GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אופיר פינס-פז: לפי מה שאמר לי היועץ המשפטי של המשרד לביטחון פנים יש לי זמן עד ה-2 באוקטובר לקבל החלטה.
אופיר פינס-פז: אני לא רוצה לקבל את ההחלטה לבד.
אופיר פינס-פז: אני רוצה שישבו פה עוד שלושה, ארבעה, חמישה חברי ועדה, שירדו לעומק העניין, ונקבל החלטה.
לבנת משיח: זה חגים.
אופיר פינס-פז: אני אקבע את הישיבה.
אופיר פינס-פז: לפני ה-2 באוקטובר, אני מבטיח לך שניפגש.
אופיר פינס-פז: גדעון עזרא, סגן השר לביטחון פנים, אני מבקש ממך לקיים ישיבה אחת מסודרת.
אופיר פינס-פז: יכול להיות שתבואו ותגידו: ועדת החוקה, אתם מבלבלים את המוח, אין מה לעשות, כי אחת, שתיים, שלוש, ארבע.
אופיר פינס-פז: או שנשתכנע או שלא, אבל אני מבקש מכם עבודת מטה נוספת לפני שאנחנו ניגשים להצבעה על הצו הזה.
שרון גמבשו: ביום רביעי הקרוב יש דיון על כל תקציבי המשרד לביטחון פנים.
שרון גמבשו: מבחינתי, שהנושא הזה יעלה ביום רביעי.
אופיר פינס-פז: אני אקיים ישיבה לפני ה-2 באוקטובר.
אופיר פינס-פז: אני מבקש שבשיחות בין המשרד לביטחון פנים לבין עצמו, ובין המשרד לביטחון פנים לבין משרד האוצר, תתקיים עוד ישיבת מטה אחת שתנסה לתת מענה לפחות ברמה של עזרה ראשונה, אני מדבר על רמה של 300-400 מיטות, זה בית סוהר קטן או חצי בית סוהר גדול.
גדעון עזרא: 700 מיטות.
חיים סולומון: מדובר על שפוטים.
אופיר פינס-פז: אני מסכים שזה אותו דבר, אבל מבחינה פורמלית של הצו הזה, זה לא אותו דבר.
צבי נוח: אותו שינוע שדיברתי עליו קיים גם בין השב"ס לבין המשטרה.
צבי נוח: אחד מהפתרונות שיהיו, שישנעו למשטרה, וייצרו לחץ עליהם.
צבי נוח: לכן סגן השר צודק, צריך להתייחס אל הכול כחטיבה.
צבי נוח: אתה צריך פתרון ל-750.
אופיר פינס-פז: אני יודע שהפתרון הוא הדרגתי, אני לא מצפה ממך, גדעון עזרא, שתגיד לי שבעוד שבועיים אף אסיר לא על הרצפה.
אופיר פינס-פז: אנחנו לא מטומטמים, אבל שתגיד: יש תוכנית במהלך מספר חודשים או שנה, והתופעה תלך ותפחת.
אופיר פינס-פז: תגיד לי: זאת תהיה המדיניות, זאת תהיה ההנחיה הברורה, החד-משמעית.
שרון גמבשו: אנחנו עכשיו מתחילים להקים את אשל ג'.
שרון גמבשו: אשל ג' הוא בית סוהר שיקום בלשבים.
שרון גמבשו: בהתחלה דובר על שלושה שלבים, עכשיו זה אוחד לשני שלבים.
שרון גמבשו: השלב הראשון ייפתח בתום שנת 2002, אולי אפילו לפני, ויוסיף 400 מקומות כליאה.
שרון גמבשו: אני מציע שבמקום להוסיף אסירים נוספים על התקן הקיים או על המצבה הקיימת, קודם כול, להעלות את האנשים מהרצפה.
חיים שמואלביץ: מה המשמעות?
שלמה שהם: בית-המשפט שולח אנשים לבית הסוהר ולא תקבל אותם?
שלמה שהם: את העבריינים צריך גם להושיב בישיבה ולהגיד להם שלא יעברו עבירות בשנה הקרובה, והכול יהיה טוב.
אופיר פינס-פז: חברים, אני עוצר בשלב הזה את הישיבה.
אופיר פינס-פז: אני מכריז על חמש דקות הפסקה לפני הנושא הבא.
אופיר פינס-פז: אני אקיים עוד ישיבה במהלך ספטמבר.
אופיר פינס-פז: אנחנו עוברים לדיון השני:
אופיר פינס-פז: תקנות המרשם הפלילי - כללי מסירת מידע בידי המשטרה הצבאית, בידי מחלקת ביטחון שדה של צה"ל וכמובן בידי משטרת ישראל.
אופיר פינס-פז: מי מציג?
רונה קדמי: ביולי 1998 הותקנו תקנות שמסדירות את מסירת המידע מהמרשם הפלילי לגורמים שזכאים לקבל מידע פנימי, לפי התוספת הראשונה לחוק המרשם הפלילי.
אופיר פינס-פז: מי זה הגורמים האלה?
רונה קדמי: גורמים שמנויים בתוספת הראשונה לחוק: משרדי ממשלה, נשיא המדינה.
אופיר פינס-פז: מה זה מעניין אותם, המידע הזה?
רונה קדמי: המידע מעניין אותם לצורך שקילה לעניין קבלה לעבודה במשרות שהמידע הזה רלוונטי מבחינת מהימנות, למשל.
