המבורגר, לצורך העניין, הדרך היחידה שלך לקבל את זה בצבא, בכל מקום, זה דרך זכיין, וזכיין פועל למטרות רווח.
צביקה גולדנברג:
זה לא נכון, זה לא נכון.
אילן כהן:
סליחה, לא הפרעתי לך.
אילן כהן:
בורקסים ודברי מאפה, קורסונים ממולאים שוקולד וכדומה, אלה מוצרים נצרכים בצבא.
אילן כהן:
כנ"ל המבורגרים וסטייקים.
אילן כהן:
במסגרת המכרז שלנו אנחנו מוכרים גם בורקסים, בדיוק אותו בורקס, באותו מילוי, באותו מפרט טכני של 120 גר', אנחנו מוכרים ב-4.20 אגורות, כי כך מחייב המכרז.
אילן כהן:
הזכיין של שיר"ן מוכר ב-6 שקלים, וזו עובדה, ועל זה אין ויכוח.
אילן כהן:
במקומות שמופעלות אותן קפיטריות וסטיקיות לא מוכרים קוקה-קולה של חברת קוקה-קולה ב-4.5 שקלים, כי זכיין פרטי לא מסוגל למכור ב-4.5 שקלים- - -
צביקה גולדנברג:
מצטער, אתה מטעה את הוועדה.
צביקה גולדנברג:
אתה נותן נתונים לא נכונים.
אילן כהן:
אני אסיים, ובסוף תגיב.
אילן כהן:
מוכרים פפסי, חצי ליטר, שלכולי עלמא בשוק הוא מוצר נחות יותר, ב-5 שקלים.
אילן כהן:
תסבירו לי למה זה יכול לקרות, ולנו לא?
ראובן פרי:
אני רוצה לדבר על זכויות העובדים.
ראובן פרי:
אנחנו מנהלים משא-ומתן, אומנם המשא-ומתן נקלע למבוי סתום, אבל אנחנו מתנים אותו מחדש מול האגודה למען החייל בשים לב לזכויות העובדים בהסכמים הקיבוציים.
ראובן פרי:
מר קהלני לא הזכיר שהיתה דרישה של האגודה למען החייל ל-15% של עובדים בחוזים אישיים מעבר לפיטורים.
ראובן פרי:
לצורך העניין הזה אנחנו צריכים את התיקון הזה שיהיה זמן לניהול משא-ומתן, כדי שלא ייווצר מצב שההסכם הקיבוצי של עובדי שיר"ן יתמסמס ולא יתקיים, ונגיע למצב אולי של חברת דדש, ששם מתוך כ-140 עובדים פחות מ-30 בהסכם קיבוצי, וההסכם הקיבוצי שם הולך ונעלם.
ראובן פרי:
האם אנחנו, בחברה דמוקרטית, רוצים להגיע למצב שבו אנחנו מפריטים ומעבירים קבוצות של עובדים שנמצאים בהסכמים קיבוציים למצב שבו קבוצות עובדים יהיו ללא הסכמים קיבוציים?
ראובן פרי:
זה גם נמצא על שולחן הוועדה.
ראובן פרי:
לכן צריך לאפשר להסתדרות לנהל משא-ומתן, לתקן את התקנה שנדרשת פה עד סוף השנה ולהגיע להסכם קיבוצי מכובד שישמור על ציבור העובדים.
ראובן פרי:
וכפי שנאמר, פה מדובר על עובדים שעובדים 20, 30, 40 שנה ויותר מזה, וצריך להגיע להסכם קיבוצי שישמור על הזכויות שלהם.
ראובן פרי:
אנחנו לא רוצים שהעובדים יהיו תחת מעסיק כזה או אחר, זה לא משנה כרגע מי, מעסיק שיתנער מההסכמים הקיבוציים ומזכויות העובדים.
ראובן פרי:
מבחינתנו, כהסתדרות, ערך האדם העובד הוא ערך באותה רמה כפי שאנחנו חושבים ושומרים על ערך החייל שצריך לקנות בקנטינות.
ראובן פרי:
אנחנו בעד שהמחירים ירדו ואנחנו בעד שייתנו שירות לחיילים בצורה הטובה ביותר.
ראובן פרי:
נוסיף, שהעובדים בשיר"ן עושים את העבודה עם כל הנשמה.
נפתלי בלייך:
מפעל חיים.
דוד רותם:
רבותי, קיבלתי את הפקס, וזה מאוד מעניין.
דוד רותם:
אנחנו אומנם מדברים על מארס 2009, זה כבר לפני "המון" זמן.
חנה גנאור:
קח את המחירים מ-2003, אדוני.
דוד רותם:
כשהבאתי את 2003 באת בטענות שעושים מניפולציות, כשאת מביאה לי את 2009, את מראה לי שב-83 מקרים שיר"ן מוכרת מעל המחיר.