רונה קדמי: אם אנחנו מדברים, למשל, על מינוי שופטים, המידע הזה רלוונטי.
רונה קדמי: מדובר גם על מסירת מידע לצורך מילוי תפקיד של אותו גוף, כאשר המידע הזה רלוונטי, למשל, שר הפנים לעניין חוק האזרחות, תביעה לגבי עברם הפלילי של אנשים שעומדים לדין, קציני מבחן, פוקדים בצה"ל, האינטרפול, משטרות שמסונפות אליו וכיוצא באלה גופים שנמנים בתוספת הראשונה לחוק.
רונה קדמי: מסירת המידע נעשית גם על-ידי המשטרה, ועל-פי החוק, היא נעשית גם על-ידי גופים נוספים, במגבלות שקבועות בחוק.
רונה קדמי: מדובר על המשטרה הצבאית, על מחלקת ביטחון שדה של צה"ל ועל השב"כ, כאשר אנחנו מדברים עכשיו על שלושת הגורמים של המשטרה ושני הגופים של צה"ל.
רונה קדמי: בתקנות נקבעו מגבלות לגבי מסירת מידע בנוגע לתיקים תלויים ועומדים, כשהמגבלות מתייחסות לתקופה, שבתום אותה תקופה לא ניתן יהיה למסור מידע על תיק תלוי ועומד, אלא אם הוגש לגביו כתב אישום, ונקבעו הוראות לגבי רישומים שונים שיש לנהל אודות מסירת המידע.
רונה קדמי: רישומים של פרטים, פשוט לתעד את מסירת המידע במפורט.
רונה קדמי: התקנות נכנסו לתוקף ביולי 1998, למעט בנושאים שעכשיו דיברתי עליהם, לגבי ההגבלות של תיק תלוי ועומד וחלק מהפרטים שיש לתעד, ונקבע שהתחולה שלהן תהיה ביולי 2001.
רונה קדמי: בשל אילוצים שונים, שעליהם יעמדו הגורמים המקצועיים במנ"ז(?), שזה המינהל הטכנולוגי של המשטרה, המשטרה לא יכולה לעמוד במגבלת הזמן הזאת, וביקשנו לדחות את מועד התחילה של אותם סעיפים ספציפיים, שעכשיו הזכרתי.
אופיר פינס-פז: התקנות תוקנו ב-1998, על-ידי השר לביטחון פנים, באישור ועדת החוקה.
רונה קדמי: על-ידי שר המשפטים.
אופיר פינס-פז: אני מניח שלוח-הזמנים הובא בחשבון, ולמרות זאת אנחנו בעיכוב של שנה.
רונה קדמי: רוב התקנות מיושמות, למעט שתי תקנות.
אופיר פינס-פז: הן מדברות לגבי העברת המידע?
רונה קדמי: לא כל המידע, אלא לגבי תיקים תלויים ועומדים, שלא הוגש לגביהם כתב אישום, המגבלה של מסירת המידע לגביהם לא אפשר ליישם אותם במצב המערכת הקיים היום, ולזה אנחנו מבקשים דחיית תחולה, והמגבלה הנוספת מתייחסת לתיעוד של פרט מסוים.
רונה קדמי: אנחנו מדברים על פרטים מזהים של הפונה.
רונה קדמי: כיום, מה שנרשם במערכת, מה שמתועד, זה שם הגוף הפונה, ולא מתועדים הפרטים המזהים של האיש שפנה ותעודת הזהות שלו.
אופיר פינס-פז: האדם שפנה לבקש את המידע.
אסף שחור: כאשר משרד המשפטים פונה, פונה הפקיד ששמו כך וכך.
אסף שחור: את זה אני לא רושם.
אופיר פינס-פז: למה אתה לא רושם?
אסף שחור: כי אין לנו את האפשרות לרשום.
אופיר פינס-פז: לא חשבת שזה חשוב לרשום את זה?
רונה קדמי: כשנבנתה המערכת הישנה בשנת 1981 הם הכניסו את שם הגוף ולא הכניסו שדות.
אסף שחור: בשנת 1981 לא היו הכללים.
אופיר פינס-פז: אנחנו עכשיו ב-2001.
שי ורדי: יש כאן היבט, שאולי כדאי לראות, והוא יסביר למה דווקא שני הסעיפים האלה לא יישמנו עד היום, ובגינם אנחנו מבקשים דחייה.
שי ורדי: אנחנו עובדים במערכת פלילית מאוד ישנה, הרישום הפלילי מבוצע במערכת של לפני 20 שנה.
שי ורדי: בסוף 1997 הוחלט במשטרה על מהפכה טכנולוגית ועל פיתוח מחדש של מספר מערכות במקביל, כי היינו תקועים עם מערכת מודיעינית מאוד ישנה וכן הלאה.
שי ורדי: זאת היתה החלטה פיתוחית רב-שנתית שפורסמה בתחילת 1998 ועברה את כל האישורים.
שי ורדי: המערכת הפלילית החדשה למעשה צריכה לתת מענה לנושאים שאין אפשרות ליישם היום ואין אפשרות ריאלית - בעולם המחשבים אפשר כל דבר, אבל לפעמים בעלויות או בפיתוחים שהם לא סבירים בעליל - במערכת החדשה אנחנו מפתחים היום נושאים שבמערכת הפלילית הנוכחית אי-אפשר ליישם כגון שני הסעיפים האלה שכרגע רונה קדמי הציגה.
שי ורדי: לכן, כבר בשנת 1998 ידענו, שאת שני הסעיפים האלה לא ניתן יהיה ליישם בצורה ריאלית, בניגוד לסעיפים אחרים במערכת הפלילית הישנה, ולכן ביקשנו שלגבי הסעיפים האלה תינתן ארכה, כדי שנוכל ליישם אותם במערכת החדשה.
אופיר פינס-פז: מה השתנה מ-1998 להיום?
שי ורדי: מה שהשתנה, שיש דחייה בתחילת העבודה על המערכת החדשה.
שי ורדי: הדחייה הזאת נובעת משלושה נושאים.
שי ורדי: קודם כול, המערכת החדשה מתחילה לעבוד כבר בתחילת השנה הבאה, בחלק הראשון שלה שעוסק בחקירות.
שי ורדי: החלק השני שלה, שעוסק ברישום הפלילי, שהוא ענייננו כאן, מתחיל לעבוד רק בסוף השנה הבאה.
שי ורדי: העיכוב הזה נוצר משלושה גורמים עיקריים: האחד, באג 2000.
שי ורדי: בסוף 1997 לא הערכנו את ההיקף הגדול - הקפאת פיתוח והרבה מאוד עבודה שנדרשה, כמו ביתר המשק בנושא באג 2000, והרבה מאוד מהמאמצים של יחידת הפיתוח שלנו הופנו לכיוון של הצלת המשטרה מאותו באג נורא, שהיה אמור לתקוף אותנו ב-1 בינואר 2000.
שי ורדי: דבר שני, לנו היתה תוכנית תקציבית מאוד מפורטת שאושרה.
שי ורדי: ומבחינת תקציבים, לא הוזרמו התקציבים על-פי התוכנית הרב-שנתית הזאת, עקב אילוצים של המשטרה ושינוי של סדר עדיפות במשטרה כתוצאה מהמצב הביטחוני וכן הלאה.
שי ורדי: היה שינוי די מהותי בהיקף המשאבים שקיבלנו לעומת מה שתוכנן בסוף 1997, תחילת 1998, בתוכנית הרב-שנתית.
שי ורדי: הנושא השלישי, שגם הוא גרם לאיחור של כמה חודשים, הדרישות של המערכת הפלילית החדשה הן טכנולוגיה מאוד מתקדמת, שכדי לקבל אותה, היינו צריכים להמתין מספר חודשים.
שי ורדי: כל זה יחד גרם לעיכוב, שדווח כלפי מעלה מדי שנה.
שי ורדי: אלה עיכובים חיצוניים ליחידת הפיתוח, אבל עיכובים שהיו אילוצים גם למשטרה.
אופיר פינס-פז: אני מבין שעוד לא התחלתם בשני הדברים האלה.
שי ורדי: יש לוחות-זמנים מאוד מפורטים, יש צוות גדול מאוד, של 45 איש, שעובד על זה.
שי ורדי: יש 24 איש שעובדים על פיתוח המערכת הזאת.
שי ורדי: למעשה החלק הראשון שלה, בסוף השנה הזאת, תחילת השנה הבאה, יוצא לשטח.
שי ורדי: החלק השני, וזה חייב להיות במדורג, יסתיים הפיתוח שלו רק בסוף השנה הבאה.
שי ורדי: זו מערכת גדולה מאוד, שחלק ממנה גם נגזר מהתקנות האלה.
אופיר פינס-פז: משרד הביטחון, אני מבין שאתם תלויים במשטרה.
איל אלעד: אמת.
איל אלעד: אנחנו צרכנים של המערכת שלהם, ולכן תלויים בהם.
אופיר פינס-פז: מה המשמעות המקצועית שהתקנות האלה לא מיושמות?
רונה קדמי: המשמעות היא, שכאשר גוף זכאי לקבל תיק תלוי ועומד, אין לנו אינדיקציה אם הוגש כתב אישום או לא הוגש.
רונה קדמי: יכול להיות שהוגש כתב אישום ויכול להיות שלא הוגש כתב אישום, והוא יקבל את התיק.
רונה קדמי: נניח, רשויות המדינה לא זכאיות לקבל מידע אחרי שנתיים וחצי ממועד פתיחת תיק חקירה, התיק תלוי ועומד, אלא אם הוגש בו כתב אישום, הן יקבלו, כי לא תהיה לנו אינדיקציה לגבי הגשת כתב האישום.
אופיר פינס-פז: לגבי הפונה, שלא ברור מיהו, אתם עושים את זה ידנית?
אסף שחור: אנחנו יודעים מי הגורם, ואנחנו יודעים מה הוא זכאי לקבל.
אופיר פינס-פז: למה לא יודעים מי האדם שמבקש?
אסף שחור: קודם כול, אנחנו לא מקבלים את הנתון הזה, אפשר לבקש לקבל אותו, אבל גם אם נקבל, לא נוכל להקליד אותו.
אופיר פינס-פז: לפחות תדעו ותשמרו, ויהיה לכם רקורד.
אופיר פינס-פז: זה מאוד בעייתי שיש גורם מזמין שאין מאחוריו שם.
אופיר פינס-פז: אדם צריך לקחת אחריות לפניות שלו, וסמכות.
אופיר פינס-פז: הוא צריך לפעול בסמכות.
אופיר פינס-פז: הבעיה שהדברים האלה לא מתועדים, ואני מבין שכרגע אי-אפשר לתעד אותם במחשב, אבל למה לא לשמור?
אסף שחור: אנחנו רושמים כל בקשה.