דוד רותם:
83 מוצרים מעל המחיר.
חנה גנאור:
אני מבקשת ממך לראות שתוקף המחירים מה-1 באפריל 2010.
חנה גנאור:
אני לא הספקתי לראות את המסמך, זה הועבר אליך ישירות.
דוד רותם:
מ-5 באפריל 2009.
חנה גנאור:
אני מבקשת, אם אפשר, לעניין המחירים לומר, שעשינו עבודת מטה במשרד הביטחון, קיבלנו את אישור משרד הביטחון לפנות לחשב הכללי.
חנה גנאור:
ויש לי פה סיכום של החשב הכללי דאז, מנובמבר 2006, ד"ר זליכה, שבו הוצגו כל הנימוקים למה להמשיך עם שיר"ן, וגם ביקשנו אישור להמשיך עם שיר"ן, ובמסמך הזה כתוב: "מניתוח הנתונים שהוצגו עולה שבמכלול השיקולים, היתרונות והאילוצים השונים, שיטת ההפעלה הנוכחית של מערך הקנטינות עדיפה על פני חלופות עסקיות אחרות, וזאת בעיקר מהסיבות הבאות".
חנה גנאור:
וד"ר זליכה מפרט מספר סיבות: "חברת שיר"ן פועלת שלא למטרות רווח ומשיקולים של רווחת החייל – יש יתרון בהפעלת מערך ע"י גורם שאינו פועל למטרות רווח, כיוון שמדובר במונופול מקומי שניתן למוכר.
חנה גנאור:
עקב כך, ייתכנו מצבים של ניצול לרעה של הזכיין בדרך שתפגע בחיילים, מבלי יכולת אפקטיבית לפקח ולבקר באמצעים סבירים".
חנה גנאור:
זה נאמר פה.
דוד רותם:
זה באמת נכון.
דוד רותם:
מתי היה הנייר הזה?
חנה גנאור:
בנובמבר 2006.
חנה גנאור:
אני אעביר את זה אליכם.
דוד רותם:
אני אגיד לך מה קרה.
דוד רותם:
את הנייר הזה קיבלה גם שיר"ן.
דוד רותם:
נכון?
דוד רותם:
מה שקורה, שהחברה שאתם מיניתם, "מרטינס הופמן", מצאה ב-2009 שב-86 מוצרים, והם מוצרים די בסיסיים, שיר"ן לוקחת מעל המחיר, כי בשלוש שנים לא בדקתם את זה מספיק.
דוד רותם:
אין פה בדיקה כל חודש.
חנה גנאור:
אני יכולה להעיר לזה שאנחנו בדקנו.
חנה גנאור:
היתה השוואת מחירים של משקלות שונים.
חנה גנאור:
למשל בורקס במשקל כזה, איננו מצוין מחירו.
חנה גנאור:
בדקנו את ה-83, זה הדאיג אותנו כמו שזה מדאיג אותך כרגע.
חנה גנאור:
אנחנו בדקנו, ה-83 צומצם לשבעה או שמונה.
דוד רותם:
את אומרת לי עכשיו באופן רשמי שהבדיקות של מרטינס הופמן לא שוות, כי הם לא משווים דברים נכונים.
דוד רותם:
למה אתם מבזבזים עליהם כסף?
חנה גנאור:
אדוני, הם תוקנו על-ידי מרטינס הופמן, ואני אשמח להעביר לך גם את התיקון.
דוד רותם:
אפשר שיעבירו לי עכשיו?
חנה גנאור:
למה לא.
חלי גיא-אלדר:
למה אי-אפשר לעשות את הפיקוח הזה על כל חברה אחרת שתתפעל את הקנטינות?
חנה גנאור:
זאת החברה שזכתה במכרז.
דוד רותם:
אם היא תזכה במכרז.
דוד רותם:
מה שמרטינס הופמן עושים לשיר"ן הם יכולים לעשות לכל חברה בארץ.
חנה גנאור:
זה בנוסף לאמון שאנחנו נותנים, ובכל הנחות היסוד שנאמרו פה לגבי כוונות הרווח של חברת שיר"ן, ונוסף לכך יש הפיקוח.
דוד רותם:
אם יש מוצר אחד ששיר"ן מוכרת מעל המחיר המותר לה, כל ההנחות האלה מתות, כי אין שום סיבה ששיר"ן תמכור באגורה מעל המחיר שנקבע לה.
דוד רותם:
ואם יש כאלה מוצרים, מוצר אחד, כל ההנחות- - -
צביקה גולדנברג:
אני חייב לדייק.
צביקה גולדנברג:
עולם הקמעונות, כמו שאמרתי, נושם ובועט כל יום.
צביקה גולדנברג:
תחרות מקומית בעיר מסוימת מוזילה מוצר מיד ברשת המקבילה.