אסף שחור: אני יודע לגבי תעודת זהות מסוימת שגוף מסוים ביקש.
אופיר פינס-פז: איך הפנייה נעשית בפועל?
אופיר פינס-פז: אני, למשל, עובד אצל נשיא המדינה, ואני רוצה לברר על מישהו משהו.
אסף שחור: הקב"ט שלך פונה למדור מידע פלילי.
אופיר פינס-פז: איך אתה יודע שהאיש מוסמך?
אופיר פינס-פז: אולי הוא אומר: אני אופיר פינס, אני עובד אצל נשיא המדינה ואני מבקש חומר על איש זה וזה.
רחל אדלסברג: המערכת של העברת מידע לגורמי חוץ קיימת כבר מעל ל-20 שנה.
רחל אדלסברג: גובשו כבר נוהלי עבודה מול כל הגורמים, זאת אומרת, יש אנשים קבועים, שמוכרים לאנשי המקצוע אצלנו.
אופיר פינס-פז: אנשים גם מתחלפים.
רחל אדלסברג: הבקשות מועברות בשתי דרכים, או בדרך ידנית עם פרטי המועמדים שלגביהם התבקש המידע, או באמצעות דיסקט, כאשר יש אנשים קבועים בכל מוסד, שעוסקים בנושא הזה.
אופיר פינס-פז: לא קרה מקרה שאדם שלא היתה לו הסמכות ביקש מידע?
אופיר פינס-פז: אלה הרי דברים מאוד רגישים מטבע הדברים.
רחל אדלסברג: זה לא דבר שנודע לנו, כי זה מיד היה מעורר חשד.
רחל אדלסברג: הלוא אין פניות ספציפיות לגבי אדם מסוים, בדרך כלל זה רשימות שבאות באופן קבוע אחת לתקופה.
אופיר פינס-פז: איך את מוודאת שלא עושים שימוש לרעה בחומר.
אופיר פינס-פז: הרי יש פה פגיעה עצומה בצנעת הפרט.
רחל אדלסברג: גורמים חדשים שאנחנו עובדים מולם, אנחנו מחייבים אותם בשמירת סודיות.
רחל אדלסברג: למשל, גורמים שעד תקופה מסוימת טיפל בהם השב"כ, ואנחנו התחלנו לטפל בהם לאחרונה, אלה באמת גורמים חדשים שלא מוכרים לנו, אז גיבשנו מולם נוהלי עבודה, כולל החתמת פרטי המבקש עם הצהרה, הוא מצהיר שכל שם שיופיע ברשימה, זה יהיה על אחריותו, שזה לפי החוק, והוא זכאי לקבל את המידע אודותיו.
רחל אדלסברג: אלה טפסים שהכנו והחתמנו כדי לוודא שלא ישחילו לאותה רשימה פרטים של אדם, שהם לא זכאים לקבל מידע אודותיו.
אופיר פינס-פז: מותר להם לפרסם את המידע?
רחל אדלסברג: חלילה.
רחל אדלסברג: זה רק לצורך מילוי התפקיד, כפי שהחוק קובע.
לבנת משיח: כמו כן, מקבל המידע מחויב בסודיות על-פי החוק.
שלמה שהם: לפני שנתיים התקיים דיון על נושא המועדים, וצעקתם כבר אז.
שלמה שהם: מה קרה?
אופיר פינס-פז: הוא אמר שהיה תקוע כשנה בבאג 2000.
אופיר פינס-פז: בסוף לא היה באג 2000, אבל הוא היה תקוע.
שי ורדי: אמרנו, בסיכום של באג 2000, בפורום של מנהלי מחשוב, שפעם הראשונה שלא היתה תרבות החאפ-לאפ ולא היתה תרבות הסמוך.
שי ורדי: ישבנו ועשינו והתכוננו, ואז האשימו אותנו ברמאות.
אופיר פינס-פז: אני מאוד לא אוהב את הבקשות האלה, כי המשמעות שלהן שהחוק לא נאכף.
אופיר פינס-פז: מצד שני, זה חלק מהעבודה.
לבנת משיח: זה רק שני פרטים מצומצמים.
שלמה שהם: לכמה זמן הדחייה?
שי ורדי: סוף 2002.
אופיר פינס-פז: שנה זה לא מספיק טוב?
שי ורדי: במחשבים שעומדים לרשותנו כרגע, בתוכנית העבודה, אנחנו מסיימים את הפיתוח בסוף השנה הבאה.
שי ורדי: אני לא רואה דרך לקצר את זה.
שי ורדי: נעשה מאמץ, אבל אני לא יכול להבטיח שום דבר מעבר לתוכנית העבודה הקיימת במשאבים הקיימים.
שי ורדי: גם לנו יש אינטרס גדול מאוד לסיים כמה שיותר מהר את הפיתוח, יש לחץ מהמנהלים שלנו ומהמפכ"ל, והלחץ הוא גדול מאוד.
אופיר פינס-פז: אני מאשר את הבקשה, תחת מחאה.
אופיר פינס-פז: שנה טובה ולהתראות.
אליעזר כהן: אני פותח את הישיבה.
אליעזר כהן: סיכמתי עם חבר-הכנסת מיכאל איתן, שביצע את כל העבודה ומכיר את כל פרטי הפרטים, שנקרא את הנייר, נתקדם וננצל את הזמן, עד שחבר-הכנסת איתן יגיע לישיבה, כי הוא תקוע בפקק.
אליעזר כהן: אם ניתקל באי הסכמה, אני אסמן אותה ונמשיך הלאה, וכשחבר-הכנסת איתן יגיע, נחזור לנקודות שסימנתי.
אליעזר כהן: ניתן לכולם להתבטא, כולל אלה ששלחו את הפקסים אתמול בלילה.
אליעזר כהן: הנושא הוא רגיש מאד מכדי שלא נתייחס לפרט הקטן ביותר.
אליעזר כהן: אנחנו נקשיב לכולם, ונקבל את כל ההערות.
אליעזר כהן: גם חבר-הכנסת איתן וגם אני תמימי דעים בעניין הזה, ולפיכך לא נשחק בלחץ זמנים.
אליעזר כהן: מי שלא יהיה לו זמן וזה לא יתאים לו, נשחרר אותו.
אליעזר כהן: הנושא הוא תקנות חתימה אלקטרונית.
אליעזר כהן: אנחנו נקרא את התקנות.
אליעזר כהן: מי שיש לו הסתייגות, יצביע בבקשה, נעצור את הקריאה, נסמן את ההסתייגות ונמשיך הלאה.
ליהי פלדמן: אנחנו מתחילים בהגדרות: "1.
ליהי פלדמן: בתקנות אלה – "מבקש" – כמשמעותו בסעיף 18(א) לחוק; "מסמך נהלים" – הוראות נוהל שלפיהן פועל גורם מאשר, הערוכות על-פי מסמך RFC 2527; " ת"י" – תקן ישראלי כמשמעותו בחוק התקנים, התשי"ג-1953; " RFC" – סדרת מסמכים מוכרים של צוות המשימה להנדסת האינטרנט (IETF).
פרק ב': בקשת רישום 2.
פרק ב': גורם המבקש להירשם כגורם מאשר יגיש לאישור הרשם בקשה בכתב גורם מאשר בצירוף המסמכים המפורטים להלן: עותק של מסמך נהלים שעל פיו הוא פועל; תעודת בדיקה בדבר התאמה לת"י 7799 חלקים 1 ו-2; אישור חתום בידי רואה חשבון כי מבקש הרישום מקיים את הוראות פרק ג' לעניין ערובה וביטוח; אישור על רישום בפנקס מאגרי המידע לפי חוק הגנת הפרטיות, התשמ"א-1981.
פרק ב': הסכמה בכתב לכך שהרשם יקבל, בכל עת ולפי דרישתו, פרטים על מבקש הרישום ועל מי שמועמד להיות מנהל בגורם המאשר, מן המרשם הפלילי, על פי חוק המרשם הפלילי ותקנת השבים, התשמ"א-1981; קבלה על תשלום אגרת הרישום, כמפורט בתקנה 20; חוות דעת של מבקר בדבר התאמת מערכות המידע, מערכות הבקרה ואמצעי הבקרה של מבקש הרישום לתקני ביקורת מקובלים; על המבקר יחולו הוראות סעיפים 4, 9 ו-10 לחוק הביקורת הפנימית, התשנ"ב-1992, בשינויים המחויבים; בסעיף זה – "מבקר" – מי שמקיים את הוראות סעיף 3(א) לחוק הביקורת הפנימית, התשנ"ב-1992, והוא בעל מומחיות בתחום ביקורת מערכות מידע או אבטחת מערכות מידע, להנחת דעתו של הרשם".
ירון הרמן: אני מתייחס לתקנה 2 המוצעת, ואני רוצה להתחיל בסעיף (7).
ירון הרמן: אנחנו סבורים שההפניה הגורפת בהגדרה של מבקר בחוק הביקורת הפנימית להחלה של הוראות מסוימות מחוק הביקורת הפנימית היא לא רצויה, מכיוון שהיא יוצרת יותר מדי ספציפיקציה לא נחוצה לדרישות שמתייחסות לניסיון בביקורת פנימית.
ירון הרמן: אנחנו חושבים שצריך להסתפק בדרישות הכשירות הבסיסיות, ואת הניסיון לקבוע או בתקנות או באמצעות שיקול דעת של רשם הגורמים המאשרים.
שלמה שהם: אתם רוצים רואה חשבון מבקר גם כן?
ירון הרמן: אנחנו סבורים שרואי החשבון הם אחד הגורמים שיוכלו להיות גורמים מאשרים, מכיוון שרואי החשבון הם בעלי תקינה - גם ישראלית וגם על בסיס תקינה בינלאומית של ארגונים של רואי חשבון - מאד נרחבת בתחום מאגרי המידע, בין בביקורת חשבונאית באבטחת מערכות מידע ובין בתקינה באמצעות ההתאחדות של לשכות רואי החשבון בארצות-הברית ובקנדה שהקימו את ה-WEBT
ירון הרמן: RUST, שהוא היום הגורם המוביל בעולם בתחום של ביקורת על אתרי אינטרנט והדרישות, כולל: הדרישות החשבונאיות, הדרישות האיכותיות, הדרישות המערכתיות, מבחינת החומרה, התוכנה ואבטחת המידע באותם אתרים.
ירון הרמן: היום הצטרפו לפעילות הזאת, לפי הסטנדרטים של ה-WEBTRUST, 22 מדינות ברחבי העולם, כולל ארצות-הברית ורבות מהמדינות המובילות באירופה.
ירון הרמן: אנחנו העברנו לוועדה חומר, ואנחנו מוכנים להעביר חומר נוסף על הסטנדרטים.