צביקה גולדנברג:
ואם באותו רגע נבדקה אותה חנות, שהמחיר שלה שונה משאר הרשת, זה המחיר הקובע.
צביקה גולדנברג:
רבותי, אני מזמין את כולכם להיכנס לרשת שופרסל, לבדוק ב-20 סניפים, תמצאו כנראה מחירים שונים בין סניף לסניף.
דוד רותם:
מה זה קשור?
דוד רותם:
אתה קונה בחנויות של שופרסל לפי מחירים?
דוד רותם:
אתה לא יכול לשנות את המחירים.
דוד תדמור:
הם לא עושים slider מקומי, והם משנים מחירים באופן מקומי.
דוד רותם:
סליחה, מה שמרטינס הופמן עושים, הם בודקים את המחירים אצלך, והם בודקים את זה אל מול המקסימום, והם מגלים- - -
צביקה גולדנברג:
זה לא מקסימום, זה אותו מחיר שנמצא באותו רגע ברשת השיווק.
צביקה גולדנברג:
אם יש מבצע מקומי, הוא המחיר שנתפס, לא מחיר המחירון, המחיר הקטלוגי.
דוד רותם:
נספח א' מפרט את רשימת המוצרים שבהם חברת שיר"ן נמצאה יקרה יותר ונדרשה הוזלת מחירים.
דוד רותם:
המחירים המצוינים בנספח מביאים מחיר מקסימלי, ניתן למכור בפחות.
דוד רותם:
מאיפה הם לקחו את המחירים המקסימליים?
צביקה גולדנברג:
הלכו לרשת השיווק, קנו מוצרים- - -
דוד רותם:
אתה התחייבת למכור את זה במחיר מסוים.
דוד תדמור:
אנחנו לא עושים סקר בכל רגע נתון.
דוד תדמור:
אתה עושה סקר ליום מסוים, לפי זה נקבעים המחרים, יכול להיות שחודשיים אחר כך המחיר במוצר מסוים יהיה שונה.
דוד רותם:
חבר הכנסת כבל.
איתן כבל:
הקשבתי לעניין.
איתן כבל:
העדפתי קודם כול להקשיב לכולם, לשמוע את דעותיהם.
איתן כבל:
נחשפתי לעניין הזה כבר לפני מספר שנים.
איתן כבל:
חברת שיר"ן הוקמה אחרי שהעסק לא בדיוק צלח.
איתן כבל:
אני רוצה להזכיר, האגודה למען החייל לא בדיוק הצליחה לספק את הצרכים, העסק התפרק, ושיר"ן הוקמה כסוג- - -
2574:
חברת שק"ם לא היתה שייכת לאגודה.
איתן כבל:
אני יודע.
איתן כבל:
אני זוכר את זה בדיוק.
איתן כבל:
אני יודע שהיא לא היתה שייכת.
איתן כבל:
שיר"ן הוקמה בדרך כזאת או אחרת לתת מענה במקום השק"ם.
קריאה:
השק"ם של זלקין.
2574:
לא שייך לאגודה.
איתן כבל:
תעזבו.
איתן כבל:
אתם רוצים עכשיו לקחת אותי למקום הפחות חשוב?
איתן כבל:
אמרתי אמירה חשובה יותר, חשובה פחות, זה לא מעניין אותי העבר.
איתן כבל:
היא הוקמה כדי לתת שירות טוב יותר.
איתן כבל:
זאת נקודת ההנחה.
איתן כבל:
היה על זה ויכוח.
איתן כבל:
אני רוצה להזכיר שכבר לפני מספר שנים היו תהיות רבות לגבי האופן שבו החברה, חברת שיר"ן, פועלת.
איתן כבל:
האם היא באמת נותנת את המענה המלא לחיילי צה"ל, כן או לא.
איתן כבל:
היה ויכוח לא פחות קשה מאשר היום.
איתן כבל:
היום זה הגיע לבתי משפט, נדון בבתי משפט.
איתן כבל:
אני אישית נפגשתי עם איציק איתן, ידידי, שהיה יו"ר האגודה למען החייל.
איתן כבל:
נפגשתי אתו לשיחה ארוכה, היו דברים שתוקנו, והיו שלא תוקנו.
איתן כבל:
אני רק מביא את זה כהקדמה.
איתן כבל:
אדוני היושב-ראש, אנחנו עוסקים היום בשתי שאלות בסיסיות.
איתן כבל:
שאלה אחת היא חיילי צה"ל, האם הם מקבלים את המוצר הזול והטוב ביותר.
איתן כבל:
ושאלה שנייה היא שאלת העובדים.
איתן כבל:
אין כל רצון לקשור או לעשות כל מיני מניפולציות סביב העניין הזה.
איתן כבל:
זה לא מן העניין הזה.
איתן כבל:
אנחנו צריכים כאן, אדוני היושב-ראש, לעשות כל מאמץ לשמור על העובדים- - -
דוד רותם:
הכול קשור.