ירון הרמן: בסטנדרטיזציה של ה-WEBT
ירון הרמן: RUST היום משתמשות חברות מהמובילות בעולם, הן חברות וגופים פיננסים והן חברות מחשבים.
ירון הרמן: לאחרונה הודיעה גם חברת "מיקרוסופט", שהיא מאמצת את הסטנדרטים שקבע ארגון ה-WEBTRUST.
ירון הרמן: בנוסף לכך, כשנשיא ארצות-הברית לשעבר, ביל קלינטון, דיווח על החקיקה בתחום הטכנולוגיה והחתימה הדיגיטלית, הוא בהחלט הביא כדוגמה את הסטנדרטים של ה-WEBT
ירון הרמן: RUST כסטנדרטים מתאימים וראויים, והשיטה האמריקאית והטכנולוגיה האמריקאית אימצה את הסטנדרטים האלה.
ליהי פלדמן: יש לנו הצעה חלופית.
אליעזר כהן: אנחנו נעשה את זה עם חבר-הכנסת איתן, כשהוא יגיע.
שלמה שהם: האם המבקרים הפנימיים נמצאים פה?
ליהי פלדמן: לא, הם לא היו מעורבים.
אליעזר כהן: ירון הרמן, ההערה מובנת, רשמנו אותה, ונדון בה בהמשך.
עופר ישי: אני מדבר עכשיו בשם משרד האוצר.
עופר ישי: אנחנו מבקשים להוסיף תת סעיף נוסף, שיחייב את הגורם המאשר לעמוד בתקן ISO 9000, כלומר: להוסיף תת סעיף (8), שיאמר שבעת הבקשה הגורם המאשר ימסור העתק מההסמכה שלו לתקן ISO 9000.
עופר ישי: התקן הזה מדבר על נושא של אבטחת איכות בפעולת הארגון והחברה, ומאחר שמדובר במערכות מחשוב די מורכבות, חשוב לנו שנושא האיכות יקבל את הביטוי שלו.
יוסי אבני: אני רוצה לומר משהו לגבי תקן ISO 9000.
אליעזר כהן: אנחנו נפתח מחדש את ההערות האלה, כשיגיע חבר-הכנסת מיכאל איתן.
אליעזר כהן: הוא פשוט מומחה בנושא.
ליהי פלדמן: "פרסום 3.
ליהי פלדמן: (א) מיד לאחר רישום מבקש הרישום במרשם, יפרסם הרשם את רישומו רישומו של באתר אינטרנט שישמש לכך, וכן בשני עיתונים יומיים נפוצים.
ליהי פלדמן: גורם מאשר (ב) ביטל הרשם רישום של גורם מאשר, לפי סעיף 14 לחוק, או התלה את וביטולו תוקפו לפי סעיף האמור, יפרסם הודעה על כך בדרך האמורה בתקנת משנה (א).
ליהי פלדמן: דיווח תקופתי 4.
ליהי פלדמן: גורם מאשר יגיש לרשם, אחת לשנה מיום רישומו, את המסמכים הבאים: מסמכים המעידים על עמידה בבדיקות תקופתיות על פי ת"י 7799; אישור החתום בידי רואה חשבון, המעיד על קיום ערבות, ביטוח או ערובה אחרת, ועל סכומיהם ותנאיהם, כנדרש לפי פרק ג'; חוות דעת של מבקר המבוססת על ביצוע ביקורת על גורם מאשר.
ליהי פלדמן: שמירת 5.
ליהי פלדמן: הרשם יותיר בידיו העתק של כל המסמכים שקיבל לצורך רישום גורם עותקים מאשר, ויחזיקם למשך 25 שנים לפחות.
ליהי פלדמן: "
צבי אילן: בשבוע שעבר הערתי פה, שיש פה שני סעיפים של תקנות, שיש מידה של חפיפה ביניהם, למשל: אם אנחנו מסתכלים על תקנה 2 ועל הדרישות מגורם המבקש להירשם כגורם מאשר, ואנחנו קוראים את כל הסט שמופיע שם.
צבי אילן: תקנה 2 בתקנות משבוע שעבר, גם דורשת דרישה מסוימת, שהיא בעצם חלקית לתקנות האלה.
צבי אילן: נוצר איזשהו בלבול מסוים.
צבי אילן: אני חושב שהיה טוב, אם אפשר היה – למרות שזה כפוף לשתי ועדות שונות של הכנסת – לאחד את כל התקנות לסט אחד מסודר ללא סתירות.
אליעזר כהן: זאת הערה טכנית.
ליהי פלדמן: זאת הערה טכנית, והתשובה היא גם טכנית – טכנית, אי אפשר.
ליהי פלדמן: יש סמכויות שונות לוועדות השונות, ואי אפשר לאחד אותן.
צבי אילן: למרות הסמכויות השונות, זה עדיין אולי יכול להיות באותו קודקס.
אליעזר כהן: אפשר וצריך.
טנה שפניץ: אני גם חושבת כך, אבל אולי צריך תיקון חקיקה, כדי שנוכל לעשות את זה.
שלמה שהם: בעצם היה צריך או לדון בזה בוועדה משותפת, או למצוא דרך שהדבר הזה יחוקק - -
טנה שפניץ: אבל כך הוחלט, מה נעשה?
טנה שפניץ: היו לנו רעיונות.
שלמה שהם: היום אתם רוצים לאשר את התקנות, אבל השאלה היא האם יש אפשרות טכנית היום למצוא דרך לעשות זאת.
ליהי פלדמן: בלי לתקן את החוק, אי אפשר.
טנה שפניץ: אבל אנחנו מוכנים אחרי זה לבדוק את זה.
שלמה שהם: נניח שזה יהיה כתוב פעמיים, זה אמנם לא טוב, אבל זה פחות גרוע.
שלמה שהם: השאלה היא האם לא תהיינה סתירות, כי שם יש סט דרישות אחר ופה יש סט דרישות אחר.
ליהי פלדמן: פה ספציפית זאת לא סתירה.
אליעזר כהן: הוא אומר שזאת כפילות.
אליעזר כהן: אולי תמצאו את הנוסח החדש ותסכמו אותו על דעת שלמה שהם וחבר-הכנסת איתן?
טנה שפניץ: אבל לדעתי אין סמכות לעשות את זה.
טנה שפניץ: האמת היא שאני גם בדעה הזאת, אבל לאור הדחיפות של העניין, אני מציעה שנאשר את התקנות האלה.
טנה שפניץ: לדעתנו, אין סתירות,יש קצת חלוקה שהיא לא סבירה כל-כך.
טנה שפניץ: אין אפילו כפילויות, אלא זה מחולק בצורה לא אידיאלית.
אליעזר כהן: הוא הגדיר את זה "חפיפה".
טנה שפניץ: בינתיים נתחיל לרוץ עם הדברים, ואחר-כך נעשה סדר.
עופר ישי: בהמשך להערה הקודמת, אני רוצה להוסיף בסעיף 4 תת סעיף (4), שמדבר על דיווח על ביקורת תקופתית ועמידה בתקן ISO 9000, כדי להשלים את התמונה בהמשך.
שלמה שהם: מה באמת עמדתכם לגבי 7799?
שלמה שהם: מדוע אתם רוצים ISO 9000?
עופר ישי: ISO 9000 מדבר על הנושא של אבטחת האיכות, ומהניסיון שלנו זה דבר קריטי וחיוני למערכת כזאת חשובה.
שלמה שהם: ואתם לא מסתפקים בתקן 7799?
עופר ישי: זה בנוסף.
אליעזר כהן: שלום חבר-הכנסת איתן.
אליעזר כהן: עד עכשיו עברנו על הסעיפים עד פרק ג'.
אליעזר כהן: אנחנו רשמנו לפנינו הסתייגויות, ונדון בהן ביחד.
טנה שפניץ: אולי נחזור לעניין של רואי החשבון?
מיכאל איתן: אני קראתי את המכתב של רואי החשבון.
אליעזר כהן: צבי אילן מאיגוד הבנקים אמר שיש כאן שני סטים, ויש כאן שתי תקנות, שכאילו יוצרות כפילות ובלבול, כי יש ביניהן חפיפה.
אליעזר כהן: קיבלנו את ההערה הטכנית הזאת, אבל אני שומע שזה יהיה קשה מאד לתקן את הבעיה ברגע האחרון, אף על פי שיש מוכנות לתקן אותה.
מיכאל איתן: האם יש כאן הסתייגות מהכיוון השני?
שלמה שהם: רואי החשבון זה סיפור אחר.
שלמה שהם: קודם כל נאמרה הערה טכנית, שאומרת שבגלל שיש שתי ועדות, למעשה יש שני סטים של תקנות.
שלמה שהם: זאת הערה נכונה.
שלמה שהם: כדי לפתור את העניין הזה היום, צריך תיקון חקיקה.
מיכאל איתן: ואם תאחד את התקנות, איפה הן יהיו?
שלמה שהם: לא אכפת לי, זה יכול להיות בוועדה הזאת או בוועדה השנייה, או בוועדה משותפת.
שלמה שהם: אפשר למצוא את הפתרון.
אליעזר כהן: זה תיקון מאוחר יותר.
מיכאל איתן: ההחלטה היא לא החלטה עניינית לגופו של העניין החוקי, אלא לעניין עבודת הכנסת.
אליעזר כהן: אין כאן סתירה בתקנות, אלא יש חפיפה וכפילות.
מיכאל איתן: מאחר שאתה חבר משותף של שתי הוועדות, נדמה לי שזה החוק הראשון שהוועדה לענייני מחקר ופיתוח מדעי וטכנולוגי מציעה.
מיכאל איתן: עשינו את זה מתוך מגמה לתת איזושהי סמכות לעניין המדע.
מיכאל איתן: אמרנו שאם יש כאן דברים טכניים, ניתן לוועדה לענייני מחקר ופיתוח מדעי וטכנולוגי סוף כל סוף איזה חוק.
מיכאל איתן: זאת הסיבה היחידה שעשינו את זה, וזאת היא האמת.
אליעזר כהן: הוועדה לענייני מחקר ופיתוח מדעי וטכנולוגי יכולה הבוקר לקרוא שהביוטכנולוגיה קיבל 50,000,000 דולר להתפתחות.
אליעזר כהן: הביוטכנולוגיה צריכה לקבל תקציבים גדולים פי כמה.
מיכאל איתן: אם ועדת החוקה, חוק ומשפט מוכנה להעביר את הכל לוועדה לענייני מחקר ופיתוח מדעי וטכנולוגי , נעשה תיקון בחקיקה ונגמור את העניין.
טנה שפניץ: אבל לא כדאי שזה יהיה כרגע, כי צריך לתקן את זה בחקיקה הראשית.