איתן כבל:
בוודאי.
איתן כבל:
ודאי שזה קשור.
איתן כבל:
אני רק אומר שהניסיון כאילו לדבר על מחירים מצד אחד ועל העובדים מצד שני הוא לא נכון.
איתן כבל:
אלה שני דברים שהם קשורים אחד בשני, אבל אפשר לתת להם מענה גם בלי לייצר את הקשר בין האחד לשני.
איתן כבל:
זכויות העובדים, ראוי שתישמרנה בכל רגע ונתון.
איתן כבל:
אני אומר את זה כאן, אדוני, ואני חושב שאתה תומך בעמדה הזאת בצורה ברורה.
דוד רותם:
אין שום ספק.
איתן כבל:
ומצד שני, הרי כל הזמן אנחנו נכנסים לוויכוח על המחירים כאילו נדרש שתצא מפה משלחת לזימבבווה לבדוק מחירים שם.
איתן כבל:
אנחנו בסך הכול מדברים על מוצרים זמינים.
איתן כבל:
המדינה הזאת, לצערנו, היא כל כך קטנה, דוד רותם, שלא קשה להגיע מנקודה לנקודה בלי שיידרשו שבועיים או שלושה שבועות כדי לעשות את זה, וגם הוועדה יכולה לעשות את הדברים האלה.
איתן כבל:
אפשר לבדוק את הדברים, זה לא כל כך מסובך.
איתן כבל:
אני יודע שכשאתה מתחיל לבדוק מחירים, מתחילים להגיד לך: אלה משלמים ארנונה, אלה לא משלמים ארנונה, אלה שיפצו בשבוע שעבר, אלה לא שיפצו בשבוע שעבר, אלה עשו כך, אלה המחירים מפה, אלה המחירים משם.
איתן כבל:
אנחנו מכירים את זה.
איתן כבל:
בסופו של עניין, אתם זוכרים את המערכון של הגשש?
איתן כבל:
"כמה ביד".
איתן כבל:
בשורה התחתונה, את החייל זה לא מעניין, בוודאי לא חיילי הסדיר, שהמשכורות שלהם גם כך הן לא גבוהות במיוחד.
איתן כבל:
לכן אלה הנקודות.
איתן כבל:
אדוני היושב-ראש, יש ביכולתנו כוועדה גם להתערב וגם לתת את המענה, גם בשאלת שמירת זכויותיהם של העובדים מצד אחד, ומצד שני לעשות את המעשה שייתן את התשובה הטובה ביותר עבור החייל.
איתן כבל:
אם זה מכרז – מכרז, ואם זה פעולה שתצרף את שיר"ן, לעשות את זה.
איתן כבל:
דרך אגב, אם אתם שואלים אותי, מבלי שהאגודה תגיד משהו, אני לא בטוח שהאגודה כל כך תשוש ותשמח שזה ייכנס תחת כנפיה, יש לה מספיק פעולות גדולות לעשות.
איתן כבל:
לא שוחחתי עם אף אחד, דרך אגב, אני אומר את זה על דעתי האישית בלבד.
איתן כבל:
אני לא בטוח שהייתי שמח ששיר"ן תהיה חלק מהאגודה למען החייל.
איתן כבל:
אני שוב אומר: אלה שתי הנקודות, ובית המשפט העליון אמר את הדברים אחרי שהוא בדק לעומק, ולא בפעם הראשונה.
איתן כבל:
לכן אני אומר, אני סומך על תבונתך ועל תבונתי שנדע לתת את התשובות הנכונות.
2574:
אני מכבד כל החלטה שהוועדה תקבל.
2574:
אתם רואים את הראייה הממלכתית, אבל גם לי יש קצת ראייה ממלכתית.
2574:
אני רוצה להגיד לכול אלה שיושבים בחדר הזה: אחד, בעצם שמירתה של שיר"ן באגודה אין שום רווח, ולו שקל אחד, חוץ מווג'אראס, בעברית – כאב ראש.
2574:
שניים, בראייה ממלכתית, לטובת קיומה של מדינת ישראל וחיילי צה"ל, רווחת חיילי צה"ל, צריך הדבר להיות על-ידי גוף אחד.
2574:
בכל היחידות הקמנו מועדוני רווחה שלתוכם נכנסה שיר"ן פנימה כגוף אחד.
2574:
זה נעשה בשלוש השנים האחרונות, בשנתיים וחצי מאז שאני נמצא, מקימים את זה ביחד.
2574:
תהיה חברה אחרת, הגופים יתפצלו.
2574:
באותה יחידה יש גם מועדון רווחה וגם שיר"ן בפנים.
2574:
שלוש, אני מקבל אם יש טענות על מחיר כזה או אחר, ותאמינו לי, אני יושב בישיבות דירקטוריון, מדבר על מחיר הבורקס, ואני לא חשבתי שאדבר על זה בחיי, כי אני לא ידעתי כמה עולה בורקס וכמה עולה קולה, אבל היום אני יודע.
2574:
כל טענה על מחיר גבוה היא טענה נכונה שצריכים לבדוק.
2574:
וזה לא שאני כרגע מחזר.
2574:
ועד העובדים, יש לו תחושה שאני מחזר.
2574:
אני רואה ממלכתית בלבד, אני לא מחזר אחרי שיר"ן, שתיכנס פנימה, ואני רואה ממלכתית בלבד.
2574:
אומרים: כי יהיה לה רווח לאגודה.
2574:
היא לא תקבל שקל אחד.
2574:
לא יכול להיות שייכנסו 195 עובדים לתוך גוף – עכשיו דברו ממלכתית, אין לי שום אינטרס אישי, זה רק יקל עלי בשעות העבודה שלי, תאמין לי, אני יושב פה בכל הוועדות, בכל הדירקטוריונים, ואני יורד לפרטים הכי קטנים ומקבל את כל האש מהכתבות האלה שבעיתונים – והוא ממשיך לשמור על הגודל שלו.
2574:
אם אדוני היושב-ראש אומר כאן שצריכים להוריד מחירים, ואני מסכים אתך שצריך להוריד מחירים, לא יכול להיות שהגוף הזה לא יסכים להתייעל כי מישהו חושב שצריכים לשמור את כל העובדים.
עמרם בן-זיקרי:
לפטר את ההנהלה.
קריאה:
חבר הנהלה- - - חצי מיליון שקל בחודש.
דוד רותם:
חברי ועד העובדים, אנא.
2574:
גוף חייב לדעת להתייעל.
2574:
120 עובדים, יש להם השלמת הכנסה, אני באתי, אביגדור קהלני, באופן אישי ואמרתי: כולם משכורת מינימום.
נפתלי בלייך:
ב-2006 אמרת שתיתן ולא נתת.
עמרם בן-זיקרי:
מתי?
נפתלי בלייך:
לא עשית שום צעד בונה.
דוד רותם:
רבותי.
2574:
אני רוצה לומר בראייה כוללת- - -
עמרם בן-זקרי:
ראייה אינטרסנטית.
דוד רותם:
ועד העובדים, נא להירגע.
2574:
תזכרו, הוועדה תחליט.
2574:
ויש גם דירקטוריון שיצטרך לקבל החלטות, וגם ועד מנהל של האגודה למען החייל.
2574:
אני מודיע לכם בשורה התחתונה, העובדים רוצים לקפוץ מהמצוק – יקפצו, כל ההתנהגות שלכם תביא אתכם לזה.
2574:
כל חברה מסחרית לא יכולה להרשות לעצמה לקבל את כל העובדים.
2574:
זה לא הגיוני.
2574:
אתם קופצים מהמצוק.
2574:
אני קורא לכם: תחשבו פעמיים.
2574:
אני סיימתי את דברי.
אחז בן-ארי:
קודם כול, התפקיד של מערכת הביטחון זה לספק שירותי קנטינה לחיילי צה"ל בזול.
אחז בן-ארי:
זאת המטרה, לא כדי לפתור שום בעיה אחרת מאלה ששמענו.
דוד רותם:
אני רוצה רק לתקן אותך, יש פה עובדים שעובדים שנים כדי לספק את זה לחיילי צה"ל, ואנחנו חייבים גם להם.
אחז בן-ארי:
זה נכון, אבל המטרה המרכזית שלשמה אנחנו יושבים פה היא לגרום לכך שבסופו של יום יסופקו שירותי קנטינה לחיילי צה"ל, ובזול.
אחז בן-ארי:
אם יש מקרים שבהם יש חריגה של מחירים, אם זה גם נכון בסופו של דבר, ואין לזה הסבר, לדעתי, זו בעיה של פיקוח, של מנגנוני בקרה הדדיים.
אחז בן-ארי:
אולי יש בעיה במנגנון של החוזה בעצמו.
אחז בן-ארי:
אולי אנחנו גורמים ללחץ הזה שיוצר את העלייה של המחירים.
אחז בן-ארי:
צריך לבדוק את זה, אבל הבעיות האלה של חריגה, אני לא רואה אותן נפתרות אוטומטית בגלל שיש זכיין שבחר במכרז.
אחז בן-ארי:
זאת עבודה שצריך כל הזמן ללוות כל מי שמפעיל את השירותים האלה.
אחז בן-ארי:
אנחנו עקרונית לא נגד מכרז, זה לא נאמר אף פעם.
אחז בן-ארי:
ההפך נאמר.
אחז בן-ארי:
אבל אנחנו עדיין לא בשלים למצב הזה, אנחנו צריכים ללמוד את העניין הזה יותר.
אחז בן-ארי:
אנחנו מעסיקים עכשיו חברת יועצים שבודקת את השוק.
אחז בן-ארי:
כשנצא עם מכרז אנחנו צריכים לצאת עם מכרז שיהיה אטרקטיבי מספיק גם למתמודדים נוספים.
אחז בן-ארי:
נראה לי קצת לא הגיוני שכשאתה אומר "מי האלטרנטיבה?".
אחז בן-ארי:
האלטרנטיבה היחידה זה הג'נטלמנים האלה שיושבים מעבר לשולחן, עם כל הכבוד.
אילן כהן:
ממש לא, אתם בוחנים את זה כבר שמונה שנים, מ-2002.
אחז בן-ארי:
באופן עקרוני אנחנו לא נגד מכרז, אנחנו זקוקים כרגע, לפחות לתקופת המעבר.
אחז בן-ארי:
ובתקופה הזאת לא רק שנתקשר באופן עקרוני עם שיר"ן, אלא גם נשפר את מנגנוני ההפעלה שלהם, ואת זה אנחנו מבקשים עכשיו.
דוד רותם:
הבנתי, ואני רוצה שתגיד לי אם אני טועה.
דוד רותם:
כשאתם כתבתם בסעיף 1 "הוראת שעה", לתקופה שעד יום 31 בדצמבר, אתם מתכוונים שעד 31 בדצמבר תוכלו לחתום חוזה ל-17 שנה?
אחז בן-ארי:
לא 17 שנה.
אחז בן-ארי:
אמרתי שנתיים פלוס שנתיים.
חנה גנאור:
שנתיים ועוד שנתיים.
דוד רותם:
אני רוצה שנה.
דוד רותם:
אני רוצה בתקנה 1, אחרי "האגודה למען החייל" – קודם כול, זו צריכה להיות "חברה לתועלת הציבור בבעלות מלאה של האגודה", יש לכם כמה חברות כאלה.
אחז בן-ארי:
אני מוסר הודעה לוועדת החוקה, חוק ומשפט, שהכוונה היא רק לשיר"ן.
אחז בן-ארי:
אם הוועדה מתנה את זה בכך שההתקשרות תהיה לשנה, אני מבקש יותר, אבל אם רק לשנה, זאת ההתחייבות.
דוד רותם:
אני רוצה שההתקשרות תהיה לשנה, אני רוצה שזה יהיה רק שיר"ן, ויש לי עוד תנאי.
דוד רותם:
תמשיכו לנהל משא-ומתן עם ועד העובדים, כי אם אתם יוצאים אחרי שנה למכרז, ואמרתי תעשו את הבדיקות וכל הדברים האלה, אני רוצה לוודא שאחד מתנאי המכרז, על-אף מה שאמרה עורכת-הדין בנרי- - -
דינה בנרי:
בדקנו את זה.
דינה בנרי:
בזמנו עשינו שנתיים וחצי ניסיון לעשות מכרז.
דינה בנרי:
הנושא הזה היה- - -
דוד רותם:
יהיה לכם מצב נהדר, אתם לא צריכים לבדוק.
דוד רותם:
אתם תפרסמו מכרז שבו ייאמר שמי שלוקח את זה, חייב לקלוט את העובדים, ואז שיר"ן ממילא מעסיקה אותם- - -
ראובן פרי:
עם הזכויות שלהם.
חנה גנאור:
- - -
דוד רותם:
סליחה, אתם מוכנים להקשיב?
דוד רותם:
תאמינו לי שכתבתי לא פחות מכרזים מכם בחיים שלי.
דוד רותם:
השיטה היא מאוד פשוטה.
דוד רותם:
כותבים שם שהחברה תקלוט את כל העובדים בשכר כפי שהם היום.
דוד רותם:
ואז מה שקורה זה אחת משתיים, או שכל החברות האלה יברחו, ואז שיר"ן, שממילא מעסיקה אותם תזכה במכרז.
דוד רותם:
מה אכפת לכם?
דוד רותם:
הרי אתם רוצים את שיר"ן כל הזמן.
דוד רותם:
אם אני אתן לכם עכשיו את שיר"ן ל-200 שנה בלי מכרזים, כולכם תצאו מפה מחייכים.
דוד רותם:
אז אני בא ואומר לכם: תנסו, רבותי.
דוד רותם:
שיר"ן תמיד תיקח את העובדים, כי הם עובדים שלה כבר היום.
דינה בנרי:
נהיה בבתי המשפט כל הזמן.
דוד רותם:
למה תהיו בבתי המשפט?
דינה בנרי:
בגלל התנאי הזה.
דינה בנרי:
כבר היינו, אני מכירה את הניסיון הזה.
דוד רותם:
הייתם בבתי משפט, כי עשיתם את זה בניגוד לחוק.
דינה בנרי:
אני מדברת על השלב של הניסיון.
דינה בנרי:
בסוף שנות ה-90 עשינו במשך שנתיים וחצי ניסיון לקיים מכרז.
דינה בנרי:
לא יצאנו מבתי המשפט למיניהם.
דוד רותם:
היום יש לכם יועץ משפטי שיודע לנסח מכרזים בלי להגיע לבתי משפט.
נעמי לנדאו:
לא נקל ראש ביועצת המשפטית הקודמת.
דוד רותם:
אני לא מקל ראש באף אחד, אבל את אחז בן-ארי אני מכיר מספיק שנים.
דוד רותם:
אני אגלה לכם סוד מי קלט אותו לפרקליטות הצבאית.
דוד רותם:
האם הדברים האלה מקובלים?
דוד רותם:
אגב, המחירים קבועים כבר היום בתקנות.
דוד רותם:
גם אם עושים אתכם חוזה בלי מכרז, אתם חייבים לשמור על המחירים.
דוד רותם:
זו תקנה 18(3).
צביקה גולדנברג:
אני מאוד מוטרד, כי אני רואה שכנראה לא הבהרנו נכון את נושא המחירים.
צביקה גולדנברג:
לשם העניין, אני רוצה לחזור על זה שוב, ברשותך.
דוד רותם:
הבהרתם.
דוד רותם:
תאמין לי שהבהרתם.
דוד רותם:
זה נורא פשוט.
צביקה גולדנברג:
תן לי לפחות להבהיר שוב.
דוד רותם:
יש לי רק בקשה אחת, תגיד למשרד הביטחון שהם מבזבזים כסף על החברה הזאת שנקראת "מרטינס הופמן".
צביקה גולדנברג:
לדעתי לא, ואני אגיד למה.
דוד רותם:
אני אגיד לך גם למה.
דוד רותם:
אם הם אומרים לי שאתה לוקח מחירים יקרים מדי, ואתה אומר שזה לא נכון- - -
חנה גנאור:
הם תיקנו את עצמם.
דוד רותם:
זה עוד יותר גרוע.
דוד רותם:
חברה שבודקת ומתקנת זה תמיד גרוע.
חנה גנאור:
יש מאות מוצרים, אדוני.
חנה גנאור:
היא כבר התחלפה.
דוד רותם:
אם היא כבר התחלפה, זה בסדר גמור, אז את לא צריכה להסביר לי כלום.
חנה גנאור:
היא זכתה במכרז, היא סיימה את תקופת המכרז.
חנה גנאור:
יש מכרז חדש, וזכתה חברה אחרת.
דוד רותם:
מתי החברה החדשה זכתה במכרז?
חנה גנאור:
עכשיו, והיא תצא לדרך עם סקר חדש.
דוד רותם:
אז אין לה עוד דוח.
צביקה גולדנברג:
אני רוצה להבהיר.
צביקה גולדנברג:
50 המוצרים שנקבעו להם מחירים, חברת שיר"ן מוכרת במחירים האלה ולא חורגת אף באגורה אחת מהמחיר שנקבע על-פי הסקר.
צביקה גולדנברג:
שאר המוצרים צריכים להיות שווים או זולים יותר לרשת הארצית הזולה ביותר.
צביקה גולדנברג:
וכך אנחנו גם עומדים.
צביקה גולדנברג:
אם נעשית בדיקה, ויש באותו רגע מצב שהמחיר קצת יותר זול, שיר"ן מיד מעדכנת.
צביקה גולדנברג:
אם נמצאו 80 מוצרים כאלה או אחרים, נעשה בדיקה, חלקם לא ברי השוואה, חלקם לא המוצרים הנכונים.
צביקה גולדנברג:
אם נמצאו מספר מוצרים, אין מה לעשות, זה שוק דינמי, זז כל הזמן.
צביקה גולדנברג:
בואו לא נשכח שלרשתות השיווק יש שלוש תתי רשתות, יש להם סבסוד צולב, מה שלשיר"ן אין, ושיר"ן מחויבת בכל 270 הנקודות למכור במחיר אחיד.
צביקה גולדנברג:
לכן שיר"ן לא חורגת במחיר.
גרשון גונטובניק:
הייתי רוצה לבקש מאדוני לשקול להקצות תקופת זמן קצרה יותר, בגלל שהסיפור הזה נמשך שנים וגם פסק הדין של בית המשפט העליון ניתן כבר לפני כשנה.
גרשון גונטובניק:
וכל הסוגיה של בדיקת האפשרות לקלוט וכו', כשבפועל המחירים הם מחירים שהם גבוהים יותר.
גרשון גונטובניק:
ונדמה לי ששנה זה זמן שהוא ארוך מדי.
דוד רותם:
רבותי, יש לי מצד אחד את החיילים, ויש פה 200 עובדים, בעלי משפחות, שגם הם דבר שאני דואג לו.
דוד רותם:
היה לי הרבה יותר קל לומר למשרד הביטחון – אגב, אמרתי להם עד היום – חבר'ה, מה בוער לי התקנות האלה, חכו, לא רוצה לתקן לכם אותן.
דוד רותם:
ולכן לא קבעתי את הדיון עד עכשיו, עד שנתברר לי שיש לי פה 200 עובדים שעשויים ללכת הביתה.
דוד רותם:
וכשיש לי 200 עובדים שעשויים ללכת הביתה, אדוני, אז אני מכנס את הוועדה ביום ראשון בבוקר ושום דבר לא מעניין אותי.
דוד רותם:
אני חושש מאוד שמה שיקרה, זה דבר נורא פשוט.
דוד רותם:
אני אתן חצי שנה.
דוד רותם:
עד שינהלו את המשא-ומתן, עד שיגמרו הכול, עד שינסחו את המכרז ועד שיבדקו, העובדים האלה ימצאו את עצמם ברחוב, כי מישהו יהיה לחוץ.
דוד רותם:
לכן אני אומר: רבותי, עזבו.
דוד רותם:
תאמינו לי ששנה, לא קרה כלום.
דוד רותם:
בתוך שנה, אחת משתיים, או שהם יגיעו למסקנה שצריך לצאת למכרז לבד, או שהתקנה תפקע להם.
דוד רותם:
לא, או שהפרה תמות או שהכלב ימות.
אילן כהן:
לא.
אילן כהן:
אני אומר שאנחנו כבר למודי ניסיון.
אילן כהן:
בתהליך הזה אנחנו כבר משנת 2004, הגענו לבתי משפט- - -
דוד רותם:
שכחת רק דבר אחד, יש לי תנאים.
דוד רותם:
רבותי, אני מבקש לקבל דיווח בעוד ארבעה חודשים, גם על המחירים וגם על ההתקדמות לקראת המכרז.
ראובן פרי:
גם על התקדמות המשא-ומתן, אדוני, אם אפשר, לקבל דיווח.
דוד רותם:
חברים יקרים, אחז בן-ארי כבר שמע שצריך לנהל משא-ומתן.
דוד רותם:
תאמינו לי.
אחז בן-ארי:
השאלה, אם אפשר שנה פלוס שנה?
דוד רותם:
שנה.
דוד רותם:
אני לא רוצה לתת לך פלוס אופציה.
נעמי לנדאו:
כבוד היושב-ראש, ברור שמשרד הביטחון מנסח מכרז יהיה בו סעיף שמירת זכויות עובדים?
דוד רותם:
יהיה שם סעיף שמחייב קליטת העובדים ושמירת זכויותיהם.
דוד רותם:
אם זה יטריד את אנשי משרד הביטחון, אני אחראי לכך ששיר"ן בכל מקרה תיגש למכרז הזה, ואם האחרים לא יגישו, שיר"ן תזכה, כי העובדים כבר נמצאים אצלה, למה לכם לזרוק אותם?
דוד רותם:
אני אחראי לזה.
דוד רותם:
אם לא, אני מאריך את התקנה ופותר את העניין.
דוד רותם:
תודה, רבותי.
דוד רותם:
מאושר, איתן כבל?
איתן כבל:
מאושר.
איתן כבל:
אושרו תקנות חובת המכרזים (התקשרויות מערכת הביטחון) (הוראת שעה), התש"ע-2009, בכפוף לשינויים
דוד רותם:
מאושר.
דוד רותם:
בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.
דוד רותם:
על סדר היום תקנות תובענות ייצוגיות (סדרי עבודתה של הנהלת הקרן).
שירלי אבנר:
הגענו לתקנה 7ב.
דוד רותם:
את צריכה לתת לי תשובה לגבי עניין החתימה.
שירלי אבנר:
ודאי, בשמחה.
שירלי אבנר:
אתם יודעים מה ההסברים שלנו, אני יכולה לחזור על ההסברים, למה אנחנו חושבים שגם הפרוטוקולים וגם ההחלטות כדאי ורצוי שיהיו סודיים.
שירלי אבנר:
אם אנחנו מחליטים לגבי האחד, זה כמובן משליך על השני, כי בפרוטוקולים מופיעות ההחלטות, יופיעו הנימוקים והעמדות השונות של חברי הוועדה.
שירלי אבנר:
חברי ההנהלה לא אמורים לתת חוות דעת לבתי המשפט.
שירלי אבנר:
אנחנו לא רוצים שההחלטה של הנהלת הקרן לסייע במימון או לא לסייע במימון תשפיע על החלטת בית המשפט.
שירלי אבנר:
עד כמה שהבנו, זה גם היה ניסיון של הרשות לניירות ערך, שניסו לעשות שימוש בהחלטות שליליות של הקרן המקבילה שלהם, והדבר גם פגע בניהול ההליכים בבית המשפט.
23591:
מהבחינה האמפירית- -