טנה שפניץ: לאור הדחיפות של העניין, אני רוצה להגיד שמכיוון שאין סתירות, אלא רק מעט חפיפה, נעשה זאת בהמשך.
מיכאל איתן: יושב-ראש הוועדה ידבר עם יושב-ראש הוועדה הקבוע, אופיר פינס-פז, ואם הוא יסכים שהכל יעבור לוועדה לענייני מחקר ופיתוח מדעי וטכנולוגי, נעשה את השינוי בחקיקה.
מיכאל איתן: אם לא, עליו להיפגש עם יושבת-ראש הוועדה לענייני מחקר ופיתוח מדעי וטכנולוגי, חברת-הכנסת ענת מאור, ומה שהם יסכמו, יהיה מקובל ונבצע את זה בחקיקה.
מיכאל איתן: כרגע ממילא אנחנו לא יכולים לעשות דבר.
אליעזר כהן: מגמת התיקון ברורה.
שלמה שהם: לדעתי, לוועדת החוקה, חוק ומשפט לא תהיה בעיה לוותר על זה, וזה לא העניין.
שלמה שהם: החשש שלי הוא שברגע שהתקנות האלה יעברו, הסיכוי לתיקון בחוק ולאיחוד התקנות האלה הוא סיכוי שזה יהיה בזמן סביר, זאת אומרת: שבע-שמונה שנים.
מיכאל איתן: אנחנו לא נחכה שבע-שמונה שנים.
מיכאל איתן: אז תהיינה שתי תקנות, מה יכול להיות?
שלמה שהם: אני לא מתנגד לכך שיעבירו היום את התקנות, אבל אני מציע שאתה תיקח על עצמך את העניין שהתיקון בחקיקה הראשית יהיה מהיר.
אליעזר כהן: אני מתחייב לעזור בוועדה לקידום מחקר ופיתוח מדעי וטכנולוגי.
מיכאל איתן: אתם צריכים לפתור את הבעיה?
מיכאל איתן: בבקשה, תביאו את הפתרון.
מיכאל איתן: יש לי עוד עניינים לדחוף.
מיכאל איתן: מדובר ביושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט וביושבת-ראש הוועדה לענייני מחקר ופיתוח מדעי וטכנולוגי.
מיכאל איתן: זה לא עניין מקצועי, זה עניין פוליטי בין שניהם.
אליעזר כהן: אנחנו נמשיך הלאה.
אליעזר כהן: אם היתה כאן הסתייגות או התנגדות, הייתי חושב פעמיים, אבל מכיוון שמסכימים לתקן, אנחנו נטפל בזה.
אליעזר כהן: אני לוקח את זה על עצמי, ואני אדבר עם חבר-הכנסת אופיר פינס-פז.
איתמר היים: לגבי פרסום רישומו של גורם מאשר, האם יש איזושהי כוונה שהפרסום או האישור יהיו דיגיטליים?
איתמר היים: אנחנו בכל זאת דנים בחתימה דיגיטלית.
ליהי פלדמן: הנושא הזה עלה.
ליהי פלדמן: יש סמכות כזאת לשר המשפטים לקבוע שהרשם יאפשר זאת אלקטרונית.
ליהי פלדמן: עוד אין תשובה סופית, והנושא הוא לאו דווקא בסמכות הוועדה, אבל הוא צריך להיות נידון.
ליהי פלדמן: הנטייה היא, כנראה, לפסוק שזה לא ייעשה כך בשלב הראשון מכל מיני סיבות, שאנחנו לא נפרט אותן כאן.
טנה שפניץ: אולי נגמור את העניין של רואי החשבון וה-ISO 9000.
שלמה שהם: אני רוצה להעיר לגבי העניין של רואי החשבון.
שלמה שהם: יש לי פשוט דז'ה וו, כי בחוק החברות זכינו למופעים יפים ומעניינים מצד רואי החשבון אל מול המבקרים הפנימיים.
שלמה שהם: ההערה נשמעת ונראית הגיונית.
שלמה שהם: המבקרים הפנימיים לא מיוצגים פה.
שלמה שהם: אינני יודע האם הם הוזמנו, אבל הם היו צריכים להיות מוזמנים.
שלמה שהם: מעצם העובדה שפותחים את זה למבקרים שאמונים על ביקורת פנימית, למבקר שהוא מבקר רואה חשבון, כמובן שאיזשהו אינטרס כלכלי שלהם יכול להיפגע.
ירון הרמן: לפני הנוסח שהונח היום, הנושא של הביקורת הפנימית בכלל לא עלה.
ירון הרמן: זה עלה רק בימים האחרונים, אז מטבע הדברים אפשר להתייחס אליו.
ירון הרמן: זה לא שייך לוויכוח בחוק החברות.
שלמה שהם: השאלה השנייה שלי היא שאלה מהותית.
טנה שפניץ: אולי תשמעו את ההצעה החדשה, ואז אפשר יהיה להתייחס אליה?
אליעזר כהן: אנחנו ננקה את השולחן, ואז נמשיך בצורה מסודרת.
אליעזר כהן: ירון הרמן מלשכת רואי חשבון טוען שיש כאן ספציפיקציית יתר, כי מהסעיף משתמע שנדרשות מהם יותר מדי ספציפיקציות ותכונות, והוא ממליץ להעביר את התקנות בנושא הזה.
ירון הרמן: לקבוע את תנאי הכשירות, אבל לא להתנות ניסיון ספציפי על-פי חוק הביקורת הפנימית